АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8297/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Підберезний Г. А. Доповідач -
Каратаєва Л.О.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 22 серпня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
договором доручення, -

в с т а н о в и л а:

22 серпня 2014 року Кіровським
районним судом м. Дніпропетровська
ухвалено рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, про стягнення заборгованості
за договором доручення.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
котрим суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, прийняте на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
при прийнятті рішення суд вирішує,
зокрема, питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та якими доказами це
підтверджується, чи є інші фактичні
дані, що мають значення для вирішення
справи та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до вимог п.4 ч.1, 2 ст. 309 ЦПК
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.06.2010 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 54600,00
грн. для виконання доручення з купівлі
будівельних матеріалів для
будівництва тимчасового житлового
будинку, про що відповідачем була
написана розписка. Станом на 12.08.2010 рік
відповідач не виконав домовленість і
ОСОБА_4 направив вимогу про повернення
коштів. Однак вимога залишена без
задоволення.

Таким чином, матеріалами справи та
поясненнями сторін підтверджується, що
позивач передав, а відповідач отримав
54600,00 грн. для виконання доручення з
купівлі будівельних матеріалів для
будівництва тимчасового житлового
будинку. Вказані обставини
підтверджуються розпискою відповідача
та його запереченнями на позовну заяву,
в яких зазначено що гроші отримані саме
для виконання доручення з купівлі
будівельних матеріалів.

Правовідносини, за якими одна сторона
бере на себе зобов'язання вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
певні юридичні дії, у даному випадку
придбати будівельні матеріали є
характерними саме для договору
доручення, що чітко обумовлено діючим
законодавством.

Наявна в матеріалах справи розписка
відповідача свідчить про укладання
договору, оскільки останній прийняв на
себе зобов'язання виконати певні дії та
отримав гроші для виконання саме
покладеного на нього доручення
придбати будівельні матеріали.

В силу ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором
доручення одна сторона (повірений)
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок другої сторони (довірителя)
певні юридичні дії.

Одночасно, відповідно до ст. 1003 ЦК
України у договорі доручення або у
виданій на підставі договору
довіреності мають бути чітко визначені
юридичні дії, які належить вчинити
повіреному. Дії, які належить вчинити
повіреному, мають бути правомірними,
конкретними та здійсненними.

Згідно ч. 1 ст. 1007 ЦК України довіритель
зобов'язаний видати повіреному
довіреність на вчинення юридичних дій,
передбачених договором доручення.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 245 ЦК України
форма довіреності повинна відповідати
формі, в якій відповідно до закону має
вчинятися правочин.

Однак, при розгляді справи
встановлено та не заперечувалося
сторонами, що позивачем не видавалась
довіреність на ім'я відповідача у
порядку ст. ст. 1003, 1004, 1007 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін, додаткових угод, в
яких мали визначатись найменування,
якість, кількість, ціна, строки та умови
купівлі будівельних матеріалів,
сторонами також укладено не було.

За таких обставин, посилання позивача
на невиконання відповідачем
зобов'язань за є необґрунтованими та
безпідставними, позивач не обумовив
коли саме відповідач повинен придбати
будівельні матеріали, які саме
матеріали, їх кількість, якість та інше.

Також позивачем не надано доказів того,
що відповідач відмовився від виконання
зобов'язань за договором (ст. 1008 ЦК
України). Таким чином, у відповідача не
виникло зобов'язання повернути
позивачу передані грошові кошти і
позивач не вправі вимагати їх
повернення. Тому, правові підстави для
задоволення позову, який заявлений з
мотивів невиконання відповідачем
доручення позивача (ст. ст. 525, 526 ЦК
України), відсутні.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін т інших осіб, які беруть участь у
справі.

На вказані обставини справи та норми
матеріального права суд першої
інстанції уваги не звернув та дійшов
висновку, що між сторонами виникли
цивільні правовідносини, які
характерні будівельному підряду, про
що свідчить розписка ОСОБА_5, з тексту
якої вбачається що спірна сума була
отримана на закупівлю будівельних
матеріалів.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції послався на
ст..875 ЦК України якою передбачено, що
за договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт, робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджуваних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта.

Проте такі висновки не відповідають
обставинам справи та діючому
законодавству, тому рішення суду в цій
частині щодо його обґрунтування
підлягає відповідній зміні на підставі
ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 22 серпня
2014 року в частині обґрунтування
відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договором доручення, змінити
відповідно до цього рішення.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді: