АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Фролова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року у
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва до
ОСОБА_1 про відшкодування переплати
пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 рокупредставник УПФ України
в Шевченківському районі м. Києва
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив стягнути з відповідача
шкоду завдану позивачу в загальній
сумі 13 836,03 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
починаючи з 01 червня 2005 року по 31
березня 2008 року виникла переплата
пенсії нарахована відповідачу в сумі 8
581,92 грн., та з 14 квітня 2008 року по 29
лютого 2012 року в сумі 5 254,11 грн. у зв'язку
з автоматизованою помилкою, а тому
ОСОБА_1 зобов'язаний повернути вказані
грошові кошти в порядку ст.ст. 1212, 1215 ЦК
України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року в
задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник УПФ України в
Шевченківському районі м. Києва подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на те,
що суд ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки не відповідають
обставинам справи та наявним в
матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що відповідно до ч. 10 п. 2.4
Постанови правління Пенсійного фонду
України від 27.06.2002 року «Про утворення
головних управлінь Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі»
порушувати в установленому законом
порядку питання про притягнення до
відповідальності осіб, винних у
порушенні законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відноситься до
компетенції головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві.

Крім того, переплати пенсії за спірні
періоди було встановлено листами
управління з координації та контролю
за виплатою пенсій головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві від 08.11.2011 року №1872 та від 28.04.2012
року № 579.

Зазначив, що оскільки позовну заяву
Управління про відшкодування
переплати пенсії було подано 07.07.2014
року, то жодних порушень строків
позовної давності відповідно до ст. 257
ЦК України не вбачається.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу підтримав та просив її
задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач проти скарги заперечував
просив рішення суду у справі залишити
без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач пропустив
строк позовної давності для звернення
до суду за захистом своїх прав.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

За правилами ч.3 ст. 303 ЦПК апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що в управлінні
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
перебуває на пенсійному обліку та
отримує пенсію по інвалідності згідно
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ОСОБА_1

Позивач, як на підставу задоволення
своїх вимог вказує, що починаючи з 01
червня 2005 року по 31 березня 2008 року
виникла переплата пенсії в сумі 8 581,92
грн., та з 14 квітня 2008 року по 29 лютого 2012
року в сумі 5 254,11 грн. у зв'язку з
автоматизованою помилкою.

Факт переплати підтверджується
листами Управління з координації та
контролю за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві від 08 листопада 2011 року № 1872 та
від 28 квітня 2012 року № 579.

Відповідно до ч. 3 п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущений без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, крім випадків, коли позов
не доведений, що є самостійною
підставою для цього.

Проте суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, цього не врахував, у рішенні не
зазначив, чи є доведеними позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва відмовив в задоволенні його
позову з підстав пропуску ним
встановленого ст. 257 ЦК України строку
звернення до суду.

Таким чином рішення підлягає до
скасування з вирішенням спору по суті
заявлених вимог.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що
не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що
належать до виплат, встановлених абз. 2
ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності
рахункової помилки з боку особи, яка
добровільно провела їх виплату, та
факту недобросовісності набувача, не
підлягають поверненню.

Так, не підлягають поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї, пенси,
допомоги, стипендії, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
аліменти та інші грошові суми, надані
фізичній особі як засіб до існування,
якщо їх виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача (частина перша статті 1215 ЦК
України).

Правильність виконаних розрахунків, за
якими була проведена виплата, а також
добросовісність набувача
презюмуються, отже, зазначене у статті
1215 ЦК України майно підлягає
поверненню у разі наявності цих фактів.

Статтею 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» установлено, що суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Крім того, чинним законодавством
встановлено спеціальний порядок, а
саме: згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» суми
пенсії, надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
регулюється Порядком відшкодування
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, та списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги,
що є безнадійними до стягнення,
затвердженим Постановою правління
Пенсійного фонду України від 21 березня
2003 року № 6-4 (далі - Порядок).

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення
коштів проводиться відповідно до ст. 103
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у випадках виявлення
подання громадянами недостовірних
відомостей про заробітну плату чи
інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного
подання відомостей про зміну у складі
сім'ї тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не надав суду доказів, що з його
сторони було допущено рахункову
помилку у нарахуванні пенсії та не
довів факт недобросовісності з боку
відповідача.

Переплата по пенсії нараховувалась
відповідачу через недбалість
працівників Пенсійного фонду.

Крім того, суд першої інстанції не
визначився з характером спірних
правовідносин і в мотивувальній
частині посилався на вимоги ст. 1212 та
ст. 1215 ЦК України, які виключають одна
одну, оскільки ст. 1215 ЦК України є
спеціальною нормою, яка регулює
відносини саме у сфері безпідставного
набуття заробітної плати і платежів, що
прирівнюються до неї, пенсії, тощо.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Статтею 11 ЦПК України установлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ст. 58 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних
у справі доказів.

Без встановлення фактів
недобросовісної поведінки відповідача
чи фактів зловживань, які відповідно до
ст. 60 ЦПК України повинна довести
сторона позивача, твердження апелянта
про наявність підстав, передбачених ст.
50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для стягнення з
відповідача безпідставно отриманої
пенсії не можна вважати обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, оскільки
нарахування пенсійних виплат у
більшому розмірі відбулось не з вини
пенсіонера, апеляційна інстанція
приходить до висновку про те, що
правові підстави для стягнення
надмірно сплаченої суми пенсії з
відповідача відсутні.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення та про відмову у задоволенні
позову з інших підстав, ніж ті, що
вказані в рішенні суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
-задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва до
ОСОБА_1 про відшкодування переплати
пенсії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: