Справа №461/4471/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Галицький
районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді
Волосок І.Р.

при секретарі Гром'як О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні квартирою та
вселення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
житлом та вселення у квартиру АДРЕСА_1, ,
покликаючись на те, що дана квартира
належить йому, відповідачу ОСОБА_2 та
дочці ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності. З 2010 року
відповідач не впускає його у квартиру
та змінила замки у вхідних дверях.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 він
втратив доступ до власної квартири та
змушений проживати за іншою адресою.
Просить зобов'язати відповідача не
чинити перешкод у користуванні
квартирою та вселити його у спірну
квартиру.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
давши пояснення, аналогічні викладеним
у позовній заяві.

Представник відповідачки у судовому
засіданні позов заперечила та
пояснила, що ОСОБА_1даний позов заявив
надумано, з метою створення видимості
проживання у спірній квартирі,оскільки
фактично мешкає постійно в Ізраілі.

Заслухавши пояснення сторін, пояснення
свідків, дослідивши інші матеріали
справи, суд вважає, що позов слід
задоволити, виходячи із наступного.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить праві приватної спільної
часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 по 1/3 частки, що стверджується
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 30.11.2010 року № 28191804.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, а усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 13.05.2013 року, встановлено
порядок користування вище зазначеною
квартирою, а саме вирішено: виділити в
користування ОСОБА_1, житлову кімнату
площею 25,40 кв.м (№ приміщення згідно
технічного паспорта 8-3).; залишити у
спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 коридор площею 8,70 кв.м (№
приміщення згідно технічного паспорта
8-1), ванну кімнату площею 3,60 кв.м (№
приміщення згідно технічного паспорта
8-4), кухню площею 13,90 кв.м (№ приміщення
згідно технічного паспорта 8-6), коридор
площею 0,8 кв.м (№ приміщення згідно
технічного паспорта 8-7), комірку площею
0,4 кв.м (№ приміщення згідно технічного
паспорта 8-8), вбиральню площею 1,20 кв.м (№
приміщення згідно технічного паспорта
8-9).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України,право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України,власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Стаття ЦК Українипередбачає право
власника майна вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як встановлено у судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2 чинить позивачу
перешкоди у користуванні спірною
квартирою, що підтверджується як
зверненням позивача у Галицький РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області від
29.11.2013 рокута висновком дільничого
інспектора міліції Галицького РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області
Шимона М.В. від 14.03.2014 року, так і
поясненнями самого відповідача, який
підтвердив чинення перешкод позивачу у
користуванні квартирою. В результаті
чого позивач ОСОБА_1 втратив доступ до
квартири, своїх особистих речей, які у
ній знаходяться та змушений проживати
за іншою адресою.

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи які не
викликають сумніву у їх об'єктивності,
зокрема: поясненнями свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, які в судовому засіданні
пояснила, що в їх присутності 07.11.2013
року ОСОБА_1 намагався потрапити у
квартиру АДРЕСА_1, однак у зв'язку із
заміною дверних замків на вхідних
дверях йому не вдалося цього зробити.
Крім того вказали, що в цей момент
відповідач перебувала у квартирі та
відмовилась відчиняти двері.

Відповідач не надала доказів щодо
наявності у ОСОБА_1 іншого житла та
постійного проживання за кордоном,
зокрема , в державі Ізраіль.

Оцінюючи покази свідків, суд надає їм
віри, оскільки вони знаходяться у
об'єктивному взаємозв'язку з іншими
матеріалами справи, нічим не
спростовані, доповнюються та
уточнюються іншими доказами.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги знайшли своє
ствердження в судовому засіданні, а
тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі підлягають
стягненню з відповідача у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.
155 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя І.Р.Волоско.