АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/223/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1622/14
Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Панченка О.О.,
Прядкіної О.В.

при секретарі
Нестеренко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
публічного акціонерного товариства
"ОСОБА_2 Капітал" на рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 31 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "ОСОБА_2
Капітал" про захист прав споживача,
визнання зобов’язань по кредитному
договору припиненими, відшкодування
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 31 березня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"ОСОБА_2 Капітал" про захист прав
споживача, визнання зобов’язань по
кредитному договору припиненими,
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково.

Визнано зобов’язання ОСОБА_1 по
кредитному договору № укладеного
3 липня 2012 року між акціонерним
товариством "ОСОБА_2 Капітал" та ОСОБА_1
припиненими з 17 жовтня 2012 року.

В частині позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Стягнуто з акціонерного товариства
"ОСОБА_2 Капітал" на користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Стягнуто з акціонерного товариства
"ОСОБА_2 Капітал" на користь ОСОБА_1 1173
грн. за надання правової допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на правомірно встановлене
судом порушення її прав, вважає
помилковим відмову суду у задоволенні
вимог щодо стягнення моральної шкоди
та просить в цій частині рішення
скасувати, ухваливши нове про
стягнення моральної шкоди в сумі 30000
грн.

Також апеляційну скаргу подав ПАТ
«ОСОБА_2 Капітал», який посилаючись на
порушення норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з’явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг приходить до
висновку, що останні задоволенню не
підлягають.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, 3 липня 2012 року
між банком та ОСОБА_1 укладено
споживчий кредитний договір №,
відповідно до умов якого позичальник
отримала кредит у розмірі 19942 грн., з
яких 16900 грн. для оплати товару та 3042
грн. для оплати договору страхування

Відповідно до графіку платежів, як
невід’ємної частини кредитного
договору, позичальник зобов’язувалася
4-го числа кожного місяця впродовж з
04.08.2012 року по 04.01.2014 року сплачувати 1407
грн. 11 коп., який включає погашення
основної суми кредиту, процентів за
користування кредитом та комісію за
обслуговування кредиту.

Пунктом 2.6.3. кредитного договору
передбачено дострокове погашення
кредиту позичальником.

Згідно з п.п. 2.4.3., 2.4.4. банк здійснює
списання коштів, що надійшли від
позичальника з рахунку банку з метою
дострокового погашення заборгованості
за кредитним договором – в дату,
вказану у відповідній заяві
позичальника. Датою погашення
заборгованості за кредитним договором
є дата списання банком у терміни,
визначені в п. 2.4.3. договору з рахунку
банку коштів у розмірах такої
заборгованості та зарахування їх на
відповідні рахунки в банку по обліку
заборгованості позичальника. списання

Згідно графіку платежів позичальником
було сплачено 4 вересня 2012 року та 3
жовтня 2012 року по 1407 грн.

10 жовтня 2012 року позивач згідно
отриманої в банку інформації щодо
залишку заборгованості по кредиту
сплатила 16915 грн., а 17 жовтня 2012 року
додатково доплатила до повного
погашення 3 грн.15 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
ході судового засідання позивачем
доведено факт дотримання нею
відповідно до умов кредитного договору
процедури дострокового погашення
заборгованості по кредиту та станом на
17 жовтня 2012 року таку заборгованість
погашено повністю, що не заперечується
представником відповідача, який
пояснив, що після сплати останнього
платежу позивачка повністю погасила
суму кредиту, процентів та комісії,
розраховану банком станом на дату її
звернення.

Встановивши зазначені обставини, суд
прийшов до висновку про доведеність
факту повного виконання позичальником
своїх зобов’язань по кредитному
договору, що в силу приписів ст. 599 ЦК
України є самостійною підставою для
визнання таких зобов’язань
припиненими.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
стягнення моральної шкоди, суд
керувався положеннями Закону України
«Про захист прав споживача» та
роз»ясненнями Постанови Пленуму ВСУ
від 31.10.1995 р. №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та прийшов до
висновку про відсутність передбачених
законом підстав для відшкодування
моральної шкоди позичальнику у спорах,
які випливають з кредитних договорів.

З вказаними висновками повністю
погоджується колегія суддів з
наступних підстав.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

За змістом ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи.

В даному випадку предметом доказування
є факти, які свідчать про повне та
належне виконання позичальником своїх
зобов’язань по кредитному договору.

Оцінюючи надані сторонами докази з
дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про виконання позивачем своїх
зобов’язань по сплаті кредитної
заборгованості шляхом дострокового її
погашення та прийняття відповідачем
всієї суми кредитної заборгованості,
яка мала місце станом на 17 жовтня 2012
року.

Відхиляючи в цій частині доводи
апеляційної скарги відповідача,
колегія суддів зазначає, що посилання
апелянта на положення п.1.6. Постанови
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 року «Про затвердження
Інструкції про безготівкові
розрахунки в України і національній
валюті» не можуть бути взяті до уваги,
оскільки не регулюють спірні
правовідносини, які в даному випадку
урегульовані як умовами самого
кредитного договору – п.п. 2.4.3., 2.4.4., так
і вимогами Цивільного Кодексу України,
зокрема положеннями ст. ст. 526, 599 ЦК
України.

Крім того, колегія суддів не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги щодо скасування рішення в
частині відмови в задоволенні вимог
про відшкодування моральної шкоди,
оскільки в цій частині судове рішення
постановлене з дотриманням норм
матеріального права, які не
передбачають такого відшкодування в
спорах з приводу зобов’язальних
правовідносин, позаяк таке
відшкодування також не передбачено
умовами самого кредитного договору та
не ґрунтується на положеннях Закону
України «Про захист прав споживача».

За вказаних обставин по справі
відсутні підстави для скасування
судового рішення, яке постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та публічного
акціонерного товариства "ОСОБА_2
Капітал" відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 31 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.