Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
в особі Харківської обласної філії
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про визнання недійсним
кредитного договору у частині
третейського застереження

за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на рішення Київського районного суду м.
Харкова від 30 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 29 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
в особі Харківської обласної філії
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»)
про визнання недійсним п. 6.2. укладеного
між ними 20 червня 2007 року кредитного
договору, що містить третейське
застереження про передачу спорів за
кредитним договором на розгляд
Постійно діючого Третейського суду
при Асоціації українських банків, що
знаходиться по вул. М. Раскової, 15 у м.
Києві. Зазначав, що начальник
Дзержинського відділення Харківської
обласної філії ПАТ
«Укрсоцбанк» ОСОБА_1, який від імені
кредитодавця діяв на підставі
довіреності № 4953 від 18 грудня 2006 року,
вийшов за межі наданих повноважень,
оскільки право на укладення
третейської угоди видана представнику
довіреність не передбачає.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 30 січня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 29 квітня 2014
року, позов задоволено. Визнано
недійсним п. 6.2. кредитного договору від
20 червня 2007 року, укладеного між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 Вирішено
питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Встановлено, що 20 червня 2007 року між
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є
ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого позичальник отримав кредитні
кошти у розмірі 121 045 доларів США зі
сплатою 12, 25 % річних з кінцевим
терміном погашення 10 червня 2032 року.

У ст. 6 кредитного договору сторони
погодили порядок врегулювання спорів,
які можуть виникнути у зв'язку з
укладенням та виконанням положень
договору.

Підпункт 6.2. кредитного договору
містить третейське застереження про
передачу спору на вирішення
третейським судом. Сторони дійшли
згоди про те, що у випадку неможливості
вирішення спору шляхом переговорів
спір розглядається одноособовим
суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, що знаходиться по
вул. М. Раскової, 15 у м. Києві. У разі
неможливості розгляду спору указаним
третейським суддею спір розглядається
третейським суддею Мороз О.А. або
Білоконем Ю.М. у порядку черговості,
указаному у даному пункті. У разі, якщо
спір не може бути розглянутий
визначеними у даному пункті суддями,
суддя призначається Головою Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків у
відповідності до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

За положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про третейські суди» (у
редакції від 14 квітня 2006 року), юридичні
та/або фізичні особи мають право
передати на розгляд третейського суду
будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом. Спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у
письмовій формі. Третейська

угода вважається укладеною, якщо
вона підписана сторонами чи укладена
шляхом обміну листами,
повідомленнями по телетайпу,
телеграфу або з використанням
засобів електронного чи іншого
зв'язку, що забезпечує фіксацію
такої угоди, або шляхом направлення
відзиву на позов, в якому одна із
сторін підтверджує наявність угоди, а
інша сторона проти цього не заперечує
(ч. ч. 1, 4 ст. 12 Закону
України «Про третейські суди»).

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Цивільна дієздатність юридичної особи
визначається ст. 92 ЦК України, згідно ч.
ч. 1, 3 якої юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень. У відносинах із третіми
особами обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Положення ст. 246 ЦК України
регламентують, що довіреність від
імені юридичної особи видається її
органом або іншою особою,
уповноваженою на це її установчими
документами, та скріплюється печаткою
цієї юридичної особи.

Кредитний договір від 20 червня 2007 року
укладений у письмовій формі,
скріплений особистим підписом
позичальника, від імені банку
підписаний з прикладенням печатки
банку начальником Дзержинського
відділення Харківської обласної філії
ОСОБА_1, який діяв на підставі
довіреності № 4953 від 18
грудня 2006 року, виданої керуючим
Харківської обласної філії
Калініченком І.І. на підставі
довіреності, виданої Головою Правління
АКБ «Укрсоцбанк» Тимонькіним Б.В. від 3
листопада 2006 року № 7319.

Довіреністю № 4953 від 18 грудня 2006 року
начальника Дзержинського відділення
Харківської обласної філії ОСОБА_1
уповноважено зокрема на укладення у
якості кредитора (кредитодавця)
кредитних договорів, у тому числі
договорів про надання кредитних ліній
(невідновлювальної, відновлювальної,
мультивалютної відновлювальної),
договорів кредиту за овердрафтом.

Визнаючи недійсним кредитний договір у
частині третейського застереження, суд
першої інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що видана ОСОБА_1 довіреність не
передбачає повноваження на укладення
третейської угоди від імені банку.

Разом з тим, поза увагою судів залишено
те, що згоду на передачу справи на
розгляд третейського суду сторонами
закріплено у тексті самого кредитного
договору окремим підпунктом, тому
третейське застереження є невід'ємною
частиною кредитного договору (ст. 13
Закону України «Про третейські суди»),
на вчинення якого представник банку
уповноважений згідно умов дослідженої
довіреності. Обмеження щодо
конкретного змісту кредитного
договору, зокрема положень, які
визначають порядок вирішення спорів, у
виданій довіреності відсутні.

Крім того, за ст. 241 ЦК України, правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

Як вбачається із матеріалів справи, за
позовом ПАТ «Укрсоцбанк» рішенням
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 9
грудня 2010 року із ОСОБА_3 стягнуто
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 1 001 406, 06 грн.

Таким чином, висновку про перевищення
начальником Дзержинського відділення
Харківської обласної філії ОСОБА_1
наданих йому на підставі довіреності
повноважень при укладенні третейської
угоди суди дійшли внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального права, тому ухвалені у
справі рішення підлягають скасуванню
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції відповідно до ст.
338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 30 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 29 квітня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

В.О. Савченко