Справа № 592/9130/14-ц
Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
складі головуючого судді Алфьорова
А.М., при секретарі Літовченко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми заяву ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення суду, -

В
С Т А Н О В И В:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 18
серпня 2014 р. ним була отримана копія
рішення Ковпаківського районного суду
м. суми від 04.08.2014 р. у справі за позовом
ПАТ «ОСОБА_2 банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції до нього
про стягнення кредитної
заборгованості.

Відповідач по справі вважає, що заочне
рішення підлягає скасуванню, оскільки
він не був повідомлений належним чином
про час та дату судового розгляду даної
справи (судову повістку не отримував),
відповідно його права як відповідача
по справі були порушені. Внаслідок
цього, відповідач був позбавлений
можливості подати заперечення, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, що призвело до прийняття судом
невірного рішення.

По-друге, кредитним договором №
014/15-12/3356 від 19.03.2008 р. встановлено як
строк дії договору – до моменту
виконання сторонами в повному обсязі
взятих на себе зобов’язань, так і
строки виконання зобов’язань зі
щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній суми
підлягав виконанню в строк до 10.12.2014 р.

Через фінансові труднощі, відповідач
припинив виконувати щомісячні
зобов’язання з погашення кредиту та
сплати процентів з 27.07.2009 р., у той час як
з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом та з
вимогами про дострокове повернення
кредиту банк звернувся 12.03.2014 р.,
включивши до позовних вимог всю
заборговану суму.

Відповідач стверджує, що відповідно до
умов договору та змісту правових норм,
у випадку неналежного виконання
позичальником зобов’язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

ОСОБА_1 вважає, що вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 014/15-12/3356 від 19.03.2008 р. за
щомісячні періоди з 15.04.2008 р. по 15.02.2011 р.
є безпідставними і необґрунтованими,
оскільки сплинула позовна давність за
вимогами позивача щодо погашення
відповідно до умов договору (графіка
погашення кредиту) щомісячних платежів
за ці періоди. Тому вважає, що ціна
позову позивача визначена неправильно,
оскільки є завищеною.

Враховуючи викладене, відповідач
просить скасувати прийняте у заочному
порядку рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 04.08.2014 р. у
справі за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в
особі Сумської обласної дирекції до
нього про стягнення кредитної
заборгованості та призначити справу до
розгляду у загальному порядку.

Будучи належним чином повідомлений про
час та дату судового розгляду,
відповідач до суду не з’явився, заяв та
клопотань не надав.

Представник позивача надав суду
пояснення по поданій заяві, згідно якої
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 24 червня 2010 року у
справі №2- 2265/2010 було задоволено
позовні вимоги АТ «ОСОБА_2 Аваль» в
особі Сумської обласної дирекції та
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
належного на праві власності ОСОБА_1 в
рахунок погашення кредитної
заборгованості за 3 (трьома) кредитними
договорами серед яких був і договір
№014/15-12/3356 від 19.03.2008 р.

Сума боргу була визначена станом на
16.04.2010 року і складалась з: 48 144,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 6 157,48 грн. -
заборгованість за відсотками; 801,44 грн. -
пеня. Вказаним рішенням суду від 24.06.2010
р. кредитний договір розірвано не було.

Також рішенням Сумського районного
суду від 26.10.2011 року у справі №2-715/2011 р.
було задоволено позовні вимоги АТ
«ОСОБА_2 Аваль» в особі Сумської
обласної дирекції та звернуто
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення донарахованої
заборгованості за відсотками та пенею,
за тими ж трьома кредитними договорами
за період з 16.04.2010 р. по 18.05.2011 р. Цим
рішенням від 26.10.2011 р. також не було
розірвано кредитний договір.

На примусове виконання вказаних рішень
судів було відкрито виконавче
провадження. Предмет іпотеки, на який
було звернуто стягнення, реалізовано.
Кошти, які надійшли після реалізації
майна в сумі 103181,55 грн., були спрямовані
банком на погашення заборгованості за 3
(трьома) кредитними договорами, як це і
було визначено вищевказаними
рішеннями судів. На погашення боргу за
кредитним договором № 014/15-12/3356 від
19.03.2008 р. було спрямовано 48 144,00 грн. - на
погашення основної суми кредиту.

Отже, коштів від примусової реалізації
заставного майна не було достатньо для
повного погашення кредитної
заборгованості визначеної рішеннями
судів.

Відповідно з моменту ухвалення рішень
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки і по день надходження
коштів від реалізації, яким було
повністю сплачено основне тіло
кредиту, продовжували нараховуватись
відсотки. Наявність рішень про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, не звільняє позичальника від
відповідальності за невиконання
грошових зобов'язань. Коштів від
реалізації предмету іпотеки не
вистачило на повне задоволення вимог
банку, а відповідно банк не позбавлений
права на отримання сум заборгованості
шляхом звернення до суду з позовом про
стягнення боргу.

Таким чином, наявність рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та факт реалізації предмета іпотеки, не
припиняє грошового зобов'язання
боржника. А коли сума, одержана від
продажу предмета іпотеки, не покриває
вимоги іпотекодержателя, то у такому
випадку закон передбачає право
кредитора одержати суму, якої не
вистачає для повного задоволення його
вимоги, з іншого майна боржника.

Представник позивача надав суду
письмову заяву, згідно якої просить
заяву розглядати у їх відсутність, та
залишити без задоволення.

Суд, перевіривши матеріали справи
вважає, що заява про перегляд заочного
рішення не може бути задоволена,
враховуючи наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України,
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з’явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Згідно вимог ст. 74 ЦПК України, судові
повістки про виклик разом із розпискою,
та копіями відповідних документів
надсилалися рекомендованим листом із
повідомленням відповідачу за місцем
його реєстрації, підтверджене довідкою
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,
УДМС України в Сумській області від
08.05.2014 р. У разі не надання особам, які
беруть участь у справі, інформації щодо
їх адреси, судова повістка
надсилається фізичним особам, які не
мають статусу підприємців – за адресою
їх місця проживання чи місця
перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку.

Матеріали цивільної справи містять
повернену судову повістку, яка не була
вручена адресату, у зв’язку із
закінченням терміну зберігання /а.с.29,
30/. Отже твердження ОСОБА_1 про не
повідомлення його про час та місце
судового засідання є необґрунтованими,
оскільки виклик на перше судове
засідання 27.06.2014 р. відповідачем було
отримано своєчасно, а саме 13.05.2014 р., що
підтверджується його підписом.

Також ОСОБА_1 не було надано доказів, на
підставі яких суд може скасувати
винесене заочне рішення та які мають
істотні значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст. 228-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 04 серпня 2014 р. – відмовити.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України,
ухвала оскарженню в апеляційному
порядку не підлягає. Так як заява
залишена без задоволення, заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленим ЦПК
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалась заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження
рішення.

Суддя:
А.М.
Алфьоров