РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10268/14-ц

пр. № 2/759/3987/14

25 вересня 2014 року

м. Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С., за участю секретаря
судового засідання Борисенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.06.2014 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що 23.11.2001
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
було посвідчено договір
купівлі-продажу квартири відповідно до
якого ОСОБА_1 було придбано у ОСОБА_6
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, право
власності зареєстровано в БТІ м. Києва
11.12.2001 року за №4213.

У зазначеній квартирі
зареєстровані син позивача - ОСОБА_3,
дочка - ОСОБА_4, онуки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Крім цього у згаданій квартирі
тимчасово був зареєстрований ОСОБА_2,
який обіцяв позивачу знятися з
реєстрації ще у 2010 році, проте в
добровільному порядку так і не знявся
з реєстрації і не проживає в спірній
квартирі з січня 2011 року.

Факт не проживання відповідача у
спірній квартирі підтверджується
Актом КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва» від
22.06.2014 року.

У зв'язку з тим, що відповідач в
добровільному порядку не знімається з
реєстрації, позивач змушений
сплачувати за відповідача зайві
витрати по оплаті житлово-комунальних
послуг.

З огляду на зазначені обставини
позивач змушений був звернутися до
суду за захистом свого порушеного
права.

У судовому засіданні 25.09.2014 року
представник позивача ОСОБА_3 підтримав
позов у повному обсязі з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач до суду двічі не
з'явився, про день та час розгляду
справи був належним чином
повідомлений, про причини своєї неявки
суд не повідомив, а тому суд вважає за
можливе слухати справу у його
відсутності за наявними у справі
доказами, ухваливши по справі за згодою
представника позивача та відповідно до
ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне
рішення.

Треті особи в судове засідання не
з'явились, про причини неприбуття суд
не повідомляли.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, розглядаючи
справу в межах заявлених вимог, на
підставі представлених доказів,
дослідивши матеріали справи, письмові
докази, дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України
суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено, що позивач є
власником двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 23.11.2001
року, право власності зареєстровано в
БТІ м. Києва 11.12.2001 року за №4213 (а.с. 5)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме з довідки Форми №3 від
06.06.2014 року виданої КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва» у
спірній квартирі зареєстровані син
позивача - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_4, онуки -
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Крім цього, у згаданій
квартирі тимчасово був зареєстрований
ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно Акту КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
від 22.06.2014 року, в результаті перевірки
обстеження житлової квартири АДРЕСА_1
на предмет проживання відповідача у
згаданому помешканні встановлено, що
ОСОБА_2 в ньому не проживає, особистих
його речей не виявлено (а.с. 7).

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач в спірному житловому
приміщенні не проживає, ним не
цікавиться, залишив його добровільно,
однак в добровільному порядку не
знімається з реєстрації, у зв'язку з чим
позивач змушений сплачувати за
відповідача зайві витрати по оплаті
житлово-комунальних послуг.

Отже, позовні вимоги позивача про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням підлягають задоволенню.

Статтею 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Таким чином, на користь позивача з
відповідача підлягає стягненню сума
судового збору у розмірі 243,60 грн.
сплачена позивачем згідно квитанції
від 06.06.2014 року (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 319, 391 ЦК України,
ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218,
223, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1 судові витрати у справі
у вигляді судового збору у розмірі 243,60
грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А. Ключник