Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 жовтня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого одноособово судді
Донцова Д.Ю.

при секретарі судового засідання
Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, щодо предмету спору ОСОБА_3, про
стягнення матеріального збитку і
моральної шкоди, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом в якому просить постановити
рішення про стягнення з ОСОБА_2 на свою
користь суми матеріального збитку в
розмірі 98 213,25 грн., суму відшкодування
моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн. та
сплачений судовий збір у розмірі 2489,81
грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 15 червня 2011 року
близько 9.30 годин на перехресті вулиць
Ільфа - Петрова і Ак. Глушко між
автомобілями «Тойота Каріна» д/н
НОМЕР_1 під керуванням позивача та
«Тойота Лексус» д/н НОМЕР_2 під
управлінням ОСОБА_2 сталася
дорожньо-транспортна пригода.
Приговором Київського районного суду
м. Одеси від 05 березня 2014 року винним в
цьому ДТП визнаний ОСОБА_2

У результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди
позивач отримав тілесні ушкодження
середньої тяжкості у вигляді закритого
перелому поперечних відростків L-1, L-2,
І.-3, L-4 хребта зліва, перелому 11 ребра
зліва, у зв'язку з цим перебував на
стаціонарному лікуванні в МКЛ № 11 м.
Одеси в період з 15 червня по 8 липня 2011
року, що підтверджується наявністю
лікарняного листа №981289 на період з 15
червня по 08 липень 2011 року, а потім на
амбулаторному лікуванні до 22 серпня 2011
року, що підтверджують лікарняні листи
№546880 та № 547697. В цей і подальший
реабілітаційний період позивачу
довелося оплачувати вартість
досліджень, лікування і лікарських
препаратів та засобів, які були йому
необхідні для одужання на загальну
суму 4177,44 гри.

Також родичам позивача довелося
забирати його автомобіль з
арештмайданчику по вулиці
Аеропортівський/6 км. Овідіопольської
дороги, сплативши попередньо послуги
УМВС ДАІ в Одеській області за
збереження автомобіля в період з 15
червня 2011 року по 8 липня 2011 року, а
також транспортування автомобіль з
місця ДТП 15 червня 2011 року, що в
підсумку склало 1259,30 грн.

08 липня 2011 року, у зв'язку з виниклою
необхідністю, родичами позивача було
транспортовано пошкоджений автомобіль
«Тойота Каріна», д/н НОМЕР_1, на іншу
автостоянку, яка знаходиться за
адресою: м. Одеса, вул. Успенська 4 А,
Свято-Архангельський Михайлівський
монастир, СТО, що в сумі склало 600,00 гри.

Виходячи з того, що в матеріалах
кримінальної справи, довідки про режим
роботи світлофора на перехресті вулиць
Ільфа Петрова і Ак. Глушко в день ДТП не
було, що порушувало об'єктивність
проведення розгляду матеріалів справи,
тому встала об'єктивна необхідність
витребування даної довідки в СМЕП. На
послуги, які були пов'язані з подачею
адвокатського запиту про режим роботи
світлофора на перехресті вулиць
Ільфа-Петро і Ак. Глушко в день ДТП,
позивачем були витрачені кошти в
розмірі 400,00 грн.

Для повного та всебічного оцінювання
збитку, який був заподіяний автомобілю
позивача «Тойота Каріна» була
проведена автотоварознавча експертиза
(висновок № 4627 від 6 серпня 2011 року), за
проведення якої був виставлений і
оплачений позивачем рахунок, па суму 650
гри., а за телеграму-повідомлення
ОСОБА_2 про проведення експертизи та
прохання бути присутніми на ній було
сплачено суму у розмірі 38,84 гри.

У самому висновку автотоварознавчої
експертизи № 4627 від 6 серпня 2011
зазначено, що так як вартість
відновлювального ремонту перевищує
значення ринкової вартості автомобіля
на момент ушкодження, то сума
матеріального збитку, заподіяного
ОСОБА_1. як власнику автомобіля «Тойота
Каріна» д/н НОМЕР_1 становить 61625,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач
ухиляється від відшкодування суми
матеріального збитку. У зв'язку з
підвищення цін, з причини зростання
курсу іноземних валют по відношенню до
гривні, на сьогоднішній момент позивач
не може повністю покрити свої витрати з
відшкодування заподіяної йому шкоди
тією сумою, яка розраховувалася
виходячи з іншого курсу іноземної
валюти, який був значно нижчим по
відношенню до гривні. Тому суму
матеріального збитку, нанесеного
ОСОБА_1. ОСОБА_2 слід обчислювати за
такою формулою: курс долара США станом
на 6 серпня 2011 року становив 7.97120 грн. за
1 умовну одиницю (1 долар США). Сума
матеріальних збитків, завданих
позивачу, як власнику автомобіля
«Тойота Каріна», згідно з висновком
автотоварознавчої експертизи №4627 від 6
серпня 2011 року становить 61625 грн. У
перекладі на умовні одиниці це
становить 61625/7.971200 = 7730,956 умовних
одиниць (доларів США). Станом на 22
травня 2014 року курс долара США як
умовної одиниці, прийнятої при
стабілізації розрахунків становив
11.730460 гри. за 1 умовну одиницю (1 долар
США).

При обчисленні матеріального збитку,
нанесеного ОСОБА_1 як власнику
автомобіля «Тойота Каріна», д/н НОМЕР_1,
ОСОБА_2 виходячи з нового курсу
іноземної валюти, слід скористатися
наступним розрахунком:

11,730460 грн. * 7730,956 (умовних одиниць) - 90 687
гри. 67 коп.

Отже, матеріальний збиток, заподіяний
ОСОБА_1, як власнику автомобіля «Тойота
Каріна» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 становить
90687,67 грн.

Для представлення інтересів позивача
як потерпілого в суді першої інстанції
він уклав контракт № 6 па надання
правової допомоги в кримінальному
процесі від 9 вересня 2013 року з
адвокатом ОСОБА_6 Гонорар, який був
виплачений адвокату склав 1000,00 гри

Позивач оцінює завдану йому моральну
шкоду у розмірі 150000,00 грн.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти позову, просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Третя особа, ОСОБА_3, у судове засідання
не з'явився, про час та місце проведення
судового засідання сповіщався
належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи,
з'ясувавши всі суттєві обставини,
вислухавши думки присутніх у судовому
засіданні сторін та третіх осіб,
допитавши свідків по справі вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком
Київського районного суду м. Одеси від
05.03.2014 року по справі №520/11620/13 ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України, йому призначено покарання у
вигляді штрафу у розмірі 8000,00 грн. в
дохід держави з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 3 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19.06.2014 року вищезазначений
вирок Приморського районного суду м.
Одеси від 05.03.2014 року відносно ОСОБА_2
залишено без змін.

Під час розгляду в судовому засіданні
вказаної кримінальної справи, судом
встановлені обставини, які є
преюдиціальними для розгляду даної
справи, а саме те, що 15 червня 2011 року,
близько 09 години 30 хвилин, ОСОБА_2,
керуючи технічно справним автомобілем
«Лексус 18200», д/н НОМЕР_2, рухаючись по
просп. Ак. Глушко в м. Одесі з боку просп.
М. Жукова в напрямку вул. Ак. Корольова,
допустив порушення вимог п. 2.3. «б», п.
8.7.3. «е», п. 8.10., п. 12.4 ПДР України, а саме
рухався з фактичною швидкістю 67,6
км/год. - 71,8 км/год., чим перевищив
максимально допустиму для населеного
пункту швидкість руху в 60 км/год,
наближаючись до перехрестя просп. Ак.
Глушко та вул. Ільфа і Петрова в м.
Одесі, на якому рух транспортних
засобів регульований світлофорним
об'єктом, був не уважним, перед
дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія)
керований ним автомобіль не зупинив і
виїхав на вказане перехрестя
автодороги при забороненому червоному
сигналі світлофору, де скоїв зіткнення
з автомобілем «Тойота-Карина», д/н
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1,
який рухався по вул. Ільфа і Петрова з
боку вул. Ак. Вільямса у напрямку просп.
Ак. Глушко м. Одеси, з фактичною
швидкістю 4,1…7,4 км/год.

В результаті ДТП водій автомобіля
«Тойота-Каріна» д/н НОМЕР_1, ОСОБА_1,
отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому 11 лівого ребра по
біляхребетній лінії, закритих
переломів лівих поперекових
відростків 1-4 поясничних хребців зліва
з незначним зміщенням уламків, саден
лобної області, синця лівої гомілки,
які відносяться до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості.

Внаслідок вищезазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль позивача, «Тойота-Каріна»
д/н НОМЕР_1, отримав механічні
ушкодження.

Висновком експерта автотоварознавця,
наданого в результаті проведення
автотоварознавчаої експертизи по
визначенню вартості матеріальної
шкоди, завданої власнику автомобіля
«Тойота-Каріна» д/н НОМЕР_1, визначено,
що так як вартість відновлювального
ремонту перевищує значення ринкової
вартості автомобіля на момент
ушкодження, то вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
автомобіля «Тойота Каріна» д/н НОМЕР_1,
станом на 06 серпня 2011 року,
визначається його вартості на момент
пошкодження та становить 61625,00 грн.
(висновок № 4627 від 6 серпня 2011 року),

Судом також вивчені надані позивачем
письмові докази (копії чеків,
квитанцій, контракту на надання
правової допомоги), які у повній мірі,
підтверджують понесені ОСОБА_1
матеріальні витрати, завдані йому в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, що трапилася за вини
відповідача, а саме:

- витрати на дослідження стану його
здоров'я, лікування та придбання
лікарських препаратів та засобів, які
були необхідні позивачу для одужання
після ДТП, на загальну суму - 4177,44 грн.;

- витрати по оплаті послуг УМВС
ДАІ в Одеській області за збереження
автомобіля в період з 15 червня 2011 року
до 8 липня 2011 року на арештмайданчику
розташованому по вулиці
Аеропортівський/6 км. Овідіопольської
дороги, та транспортування автомобіль
з місця ДТП 15 червня 2011 року, що в
підсумку склало - 1259,30 гри.

- витрати по оплаті послуг пов'язаних зі
зберіганням пошкодженого автомобіля
«позивача на автостоянці, яка
знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.
Успенська 4 А, Свято-Архангельський
Михайлівський монастир, СТО - 600,00 гри.

- витрати по оплаті послуг адвоката
пов'язані з подачею адвокатського
запиту про режим роботи світлофора на
перехресті вулиць Ільфа-Петро і Ак.
Глушко в день ДТП, з метою надання даних
відомостей в якості доказу по
кримінальній справі, - 400,00 грн.

- витрати на правову допомогу для
представлення інтересів позивача як
потерпілого в суді першої інстанції в
кримінальному процесі - 1000,00 гри

- витрати на проведення
автотоварознавчої експертизи, з метою
оцінювання збитку, який був заподіяний
автомобілю позивача - 650,00 гри., та
витрати на відправку
телеграми-повідомлення ОСОБА_2 про
проведення експертизи - 38,84 гри.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України,
спричинені особі збитки є втрати, яких
вона зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
вона зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, шкода
завдана майну фізичної особи
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює та
інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Згідно абз. 1 п. 15 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України від 01.03.2013 р. № 4, якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Позивач зазначає, що сума матеріальної
шкоди завдана його автомобілю (згідно
висновку автотоварознавчої експертизи
№ 4627 від 6 серпня 2011) складає 61625,00 грн.
При цьому позивач зазначив, що
відповідач у добровільному порядку
ухилявся від відшкодування завданої
йому шкоди, як власнику автомобілю, що
призвело до затягування процесу
відшкодування в часі. У зв'язку з чим
підвищилися ціни, по причинні
зростання курсу іноземних валют по
відношенню до гривні. На сьогоднішній
момент позивач не може повністю
покрити свої витрати з відшкодування
заподіяної йому шкоди тією сумою, яка
розраховувалася виходячи з іншого
курсу іноземної валюти, який був значно
нижчим по відношенню до гривні.

У зв'язку з цим, позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь
суму відшкодування матеріального
збитку, як власнику автомобіля,
виходячи з нового курсу іноземної
валюти, а саме у розмірі 90687,67 грн.,
виходячи з наступного розрахунку: 61625,00
грн. (сума матеріальної шкоди, згідно
висновку автотоварознавчої експертизи
№ 4627 від 6 серпня 2011)/7,971200 (курс долара
США станом на 06.08.2011 року за 1 умовну
одиницю) = 7730,956 доларів США*11,730460 (курс
долара США станом на 22.05.2014 року за 1
умовну одиницю) =90687,67 грн.

Суд погоджується з розрахунком
позивача та приймає його як належну
підставу для задоволення позовних
вимог в цій частині.

Позивач зазначає, що крім
матеріального збитку йому завдано
моральну шкоду, яку він обґрунтовую
тим, що вона виразилася у фізичних і
душевних стражданнях, пережитих
внаслідок ДТЇЇ, а саме: внаслідок ДТП
позивач втратив свідомість па певний
час, після ДТП не міг повною мірою
усвідомлювати дійсність. Наслідки
стресу, який він переніс, досі
виражаються в підвищеній
дратівливості і порушенні сну, які
присутні аж до теперішнього часу; у
перебігу тривалого часу після ДТП
позивач переносив сильний фізичний
біль від отриманих травм і душевні
страждання від того, що йому доводиться
проходити лікування і відновлювати
своє здоров'я. Довгий час після ДТП
позивачу доводилося ходити на милицях,
а згодом і з паличкою, що доставляло
йому додаткові моральні переживання у
зв'язку з неможливістю повноцінно
пересуватися, враховуючи його
професійну та громадську діяльність;
досі позивач змушений проходити
додаткові медичні обстеження, які є
наслідками ДТП. Внаслідок тілесних
ушкоджень, отриманих ним в результаті
ДТП, він і зараз періодично страждаю
від головного болю, загальної
слабкості та болю в ділянці ребер і
хребта; через ДТП був порушений
нормальний спосіб життя всієї сім'ї
позивача, з'явилися незручності,
пов'язані із зміною звичайного
розпорядку дня, позивачу довелося на
невизначений термін відкласти
заплановані поїздки по роботі; ДТП
сталося в літній період, отже
запланований відпочинок з родиною в
літній час був зірваний, так. як позивач
був прикутий до ліжка, а його дружина
доглядала за ним і не могла повністю. як
звичайно, присвятити себе догляду за
дітьми та їх вихованню, від чого
позивач переносив моральні страждання
від тих незручностей, в яких опинилася
з вини ОСОБА_2 його сім'я; винуватець
події не зробив нічого для
добровільного відшкодування
заподіяної позивачу шкоди, у зв'язку з
цим позивач перебуваючи на лікуванні,
змушений був приділяти багато часу і
сил проблемам, пов'язаним з ДТП,
позивачу доводилося позичати гроші на
оплату лікування, досліджень,
лікарських засобів і препаратів, а
також на інші витрати, пов'язані з
подією; тяжкі переживання викликав
також той факт, що автомобіль позивача
«Тойота Каріна» д/н НОМЕР_1 по суті, як
вказано в висновку авто товарознавчої
експертизи, відновленню не підлягає і
навіть складний і дорогий ремонт не
зможе повернути автомобіль в первинний
стан; всі останні майже три роки,
починаючи з моменту виходу з
лікарняного після ДТП. позивач
відчуває незручності у зв'язку з тим, що
не маючи автомобіля з вини ОСОБА_2.
змушений долати великі відстані на
громадському транспорті у зв'язку з
професійною необхідністю, яка вимагає
від нього мобільності. Залежність
пересування позивача від громадського
транспорту порушує його щільний
робочий графік, що викликає внутрішній
дискомфорт і внутрішні переживання.

У відповідності до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні (п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 р.)

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р.
передбачено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Враховуючи зазначене та з урахуванням
засад розумності, суд вважає за
необхідне частково задовольнити
вимогу та стягнути з відповідача 20000,00
грн., у якості відшкодування позивачу
моральної шкоди.

Також до позовних вимог позивач
відносить стягнення з відповідача на
свою користь сплаченого судового збору
у розмірі 2489,81 грн., у зв'язку з чим суд
повинен зазначити про таке.

Судом встановлено, що позивач при
зверненні до суду сплатив судовий збір
у розмірі 2489,81 грн., що підтверджується
оригіналом квитанції № від 03.06.2014
року, який міститься в матеріалах
справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від 08.07.2011
року №3674-VI від сплати судового збору
звільняються позивачі за подання
позовів про відшкодування
матеріальних збитків, завданих в
наслідок вчинення кримінального
правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне повернути ОСОБА_1
сплачений судовий збір у розмірі 2489,81
грн., у зв'язку зі звільненням позивача
від сплати судового збору.

Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України,
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від
01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, щодо предмету спору ОСОБА_3 про
стягнення матеріального збитку і
моральної шкоди, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму матеріального збитку в розмірі 98
213,25 грн. (дев'яносто вісім тисяч двісті
тринадцять гривень двадцять п'ять
копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму моральної шкоди у розмірі 20000,00
грн. (двадцять тисяч гривень).

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий
збір у розмірі 2489,81 грн., у зв'язку зі
звільненням позивача від сплати
судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 суму сплаченого
судового збору у розмірі 2489,81 коп., на
користь Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя