Провадження № 2/522/8152/14
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

« 15» жовтня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання -
Мітяєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання майна особистою
приватною власністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовом до відповідача ОСОБА_3 з
вимогою визнати за нею право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, що в цілому складається з
приміщень загальною площею 50,2 кв.м.,
житловою площею 18,5 кв.м., та стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові
витрати у загальному розмірі 1 644,52
гривень. В обґрунтування позову
посилалася на наступне. Правовідносини
між забудовником спірного житла та
позивачкою з приводу придбання спірної
квартири виникли 19.05.2006 року, тобто ще
до реєстрації сторонами шлюбу.
Оскільки зобов'язання з придбання
вказаного об'єкту нерухомості
позивачем були виконані до укладання
шлюбу, нині шлюб між сторонами
розірвано, позивач звернулася із
зазначеними позовними вимогами до
суду, вважаючи, що вказане спірне
нерухоме майно належить їй на вказаних
підставах на праві приватної
власності.

Відповідач надав у судовому засіданні
заяву, якою позовні визнав у повному
обсязі, не заперечував проти їх
задоволення, наслідки визнання позову
відповідачу в судовому засіданні
роз'яснено.

Позивач надала суду заяву, якою позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити із задоволенням позову.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Судом встановлені такі
фактичні обставини на підставі
пояснень сторін, представлених
письмових доказів.

24 листопада 2007 року між сторонами
укладено шлюб, про що в книзі
реєстрації шлюбів Міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції в
Одеській області зроблено актовий
запис №2238.

Відповідно до рішення Київського
районного суду м. Одеси від № 520/15085/13-ц
від 27 лютого 2014 року шлюб, укладений між
цими сторонами, розірвано.

19 травня 2006 року ОСОБА_4, з однієї
сторони, та ОСОБА_2, з іншої, укладено
договір про відступлення прав та
обов'язків за договором
купівлі-продажу прав на житло, що
будується, від 11 квітня 2006 року.

Договір купівлі-продажу прав на житло,
що будується, від 11 квітня 2006 року
спочатку укладений ОСОБА_4 з ТОВ
«ТФ-ІНВЕСТ» на будівництво
однокімнатної квартири під АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору про
відступлення прав та обов'язків від 19
травня 200 6року в порядку та на умовах,
визначених цим договором, ОСОБА_4
відступила, а ОСОБА_1 набувала права та
обов'язки, належні ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу прав на житло, що
будується, №131/646 від 11 квітня 2006 року,
що було укладено між ОСОБА_4 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТФ-ІНВЕСТ».

За вказаним договором про відступлення
прав та обов'язків ОСОБА_2 набула право
вимагати від ТОВ «ТФ-ІНВЕСТ» належного
виконання обов'язків за договором
купівлі-продажу прав на житло, що
будується, № 131/646 від 11 квітня 2006 року
та прийняла на себе обов'язки щодо
сплати за набуття прав на житло за
договором купівлі-продажу прав на
житло, що будується, № 131/646 від 11 квітня
2006 року. Об'єкт, щодо якого виникло
право вимоги у позивача - права на
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 163 249,0 (сто
шістдесят три тисячі двісті сорок
дев'ять) гривень.

Позивачем були у повному обсязі
виконані обов'язки, що виникли з
договору купівлі-продажу № 131/646 від 11
квітня 2006 року та договору про
відступлення прав й обов'язків від 19
травня 2006 року, сплачено, до укладання
шлюбу, тобто до 24 листопада 2007 року за
рахунок власних коштів відчужувану
суму в 164 452,0 гривень вартість набутих
прав на квартиру, що будувалася,
останнє підтверджується відповідними
квитанціями.

20 червня 2008 року до договору
купівлі-продажу прав на житло, що
будується, № 131/646 від 11 квітня 2006 року
укладено додаткову угоду № 1, за
умовами якої уточнено загальну площу
квартири (50,2 кв. м.) та вказано, окрім
фактичної адреси знаходження об'єкта
будівництва - кв. АДРЕСА_1 - й присвоєна
поштова адреса квартири - АДРЕСА_1.

Згідно із витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень від 13
жовтня 2014 року право власності на
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на ім'я
ОСОБА_2.

При цьому, судом враховано, що
правовідносини між забудовником та
позивачем з приводу придбання спірної
квартири виникли до реєстрації шлюбу з
відповідачем, на підставі укладеного
між позивачем та ОСОБА_4 договору про
відступлення прав та обов'язків, що
виникли з договору №131/646
купівлі-продажу прав на житло, що
будується, від 11 квітня 2006 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ
«ТФ-ІНВЕСТ», на виконання умов якого
позивачем сплачено 164 452,0 гривень до
укладання шлюбу, незважаючи на те, що
свідоцтво про право приватної
власності ОСОБА_2 на спірну квартиру
видане виконавчим комітетом Одеської
міської ради 25 грудня 2008 року, тобто
після укладання шлюбу між позивачем та
відповідачем.

Згідно п.1 ч.1 ст.57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є, зокрема, майно, набуте нею, ним до
шлюбу.

Відповідно до роз'яснення п. 24
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» №11 не
належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу. У відповідності
до п.23 цієї постанови, вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Таким чином, оскільки спірний об'єкт
нерухомості фактично придбаний
позивачем до укладання шлюбу з
відповідачем, доказів протилежного
відповідачем не надано, ці обставини не
заперечені, ним вимоги позивачки
визнано у повному обсязі, ці обставини
випливають з природи укладеного
договору, підстав визначати це майно,
як спільне сумісне майно подружжя,
судом не встановлено.

Беручи до уваги до уваги факт визнання
позову відповідачем, а також
застосовуючи положення ст.57 СК України,
суд вважає за можливе позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Таким чином, виходячи з встановлених
обставини по справі, суд має визнати
квартиру АДРЕСА_1, що в цілому
складається з приміщень загальною
площею 50,2 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м.,
об'єктом особистої приватної власності
ОСОБА_2 та задовольнити позов.

У відповідності до правила ст.88 ЦПК
України підлягає задоволенню вимога
про стягнення з відповідача судового
збору у сумі 1 644,52 гривень.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про визнання права.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 16, 364, 372 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 174, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
майна особистою приватною власністю -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 50,2 кв.м.,
житловою площею 18,5 кв.м.

Стягнути в з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2) судові
витрати у сумі 1 644,52 гривень за
сплачений судовий збір.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
С.О. Погрібний

15.10.2014