Справа №489/1457/14-ц 09.10.2014 09.10.2014 09.10.2014
Провадження № 22ц/784/2743/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

9 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Колосовського С.Ю.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3,

представників відповідачів - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 2 вересня 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 про стягнення грошової
компенсації за частку у спільному
майні, припинення права власності,
визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И Л А:

28 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, який уточнила в
подальшому, до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
про стягнення грошової компенсації за
частку у спільному майні, припинення
права власності, визнання права
власності.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим,
що їй на праві власності належить 25/100
частки житлового будинку по пров.
АДРЕСА_1, ОСОБА_7 відповідно 64/100 частки,
а ОСОБА_8 та ОСОБА_9. - по 11/200 частки
цього будинку.

З 2004 року цим житловим будинком
повністю володіє і користується
відповідачка ОСОБА_7, оскільки їй
належить більша частина будинку, у
зв'язку з чим чинить перешкоди у
користуванні будинком. Реальний поділ
житлового будинку є неможливим.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просила стягнути з відповідачів
пропорційно належних їм часток майна у
спільній власності на її користь
грошову компенсацію вартості 25/100
часток житлового будинку : з ОСОБА_7 83 296
грн., з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 7 158 грн.
Припинити її право власності на 25/100
часток спірного житлового будинку.
Визнати за ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
право власності на 25/100 часток
житлового будинку НОМЕР_1 пропорційно
належних їм часток майна у спільній
власності.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 2 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити вимоги
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 на праві
власності належить 25/100 частки
житлового будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_7
відповідно - 64/100 частки, а ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 11/200 частки цього ж житлового
будинку (а.с. 4-6).

В 2011 році ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 28 грудня 2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 про
реальний поділ житлового будинку та
визначення порядку користування
земельною ділянкою було відмовлено у
зв'язку неможливістю поділу спірного
будинку (а.с.7-8).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 5
червня 2014 року ринкова вартість 25/100
частки житлового будинку складає
97 612 грн.

Розміри сплати співвласниками
грошової компенсації пропорційно
належних їм часток майна у спільній
власності за частку майна, що належить
ОСОБА_2, складає: ОСОБА_7 - 83 296 грн.;
ОСОБА_8 - 7158 грн.; ОСОБА_9 - 7158 грн.
(а.с.61-65).

З пояснень відповідачів ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 вбачається, що спірним будинком
вони не користуються і не мають намір
в ньому проживати, оскільки їх частка є
незначною та неодноразово пропонувати
позивачці сплатити їм компенсацію за
їх частку. Будь-яких перешкод в
користуванні житловим будинком вони
позивачці не чинять, а сплатити
грошову компенсацію вони не мають
матеріальної можливості.

Відповідачка ОСОБА_7 також
заперечувала проти сплати компенсації
на користь позивачки, оскільки остання
зловживає своїми правами і жодного
разу не намагалася проживати в
спірному будинку. Її майновий стан не
дозволяє сплатити визначену суму
компенсації.

За змістом положень ст.ст. 21, 24, 41
Конституції України та ст.ст. 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав, в тому числі захисту права
спільної часткової власності.

З огляду на ці положення, правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх учасників.
Володіння, користування та
розпорядження частковою власністю
здійснюються за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 364 ЦК України кожен
із співвласників спільної часткової
власності має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим, співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

З урахуванням встановлених обставин
та наведених норм закону, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що припинення права власності на 25/100
частки позивачки за умови
примушування відповідачів викупити у
позивачки цю частку будинку призведе
до порушення прав відповідачів,
оскільки законодавством не
передбачено можливості набуття права
власності у примусовому порядку.

При цьому суд виходив із загальних
засад судочинства, визначених ч. 3 ЦК
України, щодо справедливості,
добросовісності та розумності з
урахуванням прав та інтересів всіх
співвласників.

Як встановлено судом, спірним
будинком користується тільки
відповідачка ОСОБА_7, яка не має
можливості сплатити позивачці 83 296 грн.
компенсації, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, як
співвласниками не користуються та не
виявляють такого бажання
користуватися спірним будинком та
збільшувати своєю частку за рахунок
виплати грошової компенсації, а також у
зв'язку з скрутним матеріальним
становищем не мають можливості
здійснити таку виплату.

За такого, суд першої інстанції
правильно визначився, що з урахуванням
інтересів всіх учасників спільної
часткової власності, при виплаті
грошової компенсації позивачці за її
частку в спільній частковій власності
будуть обмежені права інших
співвласників, що з огляду на наведені
норми закону, є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а відтак підстав, передбачених ст. 309
ЦПК України, для скасування судового
рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 2
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді