печерський районний суд міста києва
справа № 757/2109/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарі:Гурніку А.І.,за участю:
представника
позивачаОСОБА_2,представника
відповідача:Греченюка С.О.,третьої
особи:не з'явився,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача ОСОБА_5 про
порушення прав споживача на послуги з
електропостачання та відшкодування
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4)
звернувся із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(далі - відповідач, ПАТ «Київенерго»), в
якому просить відновити виконання та
належним чином виконувати чинний
договір про користування
електроенергією № 0 від 05.03.2010
року, який відповідач в
односторонньому порядку незаконно
припинив, та відновити постачання
електроенергії в його частину будинку
за адресою: АДРЕСА_1; поновити позивачу
незаконно закритий особовий рахунок
для проведення ним розрахунків з ПАТ
«Київенерго» за постачання йому
електроенергії; скласти з ОСОБА_4 Акт на
передачу йому на зберігання пломб та
лічильника, який знаходиться на
балансі ПАТ «Київенерго», зафіксувати
в Акті номер особового рахунку та
закріплений за ним номер лічильника, а
також показники лічильника, починаючи
з яких позивач має сплачувати гроші за
електроенергію, постачання якої буде
відновлено за відновленим особовим
рахунком; стягнути з відповідача на
користь позивача майнову шкоду в
розмірі 13 487,46 грн. та моральну шкоду в
розмірі 13 487,46 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що 04.10.2013 року ПАТ
«Київенерго» в односторонньому
порядку без згоди позивача, без
попереднього повідомлення без
належної перевірки документів наданих
громадянином ОСОБА_5, співвласником 12/100
частини будинку позивача, в порушення
вимог чинного законодавства
переоформило з позивача чинний договір
про користування електричною енергією
від 05.03.2010 року № 0 та особовий
рахунок за тим же номером на ОСОБА_5, чим
фактично в односторонньому порядку
припинило з позивачем договірні
відносини і постачання електроенергії.
На неодноразові звернення позивача
щодо пояснення причини припинення
постачання електроенергії ПАТ
«Київенерго» відповіді гне надавало, і
лише 15.01.2014 року ОСОБА_4 одержав листа
ПАТ «Київенерго» від 08.01.2014 року, який є
фактично відпискою. За час припинення
постачання електроенергії, а саме, з
04.10.2013 року по 26.01.2014 року, позивач
вважає, що йому завдано майнову шкоду в
розмірі 13 487,46 грн. Крім того, позивач
також вважає, що неправомірними діями
відповідача йому завдано моральну
шкоду, яку він оцінює в розмірі 13 487,46
грн.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 30.01.2014 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
про порушення прав споживача на
послуги з електропостачання та
відшкодування шкоди та справу
призначено до судового розгляду.

25.02.2014 року на адресу суду надійшла
письмова заява про доповнення позовної
заяви до відповідача додатковою
позовною вимогою, в якій ОСОБА_4
зазначив, що договір про користування
електричною енергією від 05.03.2010 року №
0 не припинив свою дію, а
автоматично продовжується кожного
року, якщо за місяць до закінчення
зазначеного терміну жодна із сторін не
висловила наміру внести в нього зміни
або доповнення, більш того, позивач
направляв заяву відповідачу про
продовження дії вказаного договору.
Також у зазначеній заяві ОСОБА_4
доповнив позовні вимоги ще однією та
просив визнати договір про
користування електричною енергією від
05.03.2010 року № 0, укладений між ним
та ПАТ «Київенерго», продовженим на
новий термін, починаючи з 05.03.2014 року та
заборонити відповідачу здійснювати зі
своєї ініціативи припинення дії
вказаного договору або розривати без
згоди споживача ОСОБА_4 дію цього
договору.

В судовому засіданні 26.03.2014 року
представник відповідача надав
письмові заперечення на позовну заяву
в яких просив в позові відмовити,
оскільки 08.10.2013 року між відповідачем
та ОСОБА_5 було укладено договір про
користування електричною енергією №
0, при чому ОСОБА_5 діяв від імені
мешканців будинку, про що відповідач у
листі від 08.01.2014 року повідомив
позивача. Постачання електроенергії
позивачу не припинялось, а договір про
користування електричною енергією від
05.03.2010 року № 0 припинив свою дію
05.03.2014 року, оскільки він був укладений
строком на три роки та згідно умов
цього договору міг бути продовженим
лише на один рік.

Протокольною ухвалою Печерського
районного суду м. Києва від 26.03.2014 року
за клопотанням представника
відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК
України, до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача залучено ОСОБА_5
(далі - третя особа, ОСОБА_5).

В судовому засіданні 14.04.2014 року було
допитано в якості свідків за
клопотанням позивача ОСОБА_6 та за
клопотанням представника відповідача
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

В судовому засіданні представник
позивача уточнив позовні вимоги та
просив відновити виконання та належним
чином виконувати чинний договір про
користування електроенергією № 0
від 05.03.2010 року, який відповідач в
односторонньому порядку незаконно
припинив, та відновити позивачу
постачання електроенергії в його
частину будинку за адресою: АДРЕСА_1;
поновити позивачу незаконно закритий
особовий рахунок для проведення ним
розрахунків з ПАТ «Київенерго» за
постачання йому електроенергії;
скласти з ОСОБА_4 Акт на передачу йому
на зберігання пломб та лічильника, який
знаходиться на балансі ПАТ
«Київенерго», зафіксувати в Акті номер
особового рахунку та закріплений за
ним номер лічильника, а також показники
лічильника, починаючи з яких позивач
має сплачувати гроші за
електроенергію, постачання якої буде
відновлено за відновленим особовим
рахунком; визнати договір про
користування електричною енергією від
05.03.2010 року № 0, укладений між ним
та ПАТ «Київенерго», продовженим на
новий термін, починаючи з 05.03.2014 року та
заборонити відповідачу здійснювати зі
своєї ініціативи припинення дії
вказаного договору або розривати без
згоди споживача ОСОБА_4 дію цього
договору.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо задоволення позову
заперечував, з викладених у письмових
запереченнях підстав, та просив в
позові відмовити, оскільки
відповідачем права позивача не
порушено.

Третя особа в судовому засіданні
просила в позові відмовити, оскільки
ним правомірно було укладено договір з
ПАТ «Київенерго», та більш того, перед
укладенням договору погашено
заборгованість ОСОБА_4 перед
відповідачем.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
третьої особи, пояснення свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши та
оцінивши письмові докази у справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що в позові слід відмовити, враховуючи
наступне.

Судом встановлено, що 05.03.2010 року між
ОСОБА_4 та Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго», правонаступником якої є
ПАТ «Київенерго», було укладено
договір про користування електричною
енергією № 0, та на позивача було
оформлено особовий рахунок.

Згідно п. 28 договору про користування
електричною енергією від 05.03.2010 року №
0, цей договір укладається на три
роки, набуває чинності з дня його
підписання та вважається продовженим
на рік, якщо за місяць до закінчення
терміну його дії жодна із сторін не
висловила наміру внести до нього зміни
або доповнення.

18.10.2013 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ
«Київенерго» із заявою в якій просив
поновити його законне право на
користування електроенергією за
адресою: АДРЕСА_1, яке припинено в
результаті протиправних дій
працівників ПАТ «Київенерго».

08.10.2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ
«Київенерго» було укладено договір про
користування електричною енергією №
0 та на ОСОБА_5 було відкрито
особовий рахунок.

Згідно п. 30 договору про користування
електричною енергією від 08.10.2013 року №
0, цей договір укладається на три
роки, набуває чинності з дня його
підписання та вважається продовженим
на рік, якщо за місяць до закінчення
терміну його дії жодна із сторін не
висловила наміру внести до нього зміни
або доповнення.

08.01.2014 року ПАТ «Київенерго» направило
ОСОБА_4 лист № 42КД/012/К-1930 в якому
відповідач повідомив, що
електропостачання за адресою: АДРЕСА_1,
не припинялось, а з ОСОБА_5 було
укладено договір про користування
електричною енергією від 08.10.2013 року №
0 на підставі наданих документів.

Так, взаємовідносини між клієнтами та
енергопостачальною організацією
регулюються нормами Цивільного
кодексу України, Законом України «Про
електроенергетику» та Правилами
користування електричною енергією для
населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.99 № 1357, та є обов'язковими для
виконання всіма клієнтами і
енергопостачальниками незалежно від
форм власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про електроенергетику» та абз. 1 п. 3
ПКЕЕН, споживання електричної енергії
здійснюється на підставі договору про
користування електричною енергією між
споживачем та енергопостачальником.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику», ст.ст. 19, 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», відносини між учасниками
договірних відносин у сфері житлово-
комунальних послуг, в тому числі
споживання електричної енергії,
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є, зокрема,
договори та інші правочини.

Згідно ст. 631 ЦК України, строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення. Сторони можуть
встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Так, строк дії даного договору про
користування електричною енергією від
05.03.2010 року № 0, згідно п. 28,
закінчився 05.03.2014 року.

При цьому, суд зазначає, що умови
договору про користування електричною
енергією від 05.03.2010 року № 0 не
передбачають автоматичного
продовження дії договору більш ніж на
один рік після закінчення трирічного
терміну його дії.

Крім того, у листі від 10.02.2014 року ПАТ
«Київенерго» письмово повідомило
ОСОБА_4 про небажання продовжувати
строк дії договору про користування
електричною енергією від 05.03.2010 року №
0 (а. с. 45).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема, свобода
договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦК України,
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як визначено у ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зважаючи на те, що строк дії договору
про користування електричною енергією
від 05.03.2010 року № 0 закінчився
05.03.2014 року, права та обов'язки сторін за
договором припинились 05.03.2014 року,
відтак, правові підстави для
відновлення виконання договору про
користування електричною енергією від
05.03.2010 року № 0 та поновлення
закритого особового рахунку ОСОБА_4
відсутні.

