Єдиний унікальний номер 262/2358/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4661/2014
Єдиний унікальний номер
Номер провадження 22-ц/775/4661/2014
Головуючий у 1 інстанції Пивоварова Ю.О.
Доповідач Гусєв В.В.
І М Е Н Е М У
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Постолової В.Г., Резникової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Пролетарському
районі міста Донецька на рішення
Пролетарського районного суду міста
Донецька від 18 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Пролетарському
районі міста Донецька про стягнення
У квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Пролетарському
районі міста Донецька про стягнення
Рішенням Пролетарського районного
суду міста Донецька від 18 квітня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Пролетарському районі
міста Донецька на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 12000 гривень. В
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що суд при розгляді справи порушив і
неправильно застосував норми
матеріального і процесуального права.
Апелянт посилається на те, що позивач
не довів у судовому засіданні факту
спричинення йому моральної шкоди,
медико-соціальною експертною комісією
факт моральної шкоди не
встановлювався.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відділення
Фонду Кононенко Ю.А., яка просила скаргу
задовольнити, вивчивши письмові
матеріали справи в межах оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобо*язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 має загальний стаж роботи у
вугільній промисловості більше 20
років, останні роки знаходився у
трудових відносинах з ДВАТ ШУ
«Донбасс», працював на шахті
«Щегловская-Глубокая» ГРОЗом 3-го
розряду зі шкідливими та небезпечними
умовами праці з повним робочим днем під
землею (а.с.5-6).

Відповідно до довідки МСЕК від 22
вересня 2005 року йому первинно та
безстроково встановлено 40 % втрати
професійної працездатності за
професійним захворюванням - хронічний
обструктивний бронхіт, третя група
інвалідності (а.с.9).

Задовольняючи позов частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
в зв*язку із втратою працездатності
позивачу спричинені моральні
страждання, пов'язані із професійним
захворюванням, яке завдало і заподіяє
йому моральні страждання, через які він
змушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя,
продовжувати лікування.

На думку апеляційного суду
оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам закону.

Право на відшкодування моральної
шкоди за професійними захворюваннями
виникло у позивача, починаючи з 22
вересня 2005 року, тобто під час дії
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який встановлював
обов'язок саме Фонду по відшкодуванню
шкоