АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4098/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бєсєда Г.В. Доповідач - Петешенкова
М.Ю. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

12 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 22 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
повернення безпідставно набутих
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 13 серпня 2008 року
між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний
банк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 178/гр, за умовами
якого останній отримав кредит у
розмірі 15 000 грн. зі строком повернення
12 серпня 2011 року. У зв'язку із
невиконанням зобов'язань згідно з
графіком погашення заборгованості,
сплаті відсотків за користування
кредитом та комісії за обслуговування
кредиту, у відповідача утворилась
заборгованість в розмірі 14 104,32 грн.,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом в сумі 2 155, 36 грн.
та комісії за розрахункове
обслуговування кредиту в сумі 1 200 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_2 зазначену
заборгованість в загальній сумі 17 459,68
коп. та судові витрати по справі.

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою,
посилаючись на те, що між ним та ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» 13
серпня 2008 року укладено кредитний
договір, за умовами якого він мав
отримати споживчий кредит в сумі 15 000
грн. зі строком користування до 12
серпня 2011 року зі сплатою 24% річних та 1%
комісії від суми кредиту щомісячно за
користування ним. Зазначав, що для
облікових цілей позивач мав відкрити
йому позичковий рахунок, що є
обов'язковим та остаточним для
облікових цілей кредиту, проте позивач
вищенаведених умов договору не
виконав. Вважає, що договір № 178/гр від 13
серпня 2008 року є неукладеним, оскільки
банк не надав йому кредит. Разом з тим,
ним було помилково сплачено 2 828 грн. за
даним договором. З вимогою про
повернення зазначених грошових коштів,
які утримуються без достатніх
правових підстав він звернувся до
банку, однак відповіді не отримав.
Просить суд стягнути з ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
його користь 2 828 грн., визнавти
поважними причини пропуску позовної
давності за зустрічним позовом та
захистити його порушене право.

Рішенням Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2014
року позовні вимоги ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»
задоволені (а.с. 133-137).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»
заборгованість в сумі 17 459, 68 грн., яка
складається із заборгованості по
кредиту в сумі 14 104,32 грн.,
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом в сумі 2 155,36 грн.
та комісії за розрахункове
обслуговування в сумі 1 200 грн.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 до ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» про повернення
безпідставно набутих коштів -
відмовлено.

Також судом вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» та його зустрічний
позов задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб.

За правилами ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, 13 серпня 2008 року
між ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 178/гр., за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 15 000 грн. на
поточні потреби, зі строком повернення
до 12 серпня 2011 року зі сплатою 24% річних
та 1% комісії від суми кредиту щомісячно
за користування ним (а.с.6).

Згідно ордеру № 31293 від 13 серпня 2008
року на позичковий рахунок
позичальника № НОМЕР_2 було
перераховано 15 000 грн. (а.с. 15).

На виконання п. 2.1.1.4 позичальником
було сплачено страховий платіж у
розмірі 450 грн. та сплата страхового
платежу здійснювалась одноразово
шляхом перерахування коштів на рахунок
банку шляхом списання з рахунку
позичальника в день видачі кредиту, що
підтверджується меморіальним ордером
№ 31295 від 13 серпня 2008 року (а.с. 75).

Додатком № 2 до кредитного договору
визначені умови кредитування та
витрати позичальника.

На підставі статті 1071 Цивільного
кодексу України та у відповідності з
умовами кредитного договору № 178/гр.
від 13 серпня 2008 року, а саме з пунктом
2.4.6 кредитного договору, банк має право
на договірне списання коштів з
поточного рахунка позичальника.

Відповідно до договору
банківського рахунку, клієнт доручає, а
банк бере на себе зобов'язання
договірного списання з Позичкового
рахунку комісії на користь банку за
надані банком Клієнту за цим договором
послуги, клієнт доручає, а банк бере на
себе зобов'язання договірного списання
коштів з позичкового рахунка в сумі
зобов'язання клієнта за договором.

Таким чином, з позичкового рахунку
№ НОМЕР_2 було сплачено страховий
платіж та сплачено за розрахункове -
касове обслуговування 10% від суми
безготівкового зарахування коштів на
поточний рахунок, тобто 1 500 грн., що
підтверджується меморіальними
ордерами № 31299 та № 31295 (а.с. 73, 75).
Грошові кошти у розмірі 13 050 грн. були
перераховані з позичкового рахунку №
НОМЕР_2 на картковий рахунок через
внутрішньобанківський рахунок №
НОМЕР_1 (а.с. 74). Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ 178/гр від 13 серпня 2008 року (а.с. 17),
позичальником, тобто ОСОБА_2, згідно з
графіком погашення заборгованості
було сплачено по кредиту за період 14
вересня 2008 року по 13 грудня 08 року 895,68
грн. та відповідно до п. 1.4. Кредитного
договору заборгованість по відсоткам -
1 332,32грн. за період 14 вересня 08 року по 13
лютого 09 року (а.с. 77-79).

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договорів та визначенні умов з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст.628 ЦК
України).

Таким чином, задовольняючи позов
ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»
та відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої
інстанції в достатньо повному об'ємі
з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи
сторін та дав їм належну правову
оцінку, постановив рішення, яке
відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи, вказані ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі про порушення судом
першої інстанції про невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи необґрунтовані та зводяться до
переоцінки доказів по справі і незгоди
з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду,
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: