АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6389/2014
першій інстанції - Захарчук С.С.
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Сливка
А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 31 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, в якому
просила стягнути з останнього на її
користь аліменти на утримання дітей
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1404 грн. 50 коп.
на кожну дитину, щомісяця до досягнення
дітьми повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувала, що 28.05.2010 між нею та
відповідачем було укладено шлюб, від
якого сторони мають дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
Сімейні стосунки не склались у зв'язку
з різним уявленням про сімейне життя,
психологічною несумісністю та різним
ставленням до дітей. Фактично шлюбні
відносини припинені з вересня 2012 року.
Відповідач не надає матеріальної
допомоги дітям, які проживають з нею та
не бере участі у їх вихованні.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 31.03.2014 позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1404 грн. 50 коп.
щомісяця, починаючи з 15.01.2014 і до
досягнення дітьми повноліття. В
задоволенні іншої частини заявлених
вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким стягнути з відповідача аліменти в
сумі 1404 грн. 50 коп. на кожну дитину.
Вважає, що суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, зокрема при
визначені розміру аліментів у твердій
грошовій сумі не обґрунтував їх розмір
та не врахував показники середньої
заробітної плати по м. Києву, а також
тієї обставини, що відповідач хоч і не
працює, однак є працездатним і може
надавати матеріальну допомогу у
визначеному розмірі.

Позивачка та її представник в судовому
засіданні підтримали апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просили її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги в
повному обсязі, заперечував. Вказував,
що у зв'язку з матеріальним становищем
не має можливості сплачувати аліменти
на кожну дитину по 1404 грн. 50 коп., що
загалом становить 2809,00 грн., однак,
разом з цим, не заперечував щодо
стягнення з нього аліментів на двох
дітей в сумі 2100 грн. щомісяця.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
батьки, у відповідності з вимогами
закону, зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття, а відтак з
урахуванням тієї обставини, що
відповідач не працює, дійшов висновку
про стягнення з відповідача аліментів
на двох дітей в твердій грошовій сумі в
розмірі 1404 грн. 50 коп. щомісяця, з дня
звернення до суду і до досягнення
дітьми повноліття.

Колегія суддів не може погодитись з
визначеним судом розміром аліментів на
двох дітей, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що від
зареєстрованого шлюбу сторони мають
неповнолітніх дітей - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвами про
народження, виданими Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Подільського районного управління
юстиції м. Києва, актові записи № 984 та
№ 985 (а.с. 3-5).

Як встановлено судом і не
заперечується сторонами, останні
проживають окремо. Неповнолітні діти
сторін проживають разом з позивачем та
знаходяться на її утриманні, а
відповідач перестав брати участь в
утриманні та вихованні дітей.

Також судом встановлено, що відповідач
не працює, відтак має мінливий
(нерегулярний) дохід, що не
заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України закріплено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Частина 1 ст. 184 СК України передбачає,
що якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції відповідач пояснив, що він не
працює, однак усвідомлює свій обов'язок
по утриманню дітей, а тому, з
урахуванням свого матеріального
становища, згоден виплачувати аліменти
на двох дітей в сумі 2100 грн. З вказаним
розміром аліментів також погодилась
позивачка та її представник і не
заперечували проти стягнення з
відповідача аліментів в розмірі 2100 грн.
на двох дітей.

На переконання колегії суддів, суд
першої інстанції визначаючи розмір
аліментів в сумі 1404,50 грн. на двох дітей
не в повній мірі врахував вимоги ст. 182
СК України. Так, з матеріалів справи та
пояснень сторін вбачається, що у
відповідача не існує будь-яких інших
зобов'язань з утримання, стан здоров'я у
нього задовільний, він є працездатною
особою, яка тимчасово не працює, а тому
не існує перешкод для виконання ним
обов'язку по утриманню власних дітей у
повному обсязі і сплати аліментів в
розмірі достатньому для забезпечення
дітям можливості нормального розвитку.

Також є слушними посилання апелянта на
не врахування судом першої інстанції
при визначенні розміру аліментів
показників середньої заробітної плати
по м. Києву, що передбачено вимогами ч. 3
ст. 195 СК України.

Таким чином, встановивши вищевказані
фактичні обставини справи, дослідивши
наявні у справі докази в їх сукупності
та проаналізувавши означені вище норми
закону, які регулюють виниклі
правовідносини сторін, колегія суддів,
з урахуванням також погодженого
сторонами розміру аліментів в суді
апеляційної інстанції, приходить до
висновку про обов'язок відповідача
утримувати дітей та про можливість
стягнення з нього аліментів у твердій
грошовій сумі в розмірі 2100 грн. на двох
дітей, оскільки менший розмір
аліментів, на даний час, не забезпечить
належного утримання та розвитку дітей.

При цьому, слід зазначити, що ст. 192 СК
України закріплено, право платника
аліментів або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення здоров'я, тощо
звернення до суду з позовом про
зменшення або збільшення розміру
аліментів.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про часткову обґрунтованість
доводів апеляційної скарги, а тому,
рішення суду, у зв'язку з неповним
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 31 березня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) аліменти на утримання дітей -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2100 (дві тисячі
сто) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 15
січня 2014 року і до досягнення дітьми
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь держави 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні іншої частини заявлених
вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді