Провадження №2/748/818/14
Єдиний унікальний № 748/2801/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі
головуючого судді Криворученка Д.П.,
секретарі Сидор А.В., за участю позивача
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,
представника відповідача Вторих А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Квартирно - експлуатаційного відділу м.
Чернігів про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.09.2014 р. звернулася до суду з
позовом до КЕВ м. Чернігів про
стягнення середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу через
невиконання рішення суду про
поновлення на роботі за період з 9
квітня 2014 року по день прийняття судом
рішення по суті спору та стягнення на
її користь 10000 грн, у відшкодування
завданої моральної шкоди.

З позову виходить, що 8 квітня 2104 року
згідно рішення апеляційного суду
Чернігівської області було частково
задоволено позов ОСОБА_1 до КЕВ м.
Чернігів, її було поновлено на роботі
на посаді сторожа матеріального складу
Квартирно експлуатаційного відділу м.
Чернігова, стягнуто з Квартирно
експлуатаційного відділу м. Чернігова
на користь позивача 10097,58 грн
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 1 грудня 2013 року по
08 квітня 2014 року та 500 грн у
відшкодування моральної шкоди. Однак,
дане рішення суду виконане
відповідачем лише в частині стягнення
коштів, а від виконання рішення про
поновлення позивача на роботі КЕВ м.
Чернігів ухиляється, через що
заступником начальника
Новозаводського ВДВС Чернігівського
міського управління юстиції було
винесено 05.08.14 року постанову про
закінчення виконавчого провадження та
направлено до прокуратури м. Чернігова
повідомлення про вчинення
кримінального правопорушення за
фактом умисного невиконання рішення
суду. Отже, починаючи з 9 квітня 2014 року
продовжується вимушений прогул
позивача, а тому посилаючись на приписи
ст.ст.236, 2371 КЗпП України ОСОБА_1 просить
задовольнити її вимоги.

У судовому засіданні сторона позивача
підтримала свій позов, наполягала на
його повному задоволенні, з підстав та
мотивів викладених у позовній заяві. Що
стосується розміру середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду, то його розмір вже
встановлений у рішенні суду від 08.04.2014
р. У частині моральної шкоди, то вона
полягає в тому, що не поновлюючи на
роботі позивача КЕВ м. Чернігів завдає
їй душевних страждань, паплюжить її
трудові права та людську гідність,
виражає зневагу.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов ОСОБА_1 не визнала,
пояснюючи це тим, що КЕВ м. Чернігова
немало реальної можливості поновити
позивача на попередній посаді, для чого
вживались усі можливості заходи, а тому
вини КЕВ не має, до того позивачу
пропонувалась інша посада, з тим щоб її
працевлаштувати, але ОСОБА_1 не вийшла
на роботу. На даний час у КЕВ є
пропозиція позивачу обійняти посаду
сторожа матеріального складу в м.
Чернігові, а тому цей спір можливо
врегулювати мирним шляхом. Що
стосується відшкодування моральної
шкоди, то позов у цій частині взагалі є
необґрунтованим і не доведеним.

Третя особа на стороні відповідача у
засідання не з'явилась, причини не явки
не повідомлені. /а.с.13, 14/

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши усі наявні матеріали справи
та докази, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 08
квітня 2014 року, і ці обставини в силу
положень ч.3 ст.61 ЦПК України звільнені
від доказування, цивільний позов
ОСОБА_1 до КЕВ м. Чернігів було
задоволено частково, її поновлено на
роботі на посаді сторожа матеріального
складу Квартирно експлуатаційного
відділу м. Чернігова, стягнуто з
Квартирно експлуатаційного відділу м.
Чернігова на користь позивача 10097,58 грн
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 1 грудня 2013 року по
08 квітня 2014 року та 500 грн у
відшкодування моральної шкоди. Цим же
рішенням встановлено, що розмір
середньомісячної заробітної плати
позивача за вересень - жовтень 2013 року
становить 2366,62 грн. /а.с.30-32/

05 серпня 2014 року заступником
начальника Новозаводського ВДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Міщенко Є.О., на підставі п.11 ч.1
ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження», винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження з
виконання рішення суду про поновлення
ОСОБА_1 на посаді сторожа матеріального
складу Квартирно експлуатаційного
відділу м. Чернігова, оскільки рішення
суду не можливо виконати без участі
боржника. /а.с.3/

З повідомлення прокуратури м.
Чернігова від 24.07.14 р. видно, що
повідомлення Новозаводського ВДВС
Чернігівського МУЮ про кримінальне
правопорушення за фактом умисного
невиконання рішення суду внесено до
ЄРДР під №0000184. /а.с.4/

Отже, як встановлено судом і ця
обставина не оспорювалась сторонами в
процесі судового розгляду, станом на
дату розгляду справи КЕВ м. Чернігова
не поновило позивача ОСОБА_1 на посаді
сторожа матеріального складу
Квартирно експлуатаційного відділу м.
Чернігова.

У відповідності до положень статті 236
КЗпП України у разі затримки власником
або уповноваженим ним органом
виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Зважаючи на те, що КЕВ м. Чернігова не
виконало рішення суду про поновлення
на роботі незаконно звільненого
позивача, суд прийшов до висновку, що
сторона відповідача повинна виплатити
ОСОБА_1 її середній заробіток за весь
час затримки виконання рішення суду по
день постановлення рішення у цій
справі, в межах заявлених позовних
вимог.

Як вже вказувалось судом вище, рішення
суду апеляційної інстанції про
поновлення на роботі було ухвалене 08
квітня 2014 року, у цей же день ОСОБА_1
подала до КЕВ м. Чернігів заяву з
проханням поновлення на посаді та
прийняття її трудової книжки, однак її
поновлено на роботі не було, тому
розрахунок середнього заробітку за час
вимушеного прогулу повинен
розраховуватись саме з 09 квітня 2014
року.

Розмір середнього заробітку
визначається на підставі вимог
Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати».

Зазначений порядок (п.8) передбачає, що
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів. Середньоденна
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів, а у випадках,
передбачених чинним законодавством, -
на число календарних днів за цей
період.

Так, як розмір середньомісячної
заробітної плати позивача, згідно
рішення апеляційного суду від 08.04.2014 р.,
становить 2366,62 грн, то її середній
заробіток за один день становить - 52,59
грн (2366,62:45), а так як період затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі визначений з 09.04.14 р. по 09.10.2914
р., тобто 129 робочих днів, то відповідач
на користь позивача повинен виплатити
її середню заробітну плату за весь час
затримки в розмірі 6784,11 грн (52,59х129).

Згідно роз'яснень, що викладені у
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» N4 від 31.03.1995 р.,
судам необхідно враховувати, що
відповідно до ст.2371 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, яке призвело
до його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Судом достовірно встановлений факт
порушення законних трудових прав
позивача щодо поновлення на роботі, як
незаконно звільненого працівника, а
тому, враховуючи обставини справи,
глибину та період моральних страждань
позивача, на її користь слід стягнути з
відповідача 500 грн у відшкодування
моральної шкоди, яка на думку суду є
достатньою компенсацією завданої
моральної шкоди ОСОБА_1

У світлі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню.

Оскільки при подачі позову до суду
позивача звільнено від сплати судового
збору, то у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60
грн підлягає стягненню з відповідача в
дохід держави, відповідно до ст.4 Закону
України «Про судовий збір».

Керуючись, ст.ст.232, 236, 2371, 238 КЗпП
України, ПКМУ №100 від 08.02.1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати», ст.ст.3, 10,
11, 31, 60, 61, 209, 212, 213-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Квартирно - експлуатаційного відділу м.
Чернігів про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково, стягнути з
Квартирно - експлуатаційного відділу м.
Чернігів на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 08 квітня 2014 року про
поновлення на роботі, за період з 09
квітня 2014 року по 09 жовтня 2014 року, в
розмірі 6784,31 грн, відрахувавши із
вказаної суми, при виконанні рішення
суду, всі обов'язкові платежі та 500 грн у
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Стягнути з Квартирно -
експлуатаційного відділу м. Чернігів
на користь держави 243,60 грн судового
збору.

У решті у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя
Криворученко Д.П.