Рішення

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Дем'яносова
М.В.,
Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Західне регіональне управління»
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про
визнання договору поруки припиненим,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 20 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 28 березня 2008 року між ВАТ
«Банк Фінанси та кредит»
(правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі
900 000 грн., зі сплатою 18 % річних зі
строком повернення до 15 березня 2023
року.

28 березня 2008 року на забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено
договір поруки.

19 травня 2008 року та 28 серпня 2008 року між
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3
було укладено додаткові правочини за
якими процентна ставка була збільшена
з 18 % до 19,5 % та до 20,5 %.

Вказуючи, що додаткові угоди були
укладені без письмової згоди
поручителя і внаслідок їх укладення
було збільшено обсяг відповідальності
поручителя, позивач просив визнати
договір поруки припиненим в порядку ст.
559 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 20 травня 2014 року, позов було
задоволено. Визнано договір поруки
№ 02/03/08-09 від 28 березня 2008 року,
укладений між ПАТ «Банк Фінанси та
кредит» та ОСОБА_1 припиненим з моменту
його укладання. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» просить скасувати ухвалені
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов та визнаючи
договір поруки від 28 березня 2008
року припиненим з моменту його
укладання, суд першої інстанції з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
додаткові угоди до кредитного договору
були укладені без письмової згоди
поручителя і внаслідок укладення
вказаних угод було збільшено обсяг
відповідальності поручителя.

Судами встановлено, що 28 березня 2008
року між ВАТ «Банк Фінанси та кредит»
(правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі
900 000 грн., зі сплатою 18 % річних зі
строком повернення до 15 березня 2023
року.

28 березня 2008 року на забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено
договір поруки.

19 травня 2008 року, 28 серпня 2008 року між
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3
було укладено додаткові правочини за
яким процентна ставка була збільшена з
18 % до 19,5 % та до 20,5 %.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема про можливість
зміни розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, то ця умова
договору стала результатаом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на зібльшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень ч. 1 ст. 559
ЦК України порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що
пунктом 4.4. договору поруки від 28
березня 2008 року встановлено, що
внесення змін і доповнень у кредитний
договір, внаслідок яких збільшується
обсяг відповідальності поручителя, не
допускається без узгодження з
поручителем.

Судами також вірно встановлено, що
згода ОСОБА_1 19 травня 2008 року та 28
серпня 2008 року на внесення змін до
кредитного договору, у зв'язку з чим
було збільшено обсяг відповідальності
поручителя, отримана не була.

Таким чином, суди вірно виходили з
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Зазначені висновки судів відповідають
обставинам справи, а також
узгоджуються з нормами матеріального
та процесуального права, які судами
правильно застосовані, рішення судів є
законним та обґрунтованим.

Проте, суди дійшли помилкового
висновку про те, що договір поруки від 28
березня 2008 року, укладений між ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 є припиненим з моменту його
укладання.

Виходячи з наведеного, ухвалені в
справі судові рішення підлягають
зміні, а саме: з резолютивної частини
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 січня 2014 року та
ухвали апеляційного суду Львівської
області від 20 травня 2014 року підлягає
виключенню посилання на те, що договір
поруки від 28 березня 2008 року є
припиненим з моменту його укладання.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30 січня 2014 року та ухвала
апеляційного суду Львівської області
від 20 травня 2014 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 341, 344 ЦПК України,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 20 травня 2014 року
змінити.

Виключити з резолютивної частини
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 січня 2014 року та
ухвали апеляційного суду Львівської
області від 20 травня 2014 року посилання
на те, що договір поруки від 28 березня
2008 року є припиненим з моменту його
укладання.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 20 травня 2014 року залишити без
змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Попович

О.В. Ступак