Справа № 429/2000/13-ц
Номер провадження 2/429/315/14
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2014 року Слов`яносербський
районний суд Луганської області в
складі:

головуючого судді
Призенко Д.О.

при секретарі
Овчаровій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Слов`яносербськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтернаціональні
телекомунікації» про розірвання
договору та стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом посилаючись на ту обставину, що
19 жовтня 2011 року уклав з відповідачем
абонентський договір № 1509039 про
надання послуг телефонного зв'язку
стандарту CDMA. В зв'язку з укладанням
договору ним було викликано 18.10.2011 року
спеціалістів для ознайомлення з
фізико-географічними факторами для
надання послуги. Однак вказані
спеціалісти не надали йому достовірно
необхідної інформації що стало
причиною придбання ним неякісних
послуг. Вже у другій половині жовтня
зв'язок зник і позивач неодноразово
звертався до відповідача з цього
приводу.24.01.2012 року позивач згідно
наряду № 000187 замовив виїзд спеціаліста
відповідача для відновлення послуг
відповідача, однак виїзд був
безрезультатним. 5.03.2012 року була
здійснена заміна модему, однак послуги
зв'язку не поновились. Позивач тричі
письмово звертався до генерального
директора ТОВ «Інтертелеком» про
порушення умов договору, однак ним були
отримані відповіді про те, що населений
пункт позивача не знаходиться в зоні
стабільного покриття і далі у
відповіді містилась інформація, яка не
відповідала дійсності та ображала
честь і гідність позивача. В зв'язку з
цим позивачу була спричинена
матеріальна шкода в сумі 1369 грн. 50 коп.
та моральна шкода в сумі 10000 грн., яка
виразилась в тому, що постраждала
ділова репутація позивача, знизився
рівень його престижу, сталися зміни в
його життєвих відносинах, значно
погіршилось самопочуття. Він та його
діти страждають від дискомфорту та
недостатку інформації, не можуть вести
активну громадську діяльність,
погіршились можливості реалізації
своїх вмінь та навичок, він став погано
спати вночі та отримує стреси. В
подальшому позивач надав до суду
змінену позовну заяву в якій збільшив
свої позовні вимоги та просив суд
стягнути з відповідача на його користь
спричинені матеріальні збитки в сумі
2891 грн. 30 коп. та моральну шкоду в сумі 12
000 грн. В судовому засіданні позивач
підтримав свої змінені позовні вимоги
в повному обсязі.

Відповідач з позовом не згоден в
повному обсязі. В судовому засіданні
представник відповідача суду пояснив,
що 19.10.2011 року між ТОВ «Інтертелеком» та
позивачем було укладено договір про
надання послуг телефонного зв'язку з
використанням фіксованого
абонентського радіо доступу стандарту
CDMA № 1509039. Позивачу було надано в
користування номер ідентифікатора
649990976, який обслуговувався на тарифному
плані «Вільний доступ». Вказаний план
не має постійної фіксованої
абонентської плати і вона стягується
лише за ті дні коли абонент знаходиться
в мережі. Фактична швидкість передачі
даних залежить від типу
використовуваного абонентом
обладнання, ресурсів, віддаленості
базової станції, навантаження в мережі
та інших факторів. Отримання послуги в
смт. Фрунзе у зв'язку з особливостями
рельєфу місцевості можливо лише шляхом
прийому відображеного сигналу. З
моменту підключення позивач
використав більше 95 Гб трафіку і
вказаний факт користування абонентом
послугою підтверджується виписками з
лицього рахунку позивача. В зв'язку з
цим відповідач робить висновок про те,
що позивач послугами зв'язку
користувався по мірі необхідності та
сплачував при цьому лише дні
фактичного користування послугою. При
цьому відповідачем не порушувались
вимоги ст. 40 Закону України «Про
телекомунікації». Відповідач зазначає,
що обладнання позивача в цей період від
мережі не відключалось, перелік
надаваємих послуг не змінювався,
порушень в роботі мережі не
відбувалось. В зв'язку з цим
представник відповідача просив суд
відмовити позивачу в задоволенні
позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони суд знаходить
позовні вимоги не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав:

У відповідністю зі ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для всебічного
і повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішень суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень.

В судовому засіданні було встановлено,
що 19.10.2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено
абонентський договір № 1509039 про
надання послуг телефонного зв'язку
стандарту CDMA. Вказаний факт
підтверджується доданою до справи
копією договору. Відповідно до п.1.1
вказаного договору оператор надає
абоненту послуги телефонного зв'язку з
використанням фіксованого
абонентського радіо доступу стандарту
CDMA в зонах покриття на умовах,
встановлених договором, правилами
надання та отримання послуг та
тарифним планом.

В судовому засіданні було встановлено,
що перед підписанням договору 18.10.2011
року за місцем мешкання позивача
виїздили спеціалісти, які перевірили
можливості надання послуги за його
адресою. Вказаний факт підтверджується
актом виконаних робіт, доданим до
матеріалів справи та не заперечувався
сторонами. Після цього 19.10.2011 року
позивачем було підписано договір.
Пояснення позивача в тій частині, що
спеціалісти не повідомили його про
особливості прийому радіосигналу в
його місцевості суд до уваги не
приймає, оскільки виїзд спеціалістів
здійснювався до підписання договору і
їх відмові повідомити позивачу ці
відомості могла слугувати підставою
для відмови підписати ним договір.

Після підписання договору позивач
придбав у відповідача необхідне
обладнання для отримання послуг
зв'язку, що підтверджується наданими
позивачем накладними та касовими
чеками, які долучені до матеріалів
справи.

Після підписання договору позивач
отримував послуги зв'язку, які надавав
відповідач, що підтверджується самими
свідченнями позивача, які він надав в
судовому засіданні та наданими
відповідачем суду роздруківками по
трафіку послуг, які отримав та сплатив
позивач.

Вимоги позивача про розірвання
договору з відповідачем з тих підстав,
що послуги надавались йому не в повному
обсязі та з перебоями суд до уваги не
приймає, оскільки вони не підтверджені
належними доказами. З досліджених в
судовому засіданні доказів вбачається,
що позивачем послуги отримувались
увесь час дії договору та в тих обсягах,
які сплачував позивач.

Також в судовому засіданні було
встановлено, що позивач не звертався до
відповідача з вимогою про розірвання
договору надання послуг, як він
стверджував в судовому засіданні,
оскільки таких доказів він суду не
надав, натомість представник
відповідача суду пояснив, що позивач не
користується послугами зв'язку вже
понад три місяці, тобто з листопада 2013
року і вказаний договір вже був би
автоматично розірваний, але через те,
що справа розглядається на теперішній
час в суді вони не розривають договір.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України
«моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини». Моральною шкодою
визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвели до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

В позовній заяві позивач обґрунтовував
спричинену йому моральної шкоду тим, що
постраждала його ділова репутація,
знизився рівень його престижу, сталися
зміни в його життєвих відносинах,
значно погіршилось самопочуття. Він та
його діти страждають від дискомфорту
та недостатку інформації, не можуть
вести активну громадську діяльність,
погіршились можливості реалізації
своїх вмінь та навичок, він став погано
спати вночі та отримує стреси.
Спричинену моральну шкоду він оцінює в
12 000 грн.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних, тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових витрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити з засад розумності,
виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Крім цього, відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» позивач повинен
обґрунтувати, з яких міркувань він
виходив визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Оскільки позивач не надав суду доказів
спричинення йому такої шкоди, не
обгрунтував свої міркування в частині
визначення розміру такої шкоди суд
вважає, що в цій частині позовні вимоги
позивача також не підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України «Стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено».

Відповідно до ст. 79 ЦПК України «Судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників,
що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням
огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій,
необхідних для розгляду справи.

В зв'язку з тим, що позовні вимоги
позивача на думку суду задоволенню не
підлягають, а при подачі позову він не
сплачував судовий збір суд вважає, що
судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.
підлягаються стягненню з позивача на
користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1166, 1167 ЦК України, ст. 10, 60, 212, 214 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтернаціональні
телекомунікації» про розірвання
договору та стягнення збитків
відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився в смт. Фрунзе
Слов'яносербського району Луганської
області, і.к. НОМЕР_1 на користь держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційний суд Луганської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Призенко Д.О.