АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4298/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шавула В. С. Доповідач -
Петешенкова М.Ю.Категорія 57
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

19 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 20 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої
особи ОСОБА_4 про відшкодування
вартості витрат на поліпшення майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивачка
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що з 21
серпня 2004 року по 19 лютого 2013 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_4, від якого мають дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу вони разом з
дитиною та ОСОБА_4 проживали в квартирі
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності батьку її колишнього
чоловіка - ОСОБА_2, за згодою якого були
зареєстровані за вищевказаною адресою.
З метою покращення умов проживання
подружжя та дитини, нею проведено
капітальний ремонт в зазначеній
частині домоволодіння на загальну
вартість 20 232,07 грн. Після розірвання
шлюбу із ОСОБА_4, у даній квартирі вона
не проживає, квартирою та ремонтом,
проведеному в ній користуватися не має
можливості, у зв'язку із чим звернулася
до суду та просила стягнути з
відповідача в рахунок відшкодування
вартості капітального ремонту 20 232,07
грн.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 20 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 частково
задоволено (а.с. 72-74).

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування вартості витрат на
поліпшення майна у розмірі 8 021 грн. 54
коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Також судом вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду в частині
задоволеного позову, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
частковому скасуванню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, з 21 серпня 2004 року
по 19 лютого 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають малолітню дитину
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У період шлюбу ОСОБА_3 була
зареєстрована та проживала у квартирі
АДРЕСА_1, яка у розмірі 11/12 частин
домоволодіння на праві власності
належить ОСОБА_2

За час спільного проживання з
ОСОБА_4, у вказаному домоволодінні
позивачка здійснила
комплексно-будівельні роботи по
заміні, відновленню та модернізації
конструкцій та обладнання будинку, у
зв»язку з їх фізичною зношеністю.

Після розірвання шлюбу позивачка
не проживає у вищевказаному
домоволодінні.

Частково задовольняючі позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що загальна сума витрат,
пов'язаних із проведенням капітального
ремонту становить 16 043,07 грн., а тому
ОСОБА_3, як наймач житла, має право
вимагати від власника житла
компенсацію за понесені витрати на
поліпшення майна у розмірі 8 021,54 грн.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можливо з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу
Української РСР громадяни, які мають у
приватній власності жилий будинок
(квартиру), зобов'язані забезпечувати
його схоронність, провадити за свій
рахунок поточний і капітальний
ремонт, утримувати в порядку придомову
територію.

Згідно із ст. 176 ЖК Української РСР
наймодавець зобов'язаний своєчасно
провадити ремонт жилих будинків,
забезпечувати безперебійну роботу
інженерного обладнання будинків і
жилих приміщень, належне утримання
під'їздів, інших місць загального
користування будинків і придомової
території. Такі ж обов'язки
покладаються на житлово-будівельні
кооперативи. Капітальний ремонт жилих
будинків, технічне обслуговування їх
інженерного обладнання, а також
поточний ремонт жилих приміщень, що
його зобов'язаний провадити
наймодавець (житлово-будівельний
кооператив), здійснюються відповідно
до правил користування жилими
приміщеннями, утримання жилого будинку
і придомової території, правил і норм
технічної експлуатації житлового
фонду. Невиконання наймодавцем
(житлово-будівельним кооперативом)
обов'язків по ремонту жилого
приміщення у випадках, викликаних
невідкладною необхідністю, дає
наймачеві жилого приміщення (члену
житлово-будівельного кооперативу)
право провести ремонт і стягнути з
наймодавця (житлово-будівельного
кооперативу) вартість ремонту або
зарахувати її в рахунок квартирної
плати (внесків на експлуатацію і ремонт
будинку кооперативу).

Вирішуючи спір, поза увагою суду
залишилося те, що наймодавець
зобов'язаний проводити поточний ремонт
відповідно до правил користування
жилими приміщеннями, утримання жилого
будинку і придомової території.

Крім того, наймач має право провести
ремонт і стягнути з наймодавця
вартість ремонту у випадках,
викликаних невідкладною необхідністю.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 776 ЦК України
поточний ремонт речі, переданої у найм,
провадиться наймачем за його рахунок,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Якщо наймодавець не провів
капітального ремонту речі, що
перешкоджає її використанню
відповідно до призначення та умов
договору, наймач має право: 1)
відремонтувати річ, зарахувавши
вартість ремонту в рахунок плати за
користування річчю, або вимагати
відшкодування вартості ремонту; 2)
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 778 ЦК України
наймач може поліпшити річ, яка є
предметом договору найму, лише за
згодою наймодавця.

Якщо поліпшення речі зроблено за
згодою наймодавця, наймач має право на
відшкодування вартості необхідних
витрат або на зарахування їх вартості в
рахунок плати за користування річчю.

Якщо наймач без згоди наймодавця
зробив поліпшення, які не можна
відокремити без шкоди для речі, він не
має права на відшкодування їх
вартості.

У матеріалах справи будь-які письмові
уповноваження чи погодження ОСОБА_2 на
проведення вказаних будівельних робіт
ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З огляду на предмет спору, на ОСОБА_3
покладено обов'язок довести підстави
позову, зокрема, обов'язок наймодавця
провести ремонт приміщення
(капітальний чи поточний), обсяг
проведених нею ремонтних робіт,
необхідність проведення у зв'язку із
цим ремонту.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не дав належної оцінки
обставинам справи про те, що позивачка
не надала суду доказів у підтвердження
своїх вимог щодо переліку проведених
робіт, витрачених матеріалів та їх
вартості узгоджених з орендодавцем, та
відповідну підставу здійснення
позивачкою витрат з поліпшення
будинку, з врахуванням того, що вона не
була власницею будинку та дійшов
висновку про часткове задоволення
позову передчасно.

Оскільки позивачка не надала доказів
того, що капітальний ремонт у будинку
вона проводила зі згоди відповідача, а
останній заперечував надання такої
згоди, то не вбачається підстав для
стягнення з ОСОБА_2 витрат, проведених
ОСОБА_3

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або додаткової
перевірки чи оцінки доказів, обставини
справи встановлені судом повно, але
допущено помилку в застосуванні норм
матеріального права, оскаржуване
судове рішення підлягає скасуванню в
частині стягнення із ОСОБА_2 суму у
розмірі 8 021, 54 грн. з ухваленням нового
рішення в цій частині про відмову у
задоволенні позову. В іншій частині
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 20 березня 2014
року - скасувати в частині стягнення із
ОСОБА_2 8 021, 54 грн. та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_4
про відшкодування вартості витрат на
поліпшення майна - відмовити.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: