У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 16 жовтня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П., Євтушенко
О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з ОСОБА_5 на її користь
неустойку за несвоєчасну сплату
аліментів на дітей, заборгованість
яких становить 3 353,52 грн, за період з 01
січня 2013 року до 26 червня 2013 року у
розмірі 5 936, 58 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим. що з 25
листопада 2006 року до 31 серпня 2010
року перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з рішенням Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 20 серпня 2009 року відповідач
зобов'язаний сплачувати аліменти на її
користь на дітей у розмірі 1/3 частки
щомісячного його доходу до досягнення
ними повноліття.

Враховуючи те, що відповідач
ухиляється від сплати аліментів, має
заборгованість з їх сплати, просила
задовольнити позов.

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 21 лютого
2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
неустойку (пеню) за прострочення
сплати аліментів на дітей,
заборгованість яких становить 3 353,52
грн, за період з 01 січня 2013 року до 26
червня 2013 року у розмірі 5 936, 58 грн.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 серпня
2014 року рішення суду першої інстанції
змінено, розмір стягнутої пені
зменшено з 5 936,58 грн до 18,49 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, справу направити на новий
розгляд, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов та стягуючи з
відповідача на користь позивача
неустойку за прострочення сплати
аліментів у сумі 5 936, 58 грн із
розрахунку заборгованості за період з
01 січня 2013 року до 26 червня 2013 року у
розмірі 3 353,52 грн, суд першої інстанції
виходив із норм ст.196 СК України, яка
передбачає право одержувача аліментів
на таке стягнення у разі виникнення
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині стягнення неустойки,
апеляційний суд дійшов висновку, що до
стягнення з відповідача на користь
позивача за період з 01 січня 2013 року до
26 червня 2013 року підлягає неустойка в
сумі 18,49 грн, а не 5 936,58 грн, виходячи з
того, що неустойка (пеня) від суми
несплачених аліментів нараховується
на загальну суму заборгованості, а
базою для її нарахування є сума
чергового несплаченого місячного
платежу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду та з розрахунком
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів, оскільки він відповідає
вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах позовних вимог і стягнув
пеню за період з 10 січня 2013 року до 26
червня 2013 року, тобто за період, який
просила позивач, правильно визначивши
розмір заборгованості помісячно в цей
період, на який нараховується пеня.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко