У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Максимчук З.М.

Секретар судових засідань Пиляй
І.С.

З участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
„ХДІ страхування" на рішення
Рівненського районного суду від 16
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства „ХДІ страхування", ОСОБА_3
про стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із вказаними позовними
вимогами.

Рішенням Рівненського районного
суду від 16 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства (далі ПАТ) „ХДІ страхування"
на користь ОСОБА_2 на відшкодування
матеріальної шкоди - 2850гривень; витрат
на правову допомогу в сумі - 1350гривень.

Стягнуто з ПАТ „ХДІ страхування" в
прибуток держави 243,60гривень судового
збору.

Решту позовних вимог ОСОБА_2
залишено без задоволення.

Справа №22-ц /787/1974/2014
Головуючий у 1-й інстанції Остапчук Л.В.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

У поданій апеляційній скарзі
представник ПАТ „ХДІ страхування"
вказує на порушення судом норм
матеріального права, як підставу для
скасування оскаржуваного рішення.

Доводив, що судом першої інстанції
не враховано того, що позивачем разом з
повідомленням про настання події, що
має ознаки страхової від 15 жовтня 2013
року, було надано страховику лише
постанову Дунаєвецького РВ УМВС
України в Хмельницькій області від 30
вересня 2013 року про закриття
кримінального провадження. Жодних
інших документів, визначених ст. 35
Закону України „Про страхування"
позивачем надано не було, що позбавило
можливості страховика на об"єктивне
прийняття рішення по страховій справі
та виплаті страхового відшкодування.

Вважає розгляд справи судом
передчасним, оскільки страховик жодним
чином не порушив права позивача, а
останній не надав всіх необхідних для
виплати страхового відшкодування
документів.

Зазначає, що суд в обґрунтування
вартості матеріального збитку взяв до
уваги акт від 05 грудня 2013 року,
складений комісією у складі депутата
селищної ради та двох свідків. Даний
акт не є належним доказом у справі,
оскільки не відповідає порядку оцінки
вартості майна визначеному Законом
України „Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні".

Позивач не надав ні страховику, ні
суду докази про його право власності на
пошкоджене майно та не довів свого
права на відшкодування шкоди саме йому.

Посилаючись на наведене, просив
оскаржуване рішення скасувати і
провадження у справі закрити.

Колегія суддів заслухавши доводи
та заперечення осіб, які беруть участь
у справі і з"явились в судове засідання
у межах апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду дійшла
висновку про її відхилення з таких
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 23 вересня 2013 року
близько 20 год. 30 хв. на 31км.+900м.
автодороги „Гуків -
Могилів-Подільський" в смт. Смотрич,
вул. Жовтнева буд. № 7, Дунаєвецького
району Хмільницької області, водій
ОСОБА_5 керуючи сідловим тягачем марки
„МАН Ф2000", р/н НОМЕР_1 з
напівпричепом-цистерною рухаючись на
небезпечному повороті і крутому
спускові, здійснив виїзд за межі
проїзної частини автодороги з лівого
боку, перекинувся зруйнувавши при
цьому огорожу-мур садиби позивача
ОСОБА_2 Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5
загинув.

Власником автомобіля „МАН Ф2000",
яким в момент ДТП керував ОСОБА_5, є
громадянин ОСОБА_3, який застрахував
цивільно-правову відповідальність
водія відповідно до полісу № АС/0463193-055
обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, виданого ПАТ „ХДІ
страхування" 17 квітня 2013 року терміном
на один рік до 16 квітня 2014 року з
лімітом відповідальності за шкоду
майну 50000гривень та розміром франшизи
1000гривень.

15 жовтня 2013 року позивач повідомив
страховика про настання страхового
випадку, а 18 грудня 2013 року повторно
надіслав відповідачеві листа з
проханням провести належне
розслідування страхового випадку та
виплатити йому страхове відшкодування.

Страховик, розслідування
страхового випадку не провів,
страховий акт та акт оцінки про розмір
завданої позивачеві шкоди не склав.

У ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону
України „Про страхування" роз"яснено,
що за договором страхування страховик
зобов"язується у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальникові або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов"язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Зі змісту цих норм випливає, що коли
виникає страховий випадок, страховик
зобов"язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору є
підставою для відмови лише в тому разі,
якщо таке порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку.

Наявність страхового випадку
відповідач не заперечував.

Доводи автора апеляційної скарги
про те, що позивач мав надати суду акт
оцінки про розмір заподіяних йому
збитків, суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги
виходячи з того, що закон покладає саме
на страховика обов"язок по визначенню
розміру заподіяних збитків третій
особі.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
„ХДІ страхування" відхилити.

Рішення Рівненського районного
суду від 16 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
О.В.Оніпко

З.М.Максимчук