УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,
Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк» на рішення
Армянського районного суду Автономної
Республіки Крим від 21 листопада 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний
експортно-імпортний банк» (далі - ПАТ
«Укрексімбанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 16
грудня 2002 року між банком та
відповідачем було укладено договір про
відкриття та обслуговування
спеціального карткового рахунку з
видачею платіжної картки в рамках
зарплатного проекту, відповідно до
умов якого відповідачці відкрито
картковий рахунок з видачею платіжної
картки, строком дії 2 роки. В період з 01
жовтня 2010 року по 03 червня 2013 року
банком проведено зарахування
заробітної плати на рахунок
відповідача у розмірі 5006 грн 88 коп., з
урахуванням суми залишку на картковому
рахунку в розмірі 60 грн. 78 коп. загальна
сума зарахування склала 5067 грн. 66 коп.
Проте відповідачем в період з 01 жовтня
2010 року по 16 грудня 2010 року списано з
рахунку 6889 грн 70 коп., що перевищує суму
зарахування на 1822 грн 04 коп. Сума в
розмірі 1822 грн 04 коп. є сумою овердрафту
- короткострокового кредиту, що
надається банком клієнту понад залишок
коштів на картковому рахунку і
відповідно до умов договору у разі
виникнення овердрафту відповідач взяв
на себе зобов'язання сплачувати
відсотки за його користування. Таким
чином, позивач вважає, що станом на 16
грудня 2010 року утворилась
заборгованість за овердрафтом в
розмірі 1822 грн 04 коп., на яку банком
нараховувались проценти та пеня.

07 травня 2013 року відповідачем в рахунок
погашення заборгованості на рахунок
внесено 1822 грн. 84 коп. Проте у порушення
умов договору відповідач зобов'язання
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим станом на 04 червня 2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 3959
грн 94 коп., яка складається з
простроченої заборгованості за
основним боргом в розмірі 1822 грн 04 коп.,
заборгованості по сплаті відсотків в
розмірі 1453 грн 19 коп., пені за порушення
строку сплати основного боргу в
розмірі 684 грн 71 коп., яку позивач просив
стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Армянського районного суду
Автономної Республіки Крим від 21
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк» просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог банку, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідно до умов договору про
відкриття та обслуговування
карткового рахунку з видачею платіжної
картки в рамках зарплатного проекту,
овердрафт може виникнути лише у
відношенні працівника організації,
однак на момент отримання овердрафту
ОСОБА_3 вже не була працівником ЗАТ
«Кримський титан», у зв'язку з чим кошти
в сумі 1822 грн 04 коп. не є сумою
овердрафту, а були нараховані
відповідачу помилково.

Проте, таких висновків суди дійшли з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Судами встановлено, що 08 вересня 1999
року ОСОБА_3 прийнята до Кримського
державного виробничого об'єднання
«Титан», та з 31 грудня 2004 року звільнена
в порядку переводу до ЗАТ «Кримський
Титан».

16 грудня 2002 року між банком та
відповідачем було укладено договір про
відкриття та обслуговування
спеціального карткового рахунку з
видачею платіжної картки в рамках
зарплатного проекту, відповідно до
умов якого відповідачці відкрито
карточний рахунок з видачею платіжної
картки, строком дії 2 роки.

Згідно поточної виписки карткового
рахунку (а.с. 9-10), відкритого на ім'я
ОСОБА_3, в період з 26 жовтня 2010 року по 16
грудня 2010 року на рахунок відповідача
зараховано кошти на загальну суму 5006
грн 88 коп., з урахуванням суми залишку
на картковому рахунку в розмірі 60 грн 78
коп., загальна сума складає 5067 грн 66
коп., проте в зазначений період ОСОБА_3
знято 6889 грн 70 коп.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до п. 2.1 договору в рамках
зарплатного проекту банк відкриває
ОСОБА_3 та здійснює обслуговування
карткового рахунку та видає їй картки,
зазначені в заяві строком дії в два
роки.

Згідно п. 2.1, п. 2.2 договору Банк, на
підставі заяви клієнта, в рамках
зарплатного проекту, відкриває клієнту
та здійснює обслуговування
спеціального карткового рахунку (СКР)
та видає клієнту картки, які зазначені
в заяві, із строком дії два роки.

Відповідно до п.2.3 договору клієнт
доручає банку на підставі
розпорядження на списання коштів
(Додаток № 4 до цього договору)
здійснювати договірне списання з СКР
(спеціальний картковий рахунок)
клієнта на користь банку будь-яких
коштів, що находяться на СКР клієнта в
оплату: платіжних повідомлень
еквайєрів, сум заборгованості за
овердрафтом та відсотків за
користування ним, сум комісійної
винагороди відповідно до Умов та
тарифів обслуговування СКР, сум
штрафних санкцій (пені), повернення
помилково зарахованих сум, інших
платежів, які стали наслідком або
виникли у зв'язку з використанням
картки та виконанням умов цього
договору.

Пунктом 1.15 договору встановлено
поняття овердрафту сума позичкового
капіталу банку, що надається банком
клієнту у разі використання клієнтом у
повному обсязі витратного ліміту.

Пунктом 1.3 договору визначено, що
витратний ліміт це гранична сума
коштів, яка доступна клієнту при
проведенні авторизації із
застосуванням платіжної картки.

Відповідно до п. п. 3.10, 5.1.5, у разі
виникнення овердрафту ОСОБА_3 взяла на
себе зобов'язання сплачувати відсотки
за користування овердрафтом, а у разі
прострочення строків зарахування
коштів взяла на себе зобов'язання
сплачувати пеню за кожний день
прострочення у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
за який сплачується пеня на суму
простроченої заборгованості.

З виписки руху коштів по рахунку
відповідача не вбачається, коли виник
овердрафт у розмірі 1822,04 гривень.

Наказом № 289 п від 26 жовтня 2010 року
ОСОБА_3 звільнена з посади ведучого
інженера «Кримський Титан».

Згідно листа від 17 листопада 2010 року,
копія якого міститься в матеріалах
справи, на адресу відділення в м.
Армянську філії ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
надіслано повідомлення про звільнення
працівників у листопаді 2010 року, в тому
числі, ОСОБА_3 (а.с. 46).

Проте, судами не з'ясовано підстав
нарахування відповідачці відсотків за
користування овердрафтом до 03 червня
2013 року з урахуванням того, що строк дії
договору встановлений до 16 грудня 2004
року, приймаючи рішення про відмову в
позові, судом першої інстанції не
наведено обґрунтування спростування
розрахунків позивача. Разом з тим,
висновки судів попередніх інстанцій
про те, що кошти в сумі 1822 грн 04 коп. не є
коштами овердрафту, не відповідають
матеріалам справи. Лист від 17 листопада
2010 року, відповідно до якого банк був
повідомлений про звільнення ОСОБА_3 з
роботи на підприємстві, у зв'язку з чим
відповідач, не являючись працівником
ЗАТ «Кримський титан» не мала
можливості скористатися овердрафтом,
не має даних про його надіслання банку,
інших даних про отримання банком
вказаного повідомлення матеріали
справи не містять.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На підставі наведених норм ЦК України
колегія суддів вважає, що суд першої та
апеляційної інстанцій, ухвалюючи
рішення, не повно з'ясував обставини
справи, не правильно визначив характер
правовідносин між сторонами, а тому
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України», у зв'язку з неможливістю
здійснювати правосуддя судами
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя на тимчасово окупованих
територіях, справа підлягає
направленню до апеляційного суду міста
Києва, для визначення підсудності.

Керуючись ст. 336, ст. 339 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк»
задовольнити частково.

Рішення Армянського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 21 листопада 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 січня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Для визначення
підсудності справу направити до
апеляційного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.С. Ткачук судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

В.М.
Колодійчук
О. В. Умнова