При цьому, суд позбавлений можливості
зобов'язати ПАТ «Київенерго» укласти з
ОСОБА_4 інший договір про користування
електричною енергією.

Більш того, 08.10.2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ
«Київенерго» було укладено договір про
користування електричною енергією №
0 та на ОСОБА_5 було відкрито
особовий рахунок.

Згідно п. 30 договору про користування
електричною енергією від 08.10.2013 року №
0, цей договір укладається на три
роки, набуває чинності з дня його
підписання та вважається продовженим
на рік, якщо за місяць до закінчення
терміну його дії жодна із сторін не
висловила наміру внести до нього зміни
або доповнення.

Так, право власності на садовий будинок
АДРЕСА_1 зареєстроване на шістьох
співвласників. Співвласниками
зазначеного, садового будинку станом
на 12.08.2013 року, згідно довідки
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 12.08.2013 року № СБ-2013 № 581, є ОСОБА_4,
який володіє 40/100 садового будинку;
ОСОБА_7 - 12/100 садового будинку; ОСОБА_2 -
12/100 садового будинку; ОСОБА_9 - 12/100
садового будинку; ОСОБА_8 - 12/100 садового
будинку; ОСОБА_5 - 12/100 садового будинку.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Яу визначено у ст. 356 ЦК України,
спільною частковою власністю є
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 360 ЦК України,
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Так, одним з документів, що були надані
при переукладені договору про
користування електричною енергією від
08.10.2013 року № 0, був Колективний
договір від 02.12.2012 року, підписаний
усіма співвласниками будинку за
вищевказаною адресою.

Відповідно до п. 2 даного договору,
ОСОБА_5 доручено виступати від імені
сторін під час підписання договору на
електропостачання/користування
електричною енергією.

Отже, колективний договір є
домовленістю між співвласниками щодо
забезпечення електропостачанням
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі наданих документів, 08.10.2013
року між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_5
було укладено договір про користування
електричною енергією № 0.

16.12.2013 року ПАТ «Київенерго» уклало
додаткову угоду № 1 до договору про
користування електричною енергією від
08.10.2013 року № 0 з ОСОБА_5, якою п. 30
договору про користування електричною
енергією від 08.10.2013 року № 0
викладено у наступній редакції
«Договір укладається на три роки та
вважається продовженим на рік, якщо за
місяць до закінчення терміну його дії
жодна із сторін не висловила наміру
внести до нього зміни або доповнення.
Договір набуває чинності з 06.03.2014».

За таких обставин, договір про
користування електричною енергією від
08.10.2013 року № 0, укладений між ПАТ
«Київенерго» та ОСОБА_5, набрав
чинності після закінчення дії договору
про користування електричною енергією
від 08.10.2013 року № 0, укладеного між
ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_4, отже
договір про користування електричною
енергією від 08.10.2013 року № 0
укладено правомірно з дотриманням норм
чинного законодавства.

Електропостачання садового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, фахівцями ПАТ
«Київенерго» не припинялося, оскільки
правові підстави для відключення
електроенергії у ПАТ ПАТ «Київенерго»
відсутні.

Згідно з п. 2.4 Правил користування
електричною енергією, межа
експлуатаційної відповідальності між
Товариством та власником об'єкта
електропостачання встановлена на
вихідних клемах розрахункового засобу
обліку, якщо ввідно-розподільчий
пристрій та засіб обліку розміщені
ззовні будівлі.

26.12.2013 року фахівцями ПАТ «Київенерго»
в присутності одного з співвласників -
ОСОБА_5, було проведено технічну
перевірку вузла обліку електричної
енергії за адресою: АДРЕСА_1, яка
підтвердила наявність
електропостачання зазначеного
садового будинку на межі
експлуатаційної відповідальності, про
що зазначено у листі від 11.11.2013 року №
93/13/903 щодо проведення перевірки за
зверненням ОСОБА_4 (а. с. 63-64).

Вказане також підтверджується
наданими в судовому засіданні
поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження відключення ПАТ
«Київенерго» електропостачання ОСОБА_4
останній не надав.

Таким чином, ПАТ «Київенерго» не
порушило прав та свобод ОСОБА_4, відтак,
позов ОСОБА_4 до ПАТ «Київенерго» є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
3, 6, 11, 14, 355, 356, 358, 360, 627, 631, 638 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88,
209, 213 - 215, 223 Цивільного процесуального
кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача ОСОБА_5 про
порушення прав споживача на послуги з
електропостачання та відшкодування
шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
І.В.Кирилюк