Справа № 489/9604/13-ц
Номер провадження 2/489/165/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" про розірвання кредитного
договору,

встановив

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк",
мотивуючи свої вимоги тим, що 18.08.2008
вона під впливом працівників
відповідача в філії банку за адресою: м.
Миколаїв, пр. Жовтневий, 22/1, уклала
договір - заяву про відкриття
кредитного карткового рахунку, за яким
відповідач надав їй кредитну картку
"Товари у розстрочку" за № НОМЕР_1 з
кредитним лімітом у розмірі 9 998 грн., а
вона, в свою чергу, зобов'язалась
сплачувати відсотки за користування
кредитом за базовою ставкою 1,5 % в
місяць із розрахунку 360 днів у році та
погашати заборгованість щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості.

Коли в неї з'явилась можливість
спокійно ознайомитись з умовами
кредитного договору, вона зрозуміла, що
цей договір є кабальним та не
відповідає вимогам Закону України "Про
кредитування", тому що отримавши 9 998
грн, вона має відшкодувати станом на
17.10.2013 - 26 010,16 грн.

Зазначає, що 04.10.2013 вона зверталась до
відповідача з заявою про розірвання
кредитного договору, а також для
отримання інформації щодо
перерахування нею коштів на що 17.10.2013
отримала відповідь у вигляді картки
перерахунків грошових коштів, з якою
вона дізналась про те, що в неї начебто
є ще непогашена сума заборгованості в
розмірі 26 010,16 грн., а договір не
розірвано.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд розірвати кредитний
договір з обслуговування кредитної
картки № НОМЕР_1 укладений між нею та
відповідачем.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали, просили
його задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, надали суду
заяву з проханням розглядати справу за
відсутності свого представника, надали
письмові заперечення проти позову.

Вислухавши думку позивача та її
представника, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено такі
обставини та відповідні
правовідносини.

18 серпня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк"
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
догові про відкриття карткового
рахунку, за яким банк відкрив ОСОБА_1
картковий рахунок "Товари у розстрочку"
за № НОМЕР_1 з кредитним лімітом у
розмірі 9 989 грн., а ОСОБА_1 зобов'язалась
сплачувати відсотки за користування
кредитом за базовою ставкою 1,5 % в
місяць із розрахунку 360 днів у році та
погашати заборгованість щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості.

Позивач просила суд розірвати
зазначений договір, зазначаючи, що
ознайомившись з умовами кредитного
договору, вона зрозуміла, що цей
договір є кабальним та не відповідає
вимогам Закону України "Про
кредитування", тому що отримавши 9 998
грн, вона має відшкодувати станом на
17.10.2013 - 26 010,16 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї з сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Відповідно до ст. 653 ЦК України якщо
договір змінюється або розривається в
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання чинності рішенням суду про
зміну або розірвання договору.

ОСОБА_1 власноручно заповнювала заяву
до ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття
карткового рахунку, за яким банк
відкрив їй картковий рахунок "Товари у
розстрочку" за № НОМЕР_1 (а. с. 7-8) та
своїм підписом в цій заяві вона
підтвердила той факт, що ознайомлена та
згодна з умовами кредиту, які були
надані їй в письмовій формі, що їй була
надана повна та достовірна інформація
по умови кредитування,
місцезнаходження банку, мета кредиту
та інші істотні умови кредитування.

Аналіз зазначених письмових доказів
разом з поясненнями позивача свідчать
про те, що при укладенні даного
кредитного договору ОСОБА_1 мала
необхідний обсяг дієздатності, її
волевиявлення було вільним і
відповідало її внутрішній волі,
правочин вчинено у встановленій
законом письмовій формі, він
спрямований на настання реальних
наслідків - тобто позивачка отримала
кредитні кошти, зазначений в
кредитному договорі.

Частиною 6 статі 11 Закону України "Про
захист прав споживачів" встановлено, що
споживач має право протягом
чотирнадцяти календарних днів
відкликати свою згоду на укладення
договору про надання споживчого
кредиту без пояснення причин. Перебіг
цього строку розпочинається з моменту
передачі споживачеві примірника
укладеного договору. З відкликанням
згоди на укладення договору про
надання споживчого кредиту споживач
повинен одночасно повернути
кредитодавцю кошти або товари,
одержані згідно з договором. Споживач
також сплачує відсотки за період між
моментом одержання коштів та моментом
їх повернення за ставкою, встановленою
в договорі.

Посилання позивача на ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів" є
помилковим, тому що нею не надано
доказів звернення до банку із заявою
про відкликання згоди саме в 14-денний
термін, не надано доказів, що одночасно
із відкликанням згоди нею було
повернуто кошти.

Також судом не встановлено істотних
порушень договору з боку відповідача,
які давали б суду підстави для його
розірвання. Разом з тим, позивач
порушила умови договору в частині
своєчасного погашення кредиту,
внаслідок чого рішенням Апеляційного
суду Миколаївської області від 10.02.2011,
яке набрало законної сили, з неї на
користь ПАТ КБ "Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 9 830,60 грн.

Позивач посилається на те, що вона
сплатила заборгованість за
вищевказаним рішенням, однак банк
нарахував їй ще заборгованість станом
на 17.10.2013 в сумі 26010,16 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість стягнута за рішенням
суду не містила штрафних санкцій,
фактично заборгованість сплачена
позивачем значно пізніше дати
винесення рішення, тобто за цей час
банком нараховано відсотки за
користування кредитом та штрафні
санкції за несвоєчасне повернення
кредиту.

Виходячи з вищевикладеного суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" про
розірвання кредитного договору
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв