Справа № 750/805/14 Провадження №
22-ц/795/981/2014 Головуючий у I інстанції
-Супрун О. П. Доповідач - Мамонова О.
Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С.,
Позігуна М.І.,

при секретарі: Остапенко Г.С.

з участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «УНІКА» на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 березня 2014 року по
справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова
компанія «УНІКА» просить скасувати
вищезазначене рішення суду першої
інстанції, яким відмовлено в
задоволенні її позову, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що районний суд не враховував при
постановленні рішення постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 11 червня 2012 року, якою
відповідача визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП і яка має для
суду преюдиціальне значення. Апелянт
зазначає, що після виплати страхового
відшкодування він отримав право вимоги
відшкодування до особи, відповідальної
за збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_1, який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне
по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПрАТ «СК УНІКА», суд першої
інстанції, керуючись положеннями ст. 1193
ЦК України, виходив з того, що оскільки
малолітньому ОСОБА_2 внаслідок ДТП
джерелом підвищеної небезпеки завдано
легких тілесних ушкоджень, він не може
нести цивільно-правову
відповідальність за завдану
транспортному засобу шкоду, так само і
його батько - відповідач по справі.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він відповідає обставинам справи та
ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Судом по справі встановлено, що 15.04.2012
року приблизно о 14 год. 25 хв. в м.
Чернігові на перехресті вулиць
Рокосовського - 50 років СРСР сталася
ДТП за участі автомобіля «Дачія Логан»
д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія
ОСОБА_3 та малолітнього пішохода
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перетинаючи
проїзну частину разом із батьком
ОСОБА_1 (відповідачем по справі)
самостійно вибіг на проїзну частину на
забороняючий (червоний) сигнал
світлофора. В результаті наїзду та
подальшого падіння малолітній ОСОБА_2
отримав легкі тілесні ушкодження.
Внаслідок даного ДТП належний ОСОБА_3
транспортний засіб отримав механічні
ушкодження.

Постановою від 24.04.2012 року в порушенні
кримінальної справи відносно водія
ОСОБА_3 було відмовлено, так як у діях
останнього відсутній склад злочину,
передбачений ст. 286 КК України та
встановлено, що дана ДТП виникла з
невиконання пішоходом ОСОБА_1 вимог пп.
в) п. 4.14 ПДР України, яким передбачено,
що пішоходам забороняється допускати
самостійний, без нагляду дорослих,
вихід дітей дошкільного віку на
проїзну частину (а.с. 32).

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 11.06.2012 року ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП і
накладено штраф у розмірі 340 грн. (а.с. 44).

03.07.2012 року ОСОБА_3 ПрАТ «Страхова
компанія «УНІКА» було виплачено
страхове відшкодування в розмірі 2241
грн. 71 коп. (а.с. 5), згідно укладеного
30.08.2011 року Договору добровільного
комплексного страхування на
транспорті між ПрАТ «Страхова компанія
«УНІКА» та ОСОБА_3, за умовами якого
страховиком були застраховані ризики
настання певних страхових випадків під
час експлуатації автомобіля Dacia Logan,
д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 21-30).

Статтею 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ „Про
страхування" передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Пунктом 10 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року
передбачено, що особи, винними діями
яких завдано шкоди майну, яке
використовується при здійсненні
діяльності, що є джерелом підвищеної
небезпеки, якщо таким особам не було
завдано шкоди цим джерелом,
відповідають за завдану шкоду на
підставі ст. 1166 ЦК. У випадках, коли
разом із завданням шкоди джерелом
підвищеної небезпеки (не внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки) завдано також шкоди джерелу
підвищеної небезпеки і цьому сприяла
груба необережність потерпілого,
згідно з положеннями ст. 1193 ЦК може бути
зменшено розмір відшкодування шкоди
потерпілому. Покладення на нього із цих
підстав відповідальності за шкоду,
завдану при цьому джерелу підвищеної
небезпеки, ст. 1193 ЦК не передбачено.

Зважаючи на вказані положення чинного
законодавства та враховуючи, що
малолітній ОСОБА_2 отримав в результаті
ДТП легких тілесних ушкоджень, судом
першої інстанції підставно відмовлено
в задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача 2241,71 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
районний суд не враховував при
ухваленні рішення постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 11 червня 2012 року, якою
відповідача визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
збитки, пов'язані з пошкодженням
автомобіля, завдані ОСОБА_3 в
результаті його зіткнення з
малолітнім ОСОБА_2, якому заподіяні
тілесні ушкодження, і відповідальність
за винні дії якого покладена на батька
ОСОБА_1

Рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги є законним і
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги не містять передбачених законом
підстав для скасування вірного по суті
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія УНІКА» - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: