Справа № 278/3723/14-ц
З А О Ч Н Е РІ Ш Е Н Н Я
Житомирський районний суд
Житомирської області
у складі: головуючого судді - Баренко С.
за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., позивача, його
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення будь - яких перешкод у
користуванні частиною житлового
ОСОБА_1 у позові проти ОСОБА_2 просить
зобов"язати останню не чинити
перешкоди у користуванні та
переобладнанні належної йому на
праві власності половини житлового
будинку АДРЕСА_1. Мотивуючи це тим, що
відповідач не допускає до будинку,
прибігаючи до різних заходів, чим
створює неможливість відокремлення
своєї частини будинку відповідно до
судового рішення
Підтримуючи вимоги в суді, позивач і
захисник стверджували, що за рішенням
суду ОСОБА_1 була виділена його частка у
спірному житловому будинку в натурі.
Для відокремлення якої судом було
зобов"язано позивача виконати
переобладнання. При цьому ОСОБА_2 не
допускає позивача та будівельників до
будинку, ображає, погрожує розправою,
Відповідач повторно в судове
засідання не з'явилася, повідомлена
належним чином(а.с.19,22,26,31). Причини
своєї неявки суду не повідомила, із
заявою про розгляд справи за її
відсутністю не зверталася. Суд визнав
неявку ОСОБА_2 неповажною та ухвалив
про заочний розгляд справи на підставі
З досліджених обставин випливають
цивільні правовідносини.
Суд розглядає справу у межах заявлених
вимог на засадах змагальності та
диспозитивності. Згідно зі ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення у справі і щодо яких у сторін
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Рішенням цього суду від 21.09.2011 спірний
житловий будинок №1 був визнаний
спільною сумісною власністю сторін (як
колишнього подружжя) та кожному з них
виділені у власність рівні його частки
в натурі, а також покладено на сторони
обов'язок виконати ремонтно-будівельні
роботи, для відокремлення своєї
частки. Зокрема позивач повинен
демонтувати та закласти цеглою дверні
блоки, влаштувати прорізи та
встановити дверні блоки в інших місцях,
збудувати нові перегородки між
кімнатами (а.с.5-11).

За свідченнями ОСОБА_3, ОСОБА_4 вони на
замовлення позивача влаштували
дверні прорізі, виготовили вхідні
двері. Проте ОСОБА_2 спочатку
влаштувала сварку, до будинку їх не
допускала, ображала свідків, вхідні
двері заставила шкафом, свідки та
позивач "заходили " до будинку через
вікно. По таким фактам позивач
звертався до органів міліції (а.с.27-28).

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України). Права власника житлового
будинку квартири визначені ст. 383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом. Виходячи з
положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України
власник має право звернутися до суду з
вимогою про захист порушеного права
будь-яким способом, що є адекватним
змісту порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право.

Пленум ВССУ у своїй Постанові №5 від
07.02.2014 «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» (п.33) також роз'яснив, що
застосовуючи положення статті 391 ЦК,
навіть якщо порушення не пов'язані із
позбавленням права володіння, суд має
виходити із такого. Відповідно до
положень статей 391, 396 ЦК позов про
усунення порушень права, не пов'язаних
із позбавленням володіння, підлягає
задоволенню у разі, якщо позивач
доведе, що він є власником або особою,
яка володіє майном (має речове право) з
підстави, передбаченої законом або
договором, і що діями відповідача, не
пов'язаними з позбавленням володіння,
порушується його право власності чи
законного володіння. Такий позов
підлягає задоволенню і в тому разі,
коли позивач доведе, що є реальна
небезпека порушення його права
власності чи законного володіння зі
сторони відповідача. При цьому суди
повинні брати до уваги будь-які
фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на
підставі яких за звичайних умов можна
зробити висновок про наявність такої
небезпеки.

Отже, на думку суду, перешкоджання
відповідачем у вільному доступу до
житла, здійсненні позивачем
ремонтно-будівельних робіт тощо
порушують права позивача як власника
частини будинку, а тому потребують
відповідного судового захисту.

За правилами ст. 88 ЦПК України,
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь позивача судові витрати, до
яких належить судовий збір (ст.79 ЦПК
України).

Керуючись: ст.ст.16, 386, 391 ЦК
України, ст.ст.3, 31, 45, 57-60, 61, 88, 130, 169, 212-215,
218, 224-228 ЦПК України, суд,

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити. Зобов'язати ОСОБА_2
не чинити ОСОБА_1 перешкод у
користуванні та проведенні
ремонтно-будівельних робіт в належній
йому на праві власності ? частині
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за заявою
відповідача. Така заява подається
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Житомирський районний суд.

Суддя:
С.Г.
Баренко