У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду м. Києва від 4
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 6 грудня 2012 року його автомобіль
«Opel Astra», державний номерний знак
НОМЕР_1, перебуваючи в нерухомому стані
знаходився на узбіччі вул.
Тростянецької, 49 у м. Києві. Близько 23
год 45 хв. водій транспортного засобу з
державним номерним знаком НОМЕР_2, не
забезпечивши безпеку руху та не
витримавши безпечну швидкість, скоїв
наїзд на належний йому нерухомий
транспортний засіб, після чого залишив
місце дорожньо-транспортної пригоди
(далі - ДТП). За результатами огляду
транспортного засобу працівниками
відділу Державтоінспекції складена
схема ДТП та встановлено, що учасник
ДТП - водій транспортного засобу з
державним номерним знаком НОМЕР_2 з
місця ДТП зник. У результаті ДТП
автомобілю «Opel Astra» були завдані
механічні пошкодження, у зв'язку з чим
відповідно до висновку проведеного
дослідження, матеріальний збиток
становить 39 359 грн 03 коп. Згідно з
обліковими даними працівниками
відділу Державної автомобільної
інспекції Дарницького районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві встановлено, що транспортний
засіб з державним номерним знаком
НОМЕР_2 є автомобілем «Chery QQ» та
зареєстрований за громадянкою ОСОБА_4

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 39
359 грн 03 коп. на відшкодування майнової
шкоди та 2 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди та судові витрати.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 13 листопада
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_4 на
його користь 39 359 грн 03 коп. на
відшкодування майнової шкоди, витрати
на правову допомогу в розмірі 2 тис. грн
та 216 грн 80 коп. на відшкодування
сплаченого судового збору. У решті
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
4 червня 2014 року заочне рішення суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі заочне рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив із того, ДТП сталася
за участю транспортного засобу, який
належить ОСОБА_4 і винними діями
останньої завдано майнову шкоду в
розмірі 39 359 грн 03 коп., яка позивачу не
відшкодована. Разом з тим наявність
моральної шкоди позивачем не доведено.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
задоволенні позову, виходив із того, що
матеріали справи не містять належних
доказів наявності вини відповідача в
пошкодженні автомобіля «Opel Astra»,
оскільки належний ОСОБА_4 автомобіль
«Chery QQ» був предметом поділу майна
подружжя ОСОБА_4, однак районний суд не
встановив, хто саме керував
автомобілем у момент ДТП, що не дає
підстав для однозначного висновку про
вину відповідача в заподіянні майнової
шкоди ОСОБА_3

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна, тому що суд
дійшов його з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 25 травня 2007
року належить автомобіль «Opel Astra»,
державний номерний знак НОМЕР_1. 6
грудня 2012 року автомобіль позивача,
перебуваючи в нерухомому стані
знаходився на узбіччі вул.
Тростянецької, 49 у м. Києві.
Близько 23 год 45 хв. водій транспортного
засобу з державним номерним знаком
НОМЕР_2, не забезпечивши безпеку руху та
не витримавши безпечну швидкість скоїв
наїзд на нерухомий транспортний засіб
«Opel Astra», після чого залишив місце ДТП. У
результаті ДТП автомобілю «Opel Astra» були
завдані механічні пошкодження, у
зв'язку з чим відповідно до висновку
проведеного дослідження, матеріальний
збиток становить 39 359 грн 03 коп.

Згідно з обліковими даними
працівниками відділу Державної
автомобільної інспекції Дарницького
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві встановлено, що
транспортний засіб з державним
номерним знаком НОМЕР_2 є автомобілем
«Chery QQ» та зареєстрований за
громадянкою ОСОБА_4

11 грудня 2012 року матеріали ДТП, яка мала
місце на вул. Тростянецькій, 49 в м. Києві
за участю автомобілів «Opel Astra»,
державний номерний знак НОМЕР_1, та «Chery
QQ», державний номерний знак НОМЕР_2,
були передані до Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області з
метою здійснення працівниками
Державної автомобільної інспекції
огляду транспортного засобу «Chery QQ»,
відібрання пояснень у власника по
факту ДТП, складення адміністративного
протоколу на водія транспортного
засобу «Chery QQ» та направлення його до
суду за місцем проживання водія.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове майно,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку (ч. 2 ст.
1187 ЦК України).

Також у п. 4 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач
звільняється від обов'язку
відшкодувати шкоду (у тому числі і
моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187,
п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 зазначала, що вона хоч і є
власником транспортного засобу «Chery QQ»,
однак ним не володіла і не
користувалась, оскільки автомобіль був
предметом поділу майна подружжя і
знаходився у володінні її колишнього
чоловіка - ОСОБА_5

Проте ОСОБА_4 не надала суду належних та
допустимих доказів щодо знаходження на
час ДТП транспортного засобу «Chery QQ»,
державний номерний знак НОМЕР_2, у
володінні іншої особи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, позивач довів завдану йому
шкоду, протиправність дій відповідача,
причинний зв'язок між ними, а
відповідач відповідно до вимог ст. ст.
10, 60 ЦПК України це не спростував і не
довів відсутність своєї вини.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що моральна шкода
може полягати, зокрема у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Вирішуючи спір, у порушення положень
ст. ст. 212 - 214 ЦПК України апеляційний
суд на зазначені вище положення закону
уваги не звернув, не з'ясував належним
чином фактичних обставин справи щодо
заявлених вимог, які правовідносини
сторін випливають з установлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Крім того, вказавши, що районний суд не
встановив хто саме керував автомобілем
«Chery QQ», державний номерний знак НОМЕР_2,
і що немає однозначного висновку про
вину відповідача в завданні майнової
шкоди, у порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК
України зазначені недоліки не усунув і
не встановив, що шкода ОСОБА_3 завдана
іншою особою.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 4
червня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта