УХВАЛА

27 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 грудня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання недійсним договору
дарування,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
дарування, посилаючись на те, що 24
травня 2006 року між ним та відповідачем
було укладено договір довічного
отримання. Однак, у 2011 році йому стало
відомо, що між ним та ОСОБА_4 насправді
було укладено договір дарування,
предметом якого є Ѕ частина квартири
АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на
праві власності. Посилаючись на те, що
позивач помилявся щодо фактичних
обставин договору, що вплинуло на його
волевиявлення вважав, що укладений між
сторонами договір є недійсним.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 20 лютого

2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 15 листопада 2012 року, відмовлено
ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 грудня 2012 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження на рішення
Сихівського районного суду

м. Львова від 20 лютого 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 15 листопада 2012 року з підстав,
передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

1 жовтня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 грудня 2012 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме статей
203, 229 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяців з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
подано заяву про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання, на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 11
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» з подальшими змінами
та доповненнями, недодержання умови
щодо річного строку для подання заяви
про перегляд судових рішень Верховним
Судом України є підставою для відмови у
допуску справи до провадження,
оскільки такий строк поновленню не
підлягає.

За таких обставин слід відмовити у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. 356 ЦПК України колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 грудня

2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
дарування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська