Справа № 365/34/14-ц Головуючий у І
інстанції Хижний Р.В.Провадження №
22-ц/780/4550/14 Доповідач у 2
інстанції Суханова Є.М.Категорія 29
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Згурівського
районного суду Київської області від 25
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок скоєння злочину,-

ВСТАНОВИ ЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Згурівського районного суду Київської
області із вищевказаною позовною
заявою, в якій вказує, що згідно вироку
Згурівського районного суду від 08
жовтня 2013 року відповідача ОСОБА_3
визнано винуватим у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК
України. ОСОБА_3 засуджений за те, що в
примішені магазину «Мальва» по вулиці
Леніна, 133 в селі Жовтневе Згурівського
району Київської області 5 січня 2013
року приблизно о 19 годині ЗО хвилин під
час сварки з ОСОБА_2, яка виникла на
грунті раптово виниклих неприязних
відносин з останнім, під час того як
ОСОБА_2 в ході сутички впав на підлогу
та намагався піднятися, наніс
останньому не менше одного удару ногою
в лобну частину голови, внаслідок чого
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у
вигляді черепно-мозкової травми
(гематома лобних долей, лінійний
перелом лобної кістки зліва),
відповідно до висновку судово-медичної
експертизи від 04.04.2013 року № 47/д
черепно-мозкова травма відноситься до
категорії тяжких тілесних ушкоджень за
оз'накою небезпеки в момент
спричинення. Позивач ОСОБА_2 був
визнаний потерпілим у вказаному
кримінальному провадженні. До вказаної
події позивач мав задовільний стан
здоров"я, працював на посаді бетоняра
2-го розряду та отримував пристойну
заробітну плату. Після отримання
тілесних ушкоджень позивача було
госпіталізовано до Лготинської ЦРЛ, де
він лікувався з 05.01.2013 року по 06.01.2013
року. Після цього був направлений для
подальшого стаціонарного лікування до
центру нейрохірургії Київської
обласної клінічної пікарні, де
перебував з 06.01.2013 року до 22.01.2013 року. З
23.01.2013 року по 20.05.2014 року позивач
перебував на амбулаторному лікуванні в
Згурівськіи ЦРЛ. Після цього позивачу
було встановлено другу групу
інвалідності. Внаслідок цього позивач
втратив роботу та з 25.07.2013 року був
вимушений стати на облік в центр
зайнятості. Внаслідок отриманих травм
позивач змушений періодично проходити
лікування, так з 27.06.2013 року по 12.07.2013
року та з 12.12.2013 року по 25.12.2013 року
позивач проходив стаціонарне
лікування в Згурівськіи ЦРЛ. Позивачем
було витрачено кошти на лікування в
сумі 14071,01 грн. В період з 05.01.2013 року по
20.05.2013 року отримував заробітну плату
не в повному обсязі та втратив дохід в
сумі 17015,38 грн. Втратив заробіток,
розмір якого складає 41340 грн. Крім того,
позивачем було витрачено на правову
допомогу 5000 грн. Відповідачем було
завдано позивачу також моральну шкоду,
яка виразилась, що внаслідок
спричинених тілесних ушкоджень
позивач перебував на межі життя і
смерті, змушений тривалий час
лікуватись і лікування ще не завершене,
він переносив і переносить фізичний і
психологічний біль. Позивач втратив
роботу та був змушений витрачати
значні кошти на ліки. На протязі
тривалого часу позивач позбавлений
можливості вести нормальний образ
життя. Тривалий час позивач був
позбавлений можливості самостійно
пересуватись та проводити гігієнічні
заходи самостійно. Позивач знаходиться
в стані постійного психологічного
дискомфорту. В рахунок часткового
відшкодування завданих збитків
відповідачем було поштовим
відправленням надіслано позивачу 1000
грн.

В ході судового розгляду позивач
ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та
остаточно просив :

1. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його
користь завдану злочином матеріальну
шкоду в розмірі 69886,39 грн.

2. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його
користь завдану злочином моральну
шкоду в розмірі 50000 грн.

3. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його
користь 5000 грн. витрати на юридичну
допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_4 остаточні
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили позов задоволити.
Додатково представник позивача
пояснив, що отримав винагороду за
надання правової допомоги в сумі 5000
грн., підтвердженням чого є книга
обліку грошових коштів, книга обліку
доходів та прибутковий касовий ордер, в
квитанції до прибуткового касового
ордеру помилково зазначено 5 без
вказівки на тисячі.

Представники відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні
позовні вимоги визнали частково, а саме
матеріальну шкоду визнали на суму 8853,35
грн. В решті позовних вимог
заперечували проти їх задоволення Свої
заперечення представник відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 обґрунтовував
наступним. Щодо витрат на лікарські
засоби, то вважає, що вони не
підтверджені документально, оскільки з
накладних та квитанцій є незрозумілим
чи придбані ці ліки саме за
призначенням лікарів та в необхідному
дозуванні. Частина квитанцій та
накладних подані позивачем в копіях,
поганої якості, з чорними плямами. З
призначень лікарів видно, що позивачем
на лікування було витрачено значно
меншу кількість ліків, ніж ті, що
зазначені в касових чеках.
Представником позивача було невірно
обраховано розмір втраченої
заробітної плати, так розмір
мінімальної заробітної плати у 2013 році
станови 1147 грн. Вважає, що відповідачем
було повністю відшкодовано моральну
шкоду, оскільки ним було здійснено
оплату моральної шкоди позивачу
платіжним переказом на суму 1000 грн.
Оскільки моральна шкода є одноразовим
платежем, то вважає, що моральна шкода
повністю відшкодована позивачу. Щодо
відшкодування позивачу витрат на
правову допомогу, то вважає, що
позивачем було витрачено лише 5 коп.,
оскільки в квитанції до прибуткового
касового ордеру вказано лише прописом
«п"ять».

Дослідженими в судовому засіданні
письмовими доказами встановлено, що
внаслідок скоєння відповідачем ОСОБА_3
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК
України, позивачу ОСОБА_2 були
заподіяні тілесні ушкодження у вигляді
черепно-мозкової травми, внаслідок
чого позивачу встановлено 2 групу
інвалідності (копія вироку
Згурівського районного суду - а.с. 5-10,
копія ухвали Апеляційного суду
Київської області - а.с. 93-95, копія
посвідчення - а.с. 57, копія довідки до
акта МСЕК - а.с. 56).

Внаслідок отриманих травм позивач
перебував на стаціонарному лікуванні в
Яготинській ЦРЛ, з 05.01.2013 року по 06.01.2013
року, в центрі нейрохірургії Київської
обласної клінічної лікарні з 06.01.2013
року до 22.01.2013 року, на амбулаторному
лікуванні в Згурівській ЦРЛ з 23.01.2013
року по 20.05.2014 року, на стаціонарному
лікуванні в Згурівській ЦРЛ з 27.06.2013
року по 12.07.2013 року та з 12.12.2013 року по
25.12.2013 року. Під час лікування позивачем
було отримано відповідне
медикаментозне забезпечення (довідка -
а.с. 41, 55, накладна - а.с. 46). На лікування
позивачем здійснено придбання
лікарських препаратів (квитанції - а.с.
24, 27, 29-32, 35-39, товарні чеки - 25, 26, 34) 3 06.01.2013
року 20.05.2013 року позивач знаходився на
лікарняному та отримував допомогу по
тимчасовій непрацездатності в сумі
12359,62 грн. (довідка -а.с. 12). У 2012 році
позивач ОСОБА_2 працював в СП ТОВ «Нива
Переяславщини» на посаді бетоняра
другого розряду та отримував
відповідну заробітну плату (довідки -
а.с.ІЗаЛбІ). З 25.07.2013 позивач ОСОБА_2
знаходиться на обліку в центр
зайнятості як безробітний та отримує
відповідну допомогу (довідка - а.с. 11).
Позивач знаходиться на обліку в УПФ
України у Згуріському районі та
отримує пенсію по інвалідності
(довідка - а.с. 13). Позивачем здійснено
проплату витрат на отримання правової
допомоги в сумі 5000 грн. (квитанція до
прибуткового касового ордера - а.с.58,
прибутковий касовий ордер - а.с.97, копія
книги обліку грошових коштів - а.с.98-99,
копія книги-обліку доходів - а.с. 100-102).

Рішенням Згурівського районного суду
Київської області від 25.06.2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок скоєного злочину -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: м. Вінниця,
вул. 50-річчя Перемоги, 20,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2:

матеріальну та моральну шкоду в сумі
92954 (дев'яносто дві тисячі дев'ятсот
п'ятдесят чотири) гривні 12 коп.,

витрати на юридичну допомогу в розмірі
5000,00 (п'ять тисяч) гривень,

а всього стягнути суму в розмірі 97954
(дев'яносто сім тисяч дев'ятсот
п'ятдесят чотири) гривні 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 979 (дев'ятсот
сімдесят дев'ять) гривень 55 копійок.

В задоволенні решти заявлених вимог
відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона не
обґрунтована та не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено наступні обставини по
справі та прийнято
законодавчо-обгрунтоване рішення,
згідно з наданих сторонами доказів та
вимог чинного законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі, яка потерпіла
від кримінального правопорушення,
відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.ч. 1-З ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена
вигода).Збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, в тому
числі, у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно положення ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

В силу положення ч.ч. 1, 3 ст. 1195 ЦК
України, фізична або юридична особа,
яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати потерпілому
заробіток (дохід), втрачений ним
внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Шкода, завдана фізичній особі
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, відшкодовується без
урахування пенсії, призначеної у
зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії,
яку вона одержувала до цього, а також
інших доходів.

Відповідно ч. 1 ст. 1197 ЦК України, розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню, визначається у
відсотках від середнього місячного
заробітку (доходу), який потерпілий мав
до каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров'я або
втраті працездатності внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я. Якщо середньомісячний
заробіток (дохід) потерпілого є меншим
від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку (доходу) обчислюється
виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується колегія суддів, що позов
підлягає до задоволення частково. Під
час розгляду справи було встановлено,
що внаслідок вчинення відповідачем
ОСОБА_3 щодо позивача ОСОБА_2
кримінального правопорушення,
останньому було завдано шкоду здоров'ю,
внаслідок чого позивачем було
здійснено витрати на лікування, які
мають бути відшкодовані відповідачем.
Визначаючи розмір витрат на лікування,
суд врахував квитанції та платіжні
документи надані позивачем (а.с. 24-27, 29-32,
34-38, 46).

Намагаючись спростувати висновки суду,
апелянт посилається на те, що приймаючи
своє рішення стосовно розміру завданої
моральної шкоди, суд першої інстанції
не в повній мірі врахував рекомендації,
викладені у листі Міністерства юстиції
України за № 35-13/797 від 13.05. 2004року, в п.6.2,
якого роз'яснюється, що розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також: з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Натомість, колегія суддів не може
прийняти цей довід до уваги, так як
посилання апелянт на лист Міністерства
юстиції України за № 35-13/797 від 13.05. 2004
року, не може бути законодавчим
підґрунтям для розгляду справи у суді,
у зв'язку з тим, що суд, при
постановленні рішення керується
вимогами чинного
цивільно-процесуального
законодавства, зокрема, вимог
викладених у ст.ст. 212-213 ЦПК України та
вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України.

Далі, апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції не врахував копію
платіжного чеку (а.с.28),

Колегія суддів прийшла до висновку, що
даний платіжний документ поданий в
копії та не містить підписів та/або
печаток, а також фіскальні чеки (а.с. 33) у
зв'язку із неможливістю ідентифікації
інформації, що розміщена на них. Розмір
витрат позивача на лікування
визначається судом шляхом додавання
сум квитанцій та платіжних документів
(а.с. 24-27, 29-32, 34-38, 46) та визначений судом в
розмірі 12138,74 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
втрачений заробіток в сумі 56815,38 грн.
Визначаючи розмір втраченої позивачем
заробітної плати, судом враховано, що
середньомісячний заробіток (дохід)
потерпілого є меншим від п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
а тому розмір втраченого заробітку
(доходу) обчислюється виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати. Розмір мінімальної
заробітної плати у 2013 році до 01 грудня
2013 року становив 1147 грн., а починаючи з 01
грудня 2013 року - 1218 грн. Також при
визначенні розміру втраченого
заробітку (доходу) суд врахував
отримання позивачем виплат по
лікарняному в сумі 12359,62 грн. та не
враховуються пенсія апелянта по
інвалідності.

Розрахунок втраченого заробітку
(доходу) визначається як: 1147 * 5 * 11 + 1218 * 5 -
12359,62, де 1147 - мінімальна заробітна плата
з січня по листопад (включно) 2013 року, 1218
- мінімальна заробітна плата в грудні
2013 року, 5 - кількість мінімальних
заробітних плат, 11 - місяці з січня по
листопад (включно) 2013 року, за які
втрачено заробіток, 12359,62 - лікарняні
виплати.

Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25000
грн., оскільки внаслідок вчинення
відповідачем кримінального
правопорушення щодо позивача, останній
отримав ушкодження здоров'я, йому було
встановлено другу групу інвалідності,
що вплинуло на нормальний перебіг його
життя та завдано йому моральних і
душевних страждання та переживання.

Інших підстав або доказів, які б могли
призвести до скасування рішення суду,
апелянт не навів, а колегія суддів їх не
встановила.

Апеляційна скарга не обґрунтована та
задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України,
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Згурівського районного суду
Київської області від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: