Справа № 353/56/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1271/2014
Головуючий у 1 інстанції Луковкіна У.Ю.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представника третьої
особи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог: орган опіки та піклування
Тлумацької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про розірвання шлюбу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Тлумацького районного суду від 17
квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тлумацького районного суду
від 17 квітня 2014 року задоволено позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог: орган опіки та
піклування Тлумацької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області про
розірвання шлюбу.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
який був зареєстрований 10 липня 2002 року
у відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції, актовий
запис №778.

Місцем проживання малолітнього сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено за
місцем реєстрації його матері - ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_2
шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду
першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій вказав, що рішення в
частині визначення місця проживання
малолітнього сина - ОСОБА_4 є
незаконним та необґрунтованим та
таким, що не відповідає вимогам ЦПК
України та СК України.

Вирішуючи питання про визначення місця
проживання дитини одним з батьків, суду
необхідно було з'ясувати наявність або
відсутність виняткових обставин на
підставі яких можна було б розлучити
дитину з матір'ю.

Апелянт зазначає, що як вбачається із
зібраних у справі доказів у матері
немає самостійного доходу, що
підтверджено актом обстеження
матеріально-побутових умов від 13.03.2014
року, а тому згідно принципу 6
Декларації прав дитини прийнятою
генеральною Асамблеєю ООН від 20
листопада 1959 року, можна розлучити
дитину з матір'ю. Суд всупереч вимогам
ч.6 ст. 19 СК України погодився з
висновком Тлумацької РДА (органу опіки
та піклування) від 04.04.2014 року, який був
недостатньо обґрунтованим та
суперечив вимогам ч.2 ст. 161 СК України.
Невірним є висновок суду з приводу
того, що він проживає в гуртожитку без
реєстрації, оскільки його місце
проживання зареєстровано на підставі
ордера на житлову площу в гуртожитку
від 22.03.2013 року.

Просить рішення суду першої інстанції
в частині визначення місця проживання
малолітнього сина - ОСОБА_4 за місцем
реєстрації його матері ОСОБА_2
скасувати та ухвалити цій частині нове
рішення, яким визначити місце
проживання дитини з батьком.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2002 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції, зареєстровано шлюб
(а.з. № 788), що підтверджується
свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).

Даним судовим рішенням шлюб між
сторонами розірвано і у цій частині
воно сторонами не оскаржується.

Від шлюбу у сторін народився син -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця
проживання дитини сторін, суд першої
інстанції дав правильний аналіз акту
обстеження матеріально-побутових умов
і сімейних обставин від 13.03.2014 року
ОСОБА_2, яка проживає разом з дитиною та
іншими членами сім'ї у цегляному
будинку (площа 72 кв.м, газифікований) з
господарськими спорудами, веде домашнє
господарство, а тому
матеріально-побутові умови та
санітарно-гігієнічний стан житла
добрий і створені умови для проживання,
навчання та виховання дитини (а.с. 42).

При цьому, згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов і сімейних
обставин від 19.03.2014 року та акту
обстеження житлово-побутових умов
сім'ї від 07.04.2014 року, відповідач ОСОБА_3
з березня 2013 року не працює (перебуває
на обліку в центрі зайнятості),
проживає у гуртожитку (3-й поверх, площа
кімнати 12,3 кв.м, кухня та санвузол у
спільному користуванні на 5 кімнат, два
ліжка, дві шафи, стіл, холодильник,
рукомийник), матеріально-побутові
умови житла задовільні (а.с. 43, 64).

Орган опіки та піклування Тлумацької
РДА у висновку від 04.04.2014 року вважає
доцільним визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання його
матері ОСОБА_2, оскільки у матері
створені кращі умови для проживання,
навчання та виховання дитини, ніж у
батька ОСОБА_3

Крім цього, у висновку зазначено, що
дитина не бажає проживати з батьком та
хоче забути про той час коли вони жили
разом, оскільки батько бив дитину по
голові та обличчю, не купував та не
дозволяв гратись іграшками, у всьому
його обмежував, не слідкував за його
здоров'ям, дитина не доїдала.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини
зазначає, що в усіх діях щодо дітей,
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини. Згідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимально можливим
врахуванням інтересів дитини. Сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20.11.1959 року малолітня
дитина не повинна, крім тих випадків,
коли є виключні обставини, бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Враховуючи вищенаведене, думку самої
дитини, висновок органу опіки та
піклування Тлумацької РДА про
визначення місця проживання
малолітньої дитини, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що місцем проживання дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визначити
місце реєстрації його матері - ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги щодо
можливості проживання дитини з батьком
не знайшли свого підтвердження в суді.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду від
17 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

М.Д. Горейко