Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Задорожко Д.А.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 311/977/14-ц
Справа № 22ц/778/4005/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова А.С., Дашковська А.В.

секретар - Мосіна О.В.

при участі: прокурора -
адвоката -

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Василівського районного суду
Запорізької області від 06.08.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "ПриватБанк"
про визнання дій щодо підвищення
відсоткової ставки неправомірними, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (далі-Банк) про
визнання дій щодо підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором неправомірними, посилаючись
на те, що 07.06.2005 року він уклав із
відповідачем кредитний договір №
ZPVAGK00001612, за яким одержав 76 300 грн. з
умовою сплати за користування кредитом
процентів у розмірі 1,13 % на місяць до
05.06.2015 року. Проте, з 1 лютого 2009 року,
відповідач, у порушення вимог закону та
без його згоди в односторонньому
порядку збільшив розміри процентних
ставок за користування кредитами до
27,21% річних. Вважає дії відповідача
такими, що не відповідають вимогам
закону та п.2.3.1 Кредитного договору
щодо права банку в односторонньому
порядку збільшувати процентну ставку
за користування кредитом. Просив
позов задовольнити.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 06.08.2014 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду наданим доказам,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просив
оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
заявлених вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
колегія суддів судової палаті у
цивільних справ апеляційного суду
дійшла до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Судом з'ясовано, що 07.06.2005 року ОСОБА_1
уклав із відповідачем кредитний
договір № ZPVAGK00001612, за яким одержав 76 300
грн. з умовою сплати за користування
кредитом процентів у розмірі 1,13% на
місяць до 05.06.2015 року (а.с.6).

У ст.629 ЦК України йдеться, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного
договору досягнуто домовленості з усіх
його умов, у тому числі щодо збільшення
банком в односторонньому порядку
процентної ставки за кредитним
договором з дотриманням певної
процедури, то такі умови повинні
виконуватись сторонами з моменту
досягнення домовленості, тобто з
моменту підписання договору.

Листом від 31.12.2008 року "ПриватБанк"
повідомив позичальника про те, що з 01
лютого 2009 року відсоткова ставка за
укладеним кредитним договором буде
складати 27,21 % річних, з цього ж часу
відповідач став нараховувати проценти
за користування кредитними коштами за
підвищеною ставкою.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на той факт, що вказані дії
не відповідають вимогам закону, та
порядку й умовам п.2.3.1 кредитного
договору, на підставі яких відповідач в
односторонньому порядку підвищив
розмір процентної ставки за
користування кредитом, є нікчемними.

Із матеріалів справи слідує, що
повідомлення про підвищення
процентної ставки направлено позивачу
9 січня 2009 року листом від 31 грудня 2008
року, тобто до набрання чинності ст.1056-1
ЦК України, що підтверджується
реєстром поштових відправлень (а.с.39,40).

В такому разі, Банком виконані умови
кредитного договору та вимоги чинного
законодавства щодо повідомлення
позивача про підвищення процентної
ставки.

Згідно вказаного листа до позивача
доведено про збільшення відсоткової
ставки за кредитним договором,
починаючи з 1 лютого 2009 року, а у разі
незгоди позивача з таким підвищенням
йому запропоновано погасити
заборгованість у повному обсязі за
старою процентною ставкою. У разі згоди
щодо змін умов кредитування,
підвищення процентної ставки буде
здійснено з 1 лютого 2009 року без
будь-яких додаткових дій (а.с.39).

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження факту звернення
позивача до відділення банку з
письмовою заявою про не погодження з
підвищенням процентної ставки по
кредиту.

В ході апеляційного розгляду справи
таких доказів позивачем також не
подано.

Після повідомлення про підвищення
процентної ставки за кредитними
договорами з 13.02 2009 року позивач
сплачував проценти за новою ставкою, що
відповідно до положень ч.2,3 ст.205 та ч.2
ст.642 ЦК України вказує на згоду
позичальника зі зміненим розміром
процентної ставки.

Вказаним обставинам надана належна
оцінка судом першої інстанції.

Частина 4 ст.11 Закону України "Про
захист прав споживачів", не містить
обов'язкової умови направлення такого
листа зі зворотнім повідомленням про
його вручення.

Не містить таких умов і кредитний
договір, укладений між сторонами.

При укладенні кредитного договору
волевиявлення сторін було вільним,
підписавши договір позивач погодився з
його умовами і жодних заперечень проти
них не мав, його волевиявлення було
вільним і відповідало внутрішній волі.

В такому разі, аргументи заявлених
вимог щодо відсутності у відповідача
доказів про повідомлення позивача про
підвищення процентної ставки не є
виправданими.

При цьому, місцевий суд прийшов до
правильного висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову, оскільки підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором ґрунтувалося на пп.2.3.1
договору та було здійснено банком до
набрання чинності Законом України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України заборони банкам
змінювати умови договору банківського
вкладу та кредитного договору в
односторонньому порядку", який
зворотної сили не має.

Окрім того, відмовляючи у визнанні
протиправними дій ПАТ КБ "Приватбанк"
щодо нарахування підвищених відсотків
за прострочену заборгованість,
визнанні протиправним підвищення
процентної ставки за користування
кредитом, суд першої інстанції вірно та
обґрунтовано виходив з того, що 23
червня 2011 року за взаємною згодою
сторін до кредитного договору від
07.06.2005 року внесено зміни, зокрема,
пункт 1.1 кредитного договору викладено
в новій редакції, за яким розмір
кредиту збільшено до 90 081 грн. 09 коп.,
визначено сплату за користування
кредитом процентів у розмірі 2,27% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Наведене ілюструє те, що за взаємною
домовленістю 23.06.2011 року сторони дійшли
згоди щодо умов погашення
заборгованості та погодили нову
процентну ставку за спірними
правовідносинами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Тому, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 307,308,313,314,315,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 06.08.2014 року цій
справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: