Справа № 739/1314/14-ц
Провадження № 2/739/312/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"25" вересня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
позивач), діючи через свого
представника - Супрун Наталію
Сергіївну, звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1 (далі - відповідачка) про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № KGXRRX05680309 від 27 червня 2007
року у розмірі 20 113 грн. 65 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
відповідно до вказаного договору
відповідачка отримала від позивача
кредит у розмірі 1 182 00 грн. зі сплатою 12
процентів на рік за користування
кредитом. Згідно умов договору
відповідач зобов'язався здійснювати
погашення заборгованості за кредитом,
процентами, комісією та інші витрати
щомісячними платежами, однак умови
договору відповідачкою належним чином
виконані не були, у зв'язку з чим 24
вересня 2008 року судовим наказом з неї
стягнуто заборгованість за кредитом у
розмірі 3 312 грн. 99 коп. Після винесення
судового рішення відповідачка не
погасила заборгованість, відповідно
станом на 02 липня 2014 року її розмір
становить: за процентами - 5 661 грн. 36
коп., зі сплати комісії - 347 грн. 52 коп., зі
сплати пені - 15 983 грн. 78 коп., зі сплати
штрафу у розмірі 1 433 грн. 98 коп., а
загалом, без врахування стягнутих
рішення суду коштів, 20 113 грн. 65 коп.

У судове засідання представник
позивача не з'явилася при цьому подала
до суду заяву з клопотанням про розгляд
справи без її участі в якій зазначила,
що позовні вимоги вона підтримує в
повному обсязі та надала згоду на
проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, хоча про час та місце
судового розгляду була повідомлена
належним чином. За таких обставин,
враховуючи позицію представника
позивача суд вважає, що справа може
бути розглянута без участі
представника позивача та відповідачки,
з постановленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, суд приходить до
наступних висновків.

Як встановлено, 27 червня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є позивач, що
підтверджується його статутом (а.с. 25)
та відповідачкою було укладено
кредитний договір №KGXRRX05680309 про
надання споживчого кредиту, шляхом
подання останньою відповідної заяви, у
розмірі 1 182 грн. 00 коп.

При укладенні цього договору сторони
керувалися положенням частини першої
статті 634 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), відповідно до якого
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054
ЦК України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Отже відповідачка, подавши відповідну
заяву, підтвердила свою згоду на те, що
підписана нею заява разом з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам складає укладений між нею та
позивачем кредитний договір.

Згідно пункту 2.1 Умов та порядку
надання кредиту (далі - Умови), що
визначають умови укладеного сторонами
договору, Банк зобов'язується надати
Позичальнику Кредит шляхом
перерахування на рахунок
торгівельно-сервісному підприємству.
Строк, термін повернення, розмір
Кредиту, цілі, відсотки винагороди,
розмір щомісячного платежу та період
сплати платежів визначені в Заяві
Позичальника, підписанням якої Клієнт
та Банк укладають кредитно-заставний
договір. Розмір річної відсоткової
ставки дорівнює дванадцяти місячним
відсотковим ставкам. Кредит надається
в обмін на зобов'язання Позичальника по
поверненню Кредиту, сплаті відсотків,
винагороди в обумовлені у Заяві строки.
Пунктом 6.3 Умов передбачено, що датою
видачі кредиту є дата укладання
кредитно-заставного договору.

Із заяви відповідачки про надання
кредиту, поданої 27 червня 2007 року,
вбачається, що в день її подання
останній було відкрито рахунок та
видано кредитну картку НОМЕР_2 (а.с. 10),
що свідчить про укладення договору та
отримання кредиту.

Згідно умов укладеного договору Банк
надав Позичальнику строковий кредит у
сумі 1 182 грн. 00 коп. на строк 12 місяців,
строком з 27 червня 2007 року по 27 червня
2008 року включно, з умовою сплати за
користування Кредитом 1,0 процента на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 28 грн. 96 коп. та єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 197 грн. 00 коп. в
обмін на зобов'язання Позичальника з
повернення кредиту, сплати процентів,
винагороди, комісії в зазначеній у
Заяві та Умовах надання споживчого
кредиту фізичним особам строки.
Погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з 20 по 25 число
кожного місяця, у сумі 134 грн. 07 коп. (а.с.
10).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4.2 Умов згідно
статті 212 ЦК України, при порушенні
Позичальником зобов'язань по погашенню
кредиту, передбачених Заявою та
пунктами 3.2.2 та 3.3.3 даних Умов,
Позичальник сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у подвійному
розмірі від розміру зазначеного у
Тарифах та Заяві.

Згідно пункту 5.1 Умов при порушенні
Позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та
пунктами 3.2.2 та 3.2.3 Умов, Банк має право
нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15 процентів від суми
простроченого платежу, але не менше 1
грн. за кожен день прострочки платежу.
Сплата пені здійснюється в гривні.

Пунктами 3.2.2 та 3.2.3 Умов передбачено
обов'язок Позичальника погашати кредит
у порядку та строки відповідно до Заяви
і сплачувати відсотки за користування
кредитом відповідно до Заяви та
пунктів 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів.
Повну сплату відсотків за користування
Кредитом здійснити не пізніше дати
фактичного повного погашення Кредиту.

Пунктом 3.2.4 Умов передбачено обов'язок
Позичальника сплатити Банку
винагороду у строки та розмірі згідно
Тарифів, Заяви та даних Умов.

Пунктом 5.3 Умов передбачено, що при
порушенні Позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених Договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно частини другої статті 1054,
параграфа 2 глави 71 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Частиною першою статті 1050 ЦК України,
яка підлягає застосуванню до відносин
за кредитним договором, передбачено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 546
ЦК України виконання зобов'язання може
бути забезпечено неустойкою (штрафом,
пенею), якою згідно частини першої
статті 549 ЦК України є грошова сума або
інше майно, яке боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Частиною
першою статті 550 ЦК України
передбачено, що право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконання або неналежним виконанням
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачка свої зобов'язання за
договором належним чином не
виконувала, у зв'язку з чим за заявою
позивача судовим наказом, виданим
Бобринецьким районним судом
Кіровоградської області від 24 вересня
2008 року з неї на користь позивача було
стягнуто заборгованості за кредитним
договором №KGXRRX05680309 у розмірі 3 312 грн. 99
коп. (а.с. 5).

З наданого суду позивачем розрахунку
заборгованості за договором, укладеним
з відповідачкою 27 червня 2007 року,
вбачається, що остання після видачі
судового наказу повністю
заборгованість за кредитним договором,
зокрема щодо сплати процентів, комісії,
пені та штрафу не виконала і станом на 02
липня 2014 року заборгованості зі сплати
процентів за користування кредитом
становить 5 661 грн. 36 коп.,
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом становить 347
грн. 52 коп. У зв'язку з цим позивачем на
суму заборгованості нараховано пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у розмірі 17 065 грн. 98 коп. та
штраф, фіксована складова якого
становить 500 грн., а процентна складова
становить 933 грн. 98 коп.

Вирішуючи питання щодо стягнення
процентів за користування кредитними
коштами після винесення рішення суду
про їх стягнення суд враховує, що
згідно частини першої статті 598 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Ці підставі зазначені в
статтях 599, 600, 604-609 ЦК України і серед
них відсутня така підстава припинення
зобов'язання, як ухвалення судом
рішення про задоволення вимог
кредитора. Викладене свідчить, що
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником, не припиняє
правовідносин сторін договору, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України.

Відповідно суд визнає обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
вимоги позивача про стягнення на його
користь з відповідачки процентів за
користування кредитом у розмірі 5 661
грн. 36 коп., розрахунок яких здійснено
правильно, відповідно до умов
укладеного договору.

Також суд визнає обґрунтованими вимоги
про стягнення з відповідача
винагороди, а саме комісії у розмірі 347
грн. 52 коп., оскільки такий обов'язок
передбачено договором.

Стосовно позовних вимог в частині
стягнення пені у розмірі 17 065 грн. 98 коп.,
нарахованої за весь час невиконання
грошового зобов'язання, суд враховує
положення статей 546, 549 та 550 ЦК України,
якими передбачено право позивача на
стягнення з відповідачки пені за
невиконання нею вказаного
зобов'язання.

Водночас згідно правового висновку
Верховного Суду України, що міститься в
постанові, винесеній за результатами
розгляду справи №6-100 цс 14 від 03 вересня
2014 року, за правилами пункту 1 частини
другої статті 258 ЦК України період, за
який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання не
може перевищувати одного року.
Виходячи з правової природи пені, яка
нараховується за кожен день
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Згідно правового висновку Верховного
Суду України, що міститься в постанові,
винесеній за результатами розгляду
справи №6-116 цс 13 від 06 листопада 2013
року, аналіз норм статті 266, частини
другої статті 258 ЦК України дає
підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Викладене свідчить, що позивач має
право на стягнення пені лише за останні
12 місяців перед звернення до суду,
тобто за період з 20 серпня 2013 року по 19
серпня 2014 року включно, виходячи з
розміру заборгованості зі сплати
процентів та комісії - 6 008 грн. 88 коп. ( 5
661 грн. 36 коп. + 347 грн. 52 коп.). Таким чином
з відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 3 289
грн. 86 коп. (6 008 грн. 88 коп. х 0,15% х 365).
Відповідно позовні вимоги в частині
стягнення пені підлягають задоволенню
частково у розмірі 3 289 грн. 86 коп.

Щодо стягнення штрафу, передбаченого
договором у розмірі 500 грн. +5% від суми
заборгованості, суд враховує, що сума
заборгованості становить 6 008 грн. 88
коп., при цьому включення до складу
заборгованості пені, яка підлягає
стягненню з відповідачки, є
необґрунтованим, оскільки пеня, як і
штраф, є за своєю суттю одним із
різновидів санкцій за порушення
грошового зобов'язання. Відповідно
стягненню підлягає штраф у розмірі 800
грн. 44 коп. (500 грн. + (6008 грн. 88 коп. х 5%).

За таких обставин, враховуючи
встановлений факт неналежного
виконання відповідачкою свого
грошового зобов'язання, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, з відповідачки
на користь позивача підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 10 099 грн. 18 коп. (6 008 грн. 88 коп. +
3 289 грн. 86 коп. + 800 грн. 44 коп.).

Оскільки позов підлягає
задоволенню частково, відповідно до
частини першої статті 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
необхідно стягнути понесені ним судові
витрати зі сплати судового збору
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог, у розмірі 122 грн. 31 коп.
(10 099 грн. 18 коп. х 243 грн. 60 коп. / 20113 грн. 65
коп.).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 526, 530, 546, 549, 550, 599, 600, 604-609, 610, 638,
1050, 1054 Цивільного кодексу України,
статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», ідентифікаційний код
юридичної особи - 14360570, заборгованість
за кредитним договором від 27 червня 2007
року, №KGXRRX05680309, у розмірі 10 099 (десять
тисяч дев'яносто дев'ять) гривень 18
копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судові
витрати у розмірі 122 (сто двадцять дві)
гривні 31 копійка.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Чепурко