Єдиний унікальний номер 0508/6559/12
Номер провадження 22-ц/775/1603/2014
головуючий I інстанції Пруднікова Г.М.
доповідач суддя Ткачук С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік
С.Г., Ткачук С.С.,

при секретарі
Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Брокерская фирма «Виктория» на
рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 25 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом малого
приватного підприємства «Брокерская
фирма «Виктория»( реорганізовано у
товариство з обмеженою
відповідальністю «Брокерская фирма
«Виктория») до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу будівлі,
застосування реституції,визнання
право власності, -

ВСТАНОВИВ:

МПП «Брокерская фирма «Виктория»
звернулось до суду з позовом, у якому
після уточнення (а.с.180), просила
визнати недійсним договір
купівлі-продажу приміщення будівлі за
№ АДРЕСА_1, загальною площею 509,30гр,
укладений 20 лютого 2008 року діючим на
час укладення договору директором
підприємства ОСОБА_2 із засновником
підприємства відповідачем ОСОБА_1,
ринковою вартістю 6877899 грн. згідно
експертній оцінці, але проданого за
25000грн.. Вважають, що продаж вчинено з
порушення прав підприємства, бо
відповідно до ч.3.п.3. Декрету КМУ «Про
державне мито» ставка державного мита
за нотаріальні дії, вчинювані
приватними нотаріусами встановлюється
за посвідчення договорів , що
підлягають оцінці 1% суми договору, але
не менш 1 неподаткового мінімуму
доходів громадян. За приписами ст. 48
Інструкції про порядок обчислення та
справляння державного мита,
затвердженого наказом головної
Державної податкової інспекції
України від 22.04.1993р. №15 ( в редакції від
24.05.2004р.) при обчисленні суми державного
мита за посвідчення договорів
відчуження житлових будинків, квартир,
дач, садових будинків, гаражів, а також
іншого нерухомого майна, що перебуває у
власності фізичних або юридичних осіб,
вартість таких договорів приймається
виходячи із суми договору, але не нижче
його інвентаризаційної або балансової
вартості з урахуванням коефіцієнтів
індексації вартості цих об'єктів та
зносу на момент відчуження, що
вказується в довідках характеристиках
бюро технічної інвентаризації.

Також просили про застосування
двосторонню реституцію і повернення
сторін у первісний стан та визнання
право власності на спірне приміщення
будівлі за підприємством, повернув
сплачені кошти за продаж будівлі
відповідачу.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 25 грудня 2013 року у
задоволені позовних вимог ТОВ
«Брокерська фірма «Вікторія»
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що підстави для визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
недійсним відсутні, оскільки
уповноважена особа продавця при
підписані договору діяла на підставі
рішення засновника підприємства у
межах повноважень, наданих їй статутом,
погодилась на умови договору (в частині
вартості реалізованого майна), які не
суперечать Цивільному кодексу, іншим
актам цивільного законодавства.

З рішенням не погодився позивач подав
апеляційну скаргу, де посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог. Зазначає,
що судом не взято до уваги той факт, що
при обчисленні суми державного мита за
посвідчення договорів відчуження
житлових будинків, квартир, дач садових
будинків, гаражів, а також іншого
нерухомого майна, що перебуває у
власності фізичних або юридичних осіб,
вартість таких договорів приймається
виходячи із суми договору, але не нижче
його інвентаризаційної або балансової
вартості з урахуванням коефіцієнтів
індексації вартості цих об'єктів та
зносу на момент відчуження, що
вказується в довідках-характеристиках
бюро технічної інвентаризації. Таким
чином, із наведеного вбачається, що при
укладенні договору купівлі-продажу
будівлі між позивачем та відповідачем
ціна договору не могла бути нижчою
інвентаризаційної або балансової
вартості об'єкту продажу. Також
зазначає, що при укладені договору
купівлі-продажу ОСОБА_1, як власник
підприємства та покупець спірної
будівлі переслідувала власні корисні
цілі, не зважаючи на інтереси
підприємства, а тому є підстави
застосування ст. 232 ЦК України для
визнання договору недійсним. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовом
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача підтримала
доводи апеляційної скарги, просила її
задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник також
підтримали скаргу і проти скасування
рішення та задоволення позову не
заперечили.

ОСОБА_1 у заяві до суду просила скаргу
розглянути без її участі.

Апеляційний суд визнає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом визнано встановленим, що згідно
договору купівлі-продажу від 20 лютого
2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3, МПП
«Брокерская фирма «Виктория» продало
своєму засновнику ОСОБА_1 будівлю
АДРЕСА_1 за 25000 грн.

На передодні за договором
купівлі-продажу від 29.01.2008р., укладеним
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, було здійснено
ОСОБА_2 продаж у власність ОСОБА_1
права засновника цього малого
приватного підприємства, який за
позовом ОСОБА_2 рішенням
Ворошиловського районного суду м.
Донецьку від 25.11.2011р. був визнаний
недійсним. Але рішенням апеляційного
суду Донецької області від 09.10.2012р. дане
рішення суду першої інстанції
скасовано і постановлено нове рішення
про відмову у позові.

