Справа № 361/3083/14 Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/5000/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 17 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому
зазначає, що 09 жовтня 2013 року на
під'їзді до м. Бровари Київської
області, з вини відповідача, який
керував автомобілем ВАЗ-2107,
реєстраційний номер НОМЕР_2, сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої був пошкоджений
належний позивачу на праві власності
автомобіль «Фольксваген Т4»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під його
керуванням.

На відновлювальний ремонт свого
автомобіля ним витрачено 47031,98 грн., з
яких 13630,98 грн. - вартість придбаних
запасних частин, а 33401 грн. сплачено ТОВ
«Компанія «Автодок» за проведення
ремонтних робіт.

Цивільно-правова відповідальність
відповідача застрахована в ПрАТ «СК
«Провідна», яке виплатило йому
страхове відшкодування в сумі 15006,80 грн.

Загальна сума матеріальної шкоди
становить 34275,18 грн., що складає кошти
витрачені ним на відновлювальний
ремонт автомобіля, придбання запасних
частин, а також послуги юриста та
нотаріуса.

Посилаючись на те, що страхової виплати
недостатньо для повного відшкодування
шкоди, позивач просить стягнути з
відповідача на його користь
матеріальну шкоду, завдану внаслідок
ДТП, в сумі 34275,18 грн. та моральну шкоду у
розмірі 2000 грн., яка полягає у душевних
стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з
пошкодженням автомобіля, у зв'язку з
чим був позбавлений можливості
користуватись ним, враховуючи, що він є
інвалідом ІІ групи з ураженням
опорно-рухового апарату.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 червня 2014
року позов задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в сумі 1500 грн. та в дохід
держави судовий збір в сумі 243,60 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог у повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд повинен
вирішити, зокрема, такі питання: чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;
які правові норми підлягають
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним
вимогам не відповідає, оскільки суд
належним чином не встановив характер
правовідносин сторін, зміст позовних
вимог та правові норми, які підлягали
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відмовляючи в задоволенні позову в
частині відшкодування матеріальної
шкоди, суд першої інстанції
обґрунтовував свої висновки тим, що
позивачем не надано належних доказів
на підтвердження вини відповідача в
заподіянні шкоди, оскільки довідка ДАІ
не є таким доказом. При цьому суд
частково задовольнив позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди, яку
визначив і стягнув з відповідача на
користь позивача у розмірі 1500 грн.

Проте, з такими висновками суду
повністю погодитись не можливо,
оскільки вони не відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог частин першої та
другої статті 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року з
наступними змінами та доповненнями
страхова сума - це грошова сума, у межах
якої страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. Розмір страхової суми за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 тисяч гривень на одного
потерпілого.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року
на під'їзді до м. Бровари Київської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля ВАЗ-2107,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля
«Фольксваген Т4», реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві
власності і під його керуванням.

Згідно довідки № 32 від 28.02.2014 року,
виданої ВДАІ Броварського МВ ГУ МВС
України в Київській області,
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення відповідачем п. 16.6
Правил дорожнього руху України. За
фактом правопорушень, які призвели до
скоєння ДТП, складено адміністративний
протокол за ст. 124 КУпАП (а.с.16).

Встановлено, що цивільно-правова
відповідальність відповідача
застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», яке
виплатило позивачу страхове
відшкодування у сумі 15006,80 грн., що
підтверджується копією страхового
акту від 30.10.2013 року, копією листа ПрАТ
«СК «Провідна» від 31.10.2013 року, копією
квитанції від 06.11.2013 року.

Як убачається із полісу № АС/0512183
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 12.03.2013 року ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну, становить 50000 грн. (а. с. 48).

Як убачається з матеріалів справи,
відповідач у своїх запереченнях на
позовну заяву не заперечує проти
заподіяння шкоди позивачу з його вини,
однак не погоджується з розміром
матеріального збитку та частково
визнає позов в частині моральної шкоди
і вважає, що її розмір не більше 1000 грн.

Крім того, вважає, що з урахуванням
виплаченої ПрАТ «СК «Провідна»
позивачу страхового відшкодування в
розмірі 15006,80 грн. розмір заявлений
позивачем явно завищений, адже в три
рази перевищує розмір, встановлений
експертами страхової компанії.

Також відповідач вважає, що відповідно
до ст. 1194 ЦК України у позивача немає
жодних підстав для стягнення з нього
заявлених коштів, оскільки згідно п. 4
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, ліміт відповідальності
становить 50000 грн., що в будь-якому
випадку є більше ніж розмір заявлений
позивачем чи визначений страховою
компанією. (а.с. 45-47)

Однак, при вирішенні даного спору, суд
на зазначені обставини уваги не
звернув, всупереч ст. 212 ЦПК України не
дав зазначеним доказам належну правову
оцінку і дійшов поспішного висновку
про ненадання позивачем належних
доказів на підтвердження вини
відповідача в заподіянні шкоди.

Крім того, відмовляючи в позові в
частині відшкодування майнової шкоди
та частково задовольняючи позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди суд вступив в протиріччя, не
звернувши уваги на те, що і стаття 1166 ЦК
України, яка регулює загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду, і ст. 1167 ЦК України, яка регулює
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду, передбачають
відшкодування майнової і моральної
шкоди особою, яка її завдала за
наявності її вини.

Також, в порушення ст. 33 ЦПК України суд
не вирішив питання про залучення до
участі в справі ПрАТ «СК «Провідна», як
співвідповідача, та не з`ясував і не
перевірив з чого виходив страховик,
відшкодовуючи страхову суму в розмірі
15006,80 грн. за наявності ліміту
відповідальності у розмірі 50000 грн.

З урахуванням наведеного, оскільки суд
першої інстанції в порушення ст. 33 ЦПК
України не вирішив питання про
залучення до участі в справі ПрАТ «СК
«Провідна», яке застрахувало
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_2, а главою 1 Апеляційне
провадження розділу V ЦПК України не
передбачено залучення судом
апеляційної інстанції до участі в
справі інших осіб, які не брали участі у
її розгляді, то колегія суддів вважає,
що рішення суду в частині відмови в
позові про відшкодування майнової
шкоди підлягає скасуванню з
вищенаведених підстав.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу, суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду в частині відмови
в позові про відшкодування майнової
шкоди не відповідають обставинам
справи, рішення суду в цій частині
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в позові
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду в частині часткового
відшкодування моральної шкоди
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити
частково.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від
17 червня 2014 року скасувати в частині
відшкодування майнової шкоди і
ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди завданої дорожньо-транспортною
пригодою.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді