Ухвала

ІМЕНЕМ України

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Наумчука
М.І., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що у
2010 році він позичив ОСОБА_4 2 200 грн
строком на один рік. Посилаючись на те,
що відповідач добровільно
відмовляється повернути борг, просив
стягнути з ОСОБА_4 борг у розмірі 2 200
грн, 3 % річних у розмірі 77 грн,
інфляційні втрати в розмірі 13 грн 20 коп.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року в позові
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 лютого
2014 року рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення про
задоволення позову частково. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у
розмірі 2 000 грн, 3 % річних у розмірі 70
грн, інфляційні втрати в розмірі 10 грн 20
коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд обґрунтовано виходив із того, що
внаслідок невиконання зобов'язання за
договором позики утворилась
заборгованість, яку необхідно стягнути
з боржника з урахуванням індексу
інфляції та трьох процентів відповідно
до ст. ст. 533, 625 ЦК України. Крім того, з
тексту розписки не вбачається, що
грошові кошти ОСОБА_4 отримав на
підставі іншої угоди.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

М.І. Наумчук