19.07.2012 року ПП «НИВА-В.Ш.» були
проведені прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна, яке
належало ОСОБА_1 - будівлі (лт. А-3)
загальною площею 509,3 кв.м., розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, переможцем яких
об'явлена ОСОБА_4, яка не була залучена
до судовому розгляду справи, як
фактичній власник майна.

Суд першої інстанції на підставі
ст.ст. 6,627,215 ЦПК України правильно
прийшов до висновку про відсутність
підстав для визнання договору
купівлі-продажу спірної будівлі
недійсним, оскільки директор
підприємства, як уповноважена особа,
при підписанні цього договору діяла на
підставі рішення засновника
підприємства в межах повноважень,
наданих статутом, погодившись з ціною
продажу будівлі визначеною умовами
договору, які не суперечать цивільному
законодавству.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, бо
доводи апеляційної скарги щодо
визнання договору купівлі-продажу
спірної будівлі за договірною ціною у
розмірі 25000грн., що значне нижче ніж її
вартість, визначена у звіті ТОВ
«Східний експерт-центр», не
ґрунтується на законі.

Так, посилення у скарзі на вимоги
п.48 Інструкції про порядок обчислення
та справляння державного мита,
затвердженої наказом головної
державної адміністрації податкової
інспекції від 22.04.1993р. №15 ( далі
Інструкція)не ґрунтуються на законі, бо
за приписами ст. 627 ЦК України
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог разу мості та
справедливості.

Частинами 1,3 ст. 632 ЦК України
визначено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни в договорі після його
виконання не допускається.

Пунктом 3 укладеного сторонами
договором купівлі-продажу спірної
будівлі передбачено вчинено продаж за
25000грн., які покупець зобов'язується
перерахувати протягом двох місяців на
визначений у договорі рахунок продавця
у відділені АТ «Райффайзер Банк Аваль».

Як підтвердили представник
позивача саме на цей банківський
рахунок підприємства перерахували
грошові кошти у розмірі 25000грн. в
березні 2008 року, що підтверджується
платіжним дорученням та заявою
директора підприємства ОСОБА_2
посвідченої приватним нотаріусом.
Представлена копія розписки від 20.02.2008
про остаток суми грошей у розмірі
383808,37грн.(а.с.77) не підтверджена
оригіналом, а тому не є належним
доказів про згоду покупця на зміну ціни
продажу визначену договором,
оформлені в іншому порядку, ніж
укладено сам договір.

Таким чином, при укладені
договору купівлі-продажу ціна
визначається сторонами за їх
домовленістю. Вище зазначеною
Інструкцією, на яку апелянт
посилається, як на підставу для
визнання вказаного договору недійсним
відповідно до ст.203 ЦК України,
регулюються правовідносини з питань
обчислення та справлення державного
мита у разі посвідчення договорів
відчуження об'єктів нерухомого майна,
що перебувають у власності фізичних
або юридичних осіб.

Окрім того, встановлений
Інструкцією механізм обчислення
державного мита інший, ніж
встановлений діючим на час вчинення
правочину Декретом Кабінету Міністрів
України від 21.01.1993 №7-93 «Про державне
мито» із змінами. Згідно ст. 92
Конституції України та ст.1 Закону
України «Про систему спадкування» із
змінами система спадкування, податки
та збори встановлюються винятково
законами України. А тому, не дотримання
цього нормативно-правого акту
сторонами при укладенні договору щодо
заниження ціни продажу спірної будівлі
від її ринкової вартості, не дає
підстав для визнання змісту правочину,
таким що суперечить ч.1.ст.203 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про
існування зловмисної домовленості
посадової особи підприємства, яка
представляла інтереси підприємства
під час укладення договору із
засновником і які вказують на
недійсний даного договору згідно ст.232
ЦК України, апеляційний суд відхиляє,
бо такими підставами не мотивувалися
позовні вимоги.

Апеляційний суд також відзначає,
що вчинення оспорюваного правочин
відбувся за правовстановлювальним
документом - свідоцтвом про право
власності від 19.09.2002, виданим
управлінням комунального господарства
Донецької міської ради, згідно якого
загальна площа приміщення будівлі
АДРЕСА_1 становила 382,5 кв.м. Збільшення
загальної площі будівлі до 509,3 кв.м.
відбулось в результаті проведеної
реконструкції, яка завершилась вже
після вчинення правочину, оформленням
14.10.2008 акту державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта
складено і було затверджено рішенням
виконавчого комітету Донецької
міської ради 22.10.2008 за № 460/4.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції всебічно і
повно з'ясував обставини справи, що
мають значення для справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Судом постановлено
обґрунтоване рішення з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, тому підстав для його скасування
немає.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, тому до уваги не
приймаються.

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги не
має, доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Брокерская фирма «Виктория»
відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 25 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: