У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Малько О.С., Шимківа С.С.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду від 03 березня 2014 року в
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Будівельна Компанія Авангард" до
ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Будівельна
Компанія Авангард" 27 листопада 2013 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення боргу.

Рішенням Рівненського міського суду
від 03 березня 2014 року стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Будівельна Компанія Авангард" ( далі
ТОВ„Будівельна Компанія Авангард")
заборгованість за договором № 7-315 від 16
грудня 1996 року у розмірі 2302 грн.
основного боргу, 2000 грн. пені, 31 грн. 78
коп. - 3-х процентів річних , а всього 4333
грн. 78 коп. та судові витрати в сумі 433
грн. 38 коп.

Вважаючи дане рішення незаконним
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу.

Вказує, що судом не взято до
уваги той факт, що згідно п. 1.1 договору
про відступлення права вимоги
Первісний кредитор передає Новому
кредиторові, а Новий кредитор приймає,
право вимоги, що належить Первісному
кредиторові, і стає кредитором за
Договором №7-237 від 16.12.1996 р., укладеним
між Первісним кредитором та ним.

Вважає, що договір про
відступлення права вимоги не може
слугувати підставою для стягнення
заборгованості по договору №7-315 від 16
грудня 1996 р.

Крім того, судом не здобуто будь-яких
доказів передачі позивачу всіх
документів, які засвідчують права, що
передаються за цим договором, та
інформації, яка є важливою для їх
здійснення за Основним договором.

Не погоджується також з розміром
компенсації.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Постановляючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
їх підставність.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що 16 грудня 1996 року
між малим колективним підприємством
"Авангард" (правонаступник ЗАТ
"Авангард", в подальшому ТОВ "Компанія
Авангард") та ОСОБА_1, як власником
гараж-стоянки НОМЕР_1 був укладений
договір № 7-315.

Відповідно до п.1.1. договору, МКП
"Авангард", як основний власник споруди
гаражного комплексу в м. Рівне по вул. Є.
Коновальця, 7а, забезпечує експлуатацію
гаражного комплексу, несе
відповідальність за роботу
енергозабезпечення та водопостачання,
каналізації, телефонізації, систем
пожежогасіння, а власник гараж-стоянки
ОСОБА_1 своєчасно сплачує кошти за
надані послуги та дотримується всіх
вимог по експлуатації гаражного
комплексу.

Пунктом 2.10. договору визначено, що
ОСОБА_1 до 15 числа наступного місяця
компенсує МКП "Авангард" витрати за
експлуатацію місця-стоянки в гаражному
комплексі вчасно оплачуючи суму затрат
в касу МПК "Авангард", або перераховуючи
кошти на його поточний рахунок. За
кожний день несвоєчасної оплати
нараховується пеня в розмірі 2% з суми
недоплати.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідачем зобов'язання за договором
№ 7-315 від 16 грудня 1996 року не
виконуються, внаслідок чого за період з
15 квітня 2013 року по 15 лютого 2014 року
утворилась заборгованість по витратам
за експлуатацію місця-стоянки в
гаражному комплексі, яка за
розрахунком станом на 14 лютого 2014 року
складає 2 302 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення пені в
розмірі 2000 грн. та 31, 78 грн. трьох
процентів річних.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що надана позивачем калькуляція
собівартості послуг по обслуговуванню
гаражного комплексу по вул. Є.
Коновальця, 7А не може слугувати
підставою для визначення суми
компенсації, не заслуговує на увагу,
оскільки жодних доказів на
спростування даної калькуляції ОСОБА_1
суду не надав.

Частиною 1 ст. 517 ЦК України передбачено,
що первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

01 квітня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Авангард" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
Авангард" укладено Договір про
відступлення права вимоги, згідно
якого останнє одержує право вимагати
від ОСОБА_1 належного виконання всіх
зобов'язань за Основним договором від 16
грудня 1996 року.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Листом-повідомленням № 12 від 01 квітня
2013 року ТОВ „Будівельна компанія
Авангард" повідомило ОСОБА_1 про
відступлення права вимоги оплати за
надані послуги за зобов"язанням по
укладеному між ним та МКП „Авангард"
договору до ТОВ „Будівельна компанія
Авангард" як нового кредитора (а.с. 16).

Враховуючи викладене, колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги про
недоведеність позивачем права вимоги
як нового кредитора, за укладеним 16
грудня 1996 року між МКП "Авангард" та
ОСОБА_1 договором.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

За таких підстав судова колегія
вважає, що рішення суду відповідає
вимогам закону і не вбачає підстав для
його скасування.

На підставі наведеного, керуючись,
ст. ст. 11, 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити .

Рішення Рівненського міського суду
від 03 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді: О.С.
Малько

С.С. Шимків