Провадження № 2/742/631/14
унікальний № 742/1734/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області в складі: головуючого судді
Гумен В.М.

при секретарі
Харченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Прилуки справу
за позовом фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
завданої матеріальної шкоди в порядку
регресивного відшкодування,

В С Т
А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в своїй позовній
заяві вказує,що 22 жовтня 2011 року,
близько 02 години на перехресті пр.
Петровського та пр. Калініна в
м. Дніпропетровську виникла
дрожньо-транспортна пригода в ході
якої зіткнулися автомобілт марки «
РЕНО-преміум « ,реєстраційний номерний
знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «
САМРО» реєстраційний номений знак
НОМЕР_2 ,належний йому на праві
власності і під керуванням відповідача
ОСОБА_2 з автомобілем НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
марки « ВАЗ - 2108 « реєстраційний
номерний знак НОМЕР_4 під керуванням
водія ОСОБА_4 ,в результачі чого були
пошкоджені транспортні засоби,та після
дії термічних чинників став
непридатний для подальшого
викоритсання і був утилізований товар
у виді заморожених овощів, який
перевозився його автомобілем у виді
вантажу за договором з ТОВ « Євроднепр
« .
Постановою судді
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 19 березня 2012
року ( а.с.17) провадження в
адміністративній справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності відповідача ОСОБА_2
за вчинення адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КпАП України закрито в зв»язку із
закінченням на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених ст. 38 КУпАП..

Постановою Вищого господарького
суду України від 15 серпня 2012 року

стягнено з його на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
« Євроднепр « шкоду в сумі 190550
грн.,витрати понесені на оплату
судового збору під час подачі позовної
заяви до суду в сумі 3811 грн. та витрати
понесені на оплату судового збору під
час подачі апеляційної та касаційної
скарги в сумі 3811 грн..

Станом на 04 квітня 2014 року
відповідно до заяви директора ТОВ
« Євроднепр «,в зв»язку з повним
добровільним погашенням
заборгованості по судовому рішенню
стягувач не має претензій до нього,та
просить відділ ДВС Прилуцького МРЮ
провадження закрити.

Позивач посилаючись на те,що він
за власні кошти повністю відшкодував
збитки понесені ТОВ « Єроднепр»
,просить суд стягнути з відповідача в
порядку регресної вимоги на його
користь матеріальну шкоду в сумі 198172
грн. та судові витрати понесені ним по
справі,тому що саме з вини відповідача
було завдано збитків,пов»язаних з
повним знищенням товару ,оскільки
відповідно до умов транспортування
заморожені продукти повинні були
перевозитися з дотриманням
температурного режиму - 18 градусів а
після розгерметизації,проведенні їх
збору з проїзджої частини прийшли в
повну непридатність для подальшого
цільового використання.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги, відповідач і його
представник не визнали позовні вимоги
,з тих мотивів ,що відповідач керував
транспортним засобом належним
позивачу в силу трудових відносин а
тому і повинен відповідати за шкоду
заподіяну позивачу за нормами
трудового законодавства.

Заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача і
його представника, проаналізувавши
інші докази по справі, суд вважає,що
позов підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Постановою Вищого господарького
суду України від 15 серпня 2012 року
(
а.с.11-12 ) стягнено з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю « Євроднепр « шкоду в
сумі 190550 грн.,виптрати понесені на
оплату судового збору під час подачі
позовної заяви до суду в сумі 3811 грн. та
витрати понесені на оплату судового
збору під час подачі апеляційної та
касаційної скарги в сумі 3811 грн..

Із цієї ж постанови вбачається,що
господарським судом встановлено,що ТОВ
« Євроднепр» (клієнт) та ФОП
ОСОБА_1 (перевізник ) уклали договір
заявку № 2110/01 від 21 жовтня 2011
року.

Із заяви генерального директора
ТОВ « Євроднепр « ( а.с.13-14) вбачається
,що позивач ОСОБА_1 добровільним шляхом
погасив товариству шкоду і судові
витрати за зазначеним вище рішенням
суду в сумі 198172 грн.,в зв»язку з чим
товариство просило Відділ ДВС
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції та Управління ДВС Головного
Управління юстиції у Чернігівській
області закрити виконавче
провадження.

Постановою головного державного
виконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ
Глущенко В.А. від 9 квітня 2014 року (
а.с.48) закінчено виконання наказу №
5028/12/23 господарського суду
Чернігівської області про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю « Євроднепр « шкоду в
сумі 190550 грн.,витрати понесені на
оплату судового збору під час подачі
позовної заяви до суду в сумі 3811 грн. та
витрати понесені на оплату судового
збору під час подачі апеляційної та
касаційної скарги в сумі 3811 грн. в
зв»язку з фактичним виконанням .

Постановою судді Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 19 березня 2012 року ( а.с.17)
відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП та в дорожньо-транспортній
пригоді,яка мала місце 22 жовтня 2011 року
близько 02 години на перехресті пр.
Петровського та пр. Калініна в м.
Дніпропетровську в ході якої
зіткнулися автомобіль марки « РЕНО«
,реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з
напівпричепом марки « САМРО»
реєстраційний номений знак НОМЕР_2,
належний на праві власності позивачу
ОСОБА_1 і під керуванням відповідача
ОСОБА_2 з автомобілем НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
марки « ВАЗ - 2108 « реєстраційний
номерний знак НОМЕР_4 під керуванням
водія ОСОБА_4 ,в результачі чого були
пошкоджені транспортні засоби та
вантаж автомобіля марки «
РЕНО» .

Відповідно до положень ч.3 ст. 61
ЦПК України обставни встановлені
судовим рішенням у
цивільній,господарській або
адміністративній справі,що набрало
законної сили,не доказуються при
перегляді інших справ,в яких брали
участь ті самі особи,щодо яких
встановлені ці обставини.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем ,що є безспірною в
судовому засіданні обставиною.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1172
ЦК України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду,завдану їхнім
працівником під час виконання своїх
трудових (службових ) обов»язків .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 21
КЗпП України трудовий договір є угода
між працівником і власником
підприємства,установи ,організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою за якою працівник зобов»
язується виконувати роботу визначену
цією угодою,з підляганням внутрішньому
трудовому розпорядкові,а власник
підприємства,установи,організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов»язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці необхідні
для виконання роботи передбаченої
законодавством про працю,колективним
договором і угодою сторін .

17 жовтня 2011 року фізична особа
підприємець ОСОБА_1 і громадяник ОСОБА_2
уклали цивільно-трудову угоду на
виконання робіт з вантажних перевезень
терміном з 17 жовтня 2011 року по 31 жовтня
2011 року на території України та Росії (
а.с. 39).

Для виконня робіт з вантажних
перевезень 17 жовтня 2011 року позивач
ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2
власний автомобіль марки « РЕНО«,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з
напівпричепом марки « САМРО»
реєстраційний номений знак
НОМЕР_2,свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу,поліс
обов»язкового страхування цивільної
відповідальності на зазначений
транспортний засіб ,посвідчення про
відрядження та подорожній лист ( а.с.
32-35 ) .

На весь вантаж позивачу
надавалися товарно-транспортні
накладні (50-52).

Зазначені вище фактичні
обставини вантажних перевезень
відповідачем є безспірними в судовому
засіданні .

Відповідно до положень ч.1 ст. 61
ЦПК України обставини визнані
сторонами та іншими особами,які беруть
участь у справі,не підлягають
доказуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 901
ЦК України за договором про надання
послуг одна сторона ( виконавець)
зобов»язується за завданням другої
сторони (замовника ) надати послугу,яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності,а
замовник зобов»язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу,якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ч.1 ст 908 ЦК
України перевезення вантажу,
пасажирів,багажу,пошти здійснюється за
договором перевезенння.

Відповідно до положень ч.1 ст.909 ЦК
України за договором перевезення
вантажу одна стророна (перевізник)
зобов»язується доставити довіреній їй
другій стороні (відправником ) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі,яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві) а відправник
зобов»язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень ч.2 цієї ж
статті договір перевезення вантажу
укладається у письмові формі.

Відповідно до положень ч.3 цієї ж
статті укладення договору перевезення
вантажу підтвержується складеною
транспортною накладною (коносамента)
або іншого документа,встановленого
транспортними кодексами ( статутами).

Таким чином, в судовому засіданні
достовірно встановлено,що відповідач
ОСОБА_2 керував автомобілем марки «
РЕНО« ,реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1 з напівпричепом марки « САМРО»
реєстраційний номений знак НОМЕР_2, у
зв»язку з виконанням своїх трудових
обов»язків на підставі трудового
договору із фізичною особою
підприємцем позивачем ОСОБА_1 ,хоча
укладена між сторонами зазначена вище
трудова цивільно-трудова угода за
своєю формою не в повній мірі
відповідає вимогам для укладення
трудового договору передбаченого
положеннями ст. 21 КЗпП України .

Обставини,керування відповідачем
транспортним засобом у зв»язку з
виконанням трудових обов»язків під час
ДТП підтвержується даними
відображеними на документах ,які
знаходяться в адміністративному
матеріалі Прилуцького міськрайонного
суду провадження 3/2517/382/12 ,щодо
притягнення відповідача ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст 124 КУпАП,копії яких за клопотанням
представника відповідача приєднані до
справи і досліджені в судовому
засіданні (а.с.74-79).

Та обставина,що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 не
зарєстрував трудовий договір
укладений між ним і працівником ОСОБА_2
в Прилуцькому міськрайонному центрі
зайнятості,що підтвержується
відповіддю центру від 14 травня 2014 року
№ 03/1124 (а.с.49 ) надану на ім»я позивача і
надану в судове засідання
представником позивача,як і та
обставина що позивач не вніс до
трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 36-37) запис
про працевлаштування відповідача не
свідчить проте,що відповідач не
перебував з позивачем під час
керування травнспортним засобом та
вчинення ДТП, у трудових відносинах а
свідчить про порушення позивачем вимог
законодавства про працю та охорону
праці.

Тверження позивача в своїй
позовній заяві і в судовому засіданні
представника позивача проте,що
відповідач з метою випробування
автомобіля у відповідності до договору
- заявки на перевезення вантажу
здійснював перевезення вантажу,суд не
приймає до уваги,оскільки таке
тверження висказане позивачем і його
представником з метою захистити свої
майнові інтереси і не узгоджується з
матеріалами справи .

В своєму запереченні і в судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2
категорично заперечував проти того ,що
він мав намір купувати у позивача
ОСОБА_1 автомобіль,оскільки кошти на
таку покупку в нього відсутні.

При цьому, суд не приймає до уваги
тверження відповідача і його
представника в тій частині ,що
відповідно до письмових розписок
ОСОБА_7 відповідач в повній мірі
відшкодував позивачу матеріальну
шкоду заподіяну пошкодженням майна в
результаті ДТП в загальній сумі 12000
Доларів США,з тих мотивів,що зазначений
розмір відшкодування визначений
сторонами на добровільних початках а
не судовим шляхом,без дослідження будь
яких доказів заподіяння матеріальної
шкоди та підстав і норм матеріального
права,які підлягають застосуванню при
вирішенні спору.

В судовому засіданні відповідач
ствержував,що 12000 Доларів США,є
оговорена сума між ним і позивачем
розміру матеріального збитку
заподіяного позивачу в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
вчиненої по його вині.

Зробивши аналіз зазначеній
цивільно-правовій угоді та зазначеним
вище статтям трудового і цивільного
законодавства ,суд все ж таки прийшов
до переконання,що в даному випадку
позивач уклав з відповідачем трудовий
договір а не договір перевезення.

За таких обставин , коли
відповідач під час ДТП керував
транспортним засобом в силу трудових
відносин, коли фізична особа
підприємець позивач ОСОБА_1
відшкодував ТОВ « Євроднепр « завдану
в результат ДТП шкоду її працівником
при виконанні трудових обов»язків на
підставі трудового договору,то в
даному випадку відповідач повинен
нести відповідальність за шкоду
заподіяну підприємству,

установі,організації при виконанні
трудових обов»язків відповідно до
положень ч.1 ст. 132 КЗпП України у
розмірах прямої дійсної шкоди,але не
більше свого середнього місячного
заробітку а не у розмірі виплаченого
відшкодування ,в тому числі і у
регресному порядку відповідно до
статті 1191 ЦК України.

В даному випадку необхідно
застосовувати трудове законодаство,
яке захищає права працівника .

При цьому ,суд не може вийти за
межі позовних вимог щодо підстав
задоволення позову а тому в позові
позивача до відповідача необхідно
відмовити .

Це не перешкоджає відповідачу
звернуться з позовом до відповідача
повторно з інших підстав передбачених
трудовим законодавством.
На підставі
наведеного, ст.901,908,909,1172,1187 ЦПК
України,ст. 21 КЗпП України , керуючись
ст.ст. 15,30,61,62,88,203,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р
І Ш И В:

В позові фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в порядку регресивного
відшкодування - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Чернігівської області протягом десяти
днів через Прилуцький міськрайонний
суд.

Головуючий
Гумен В.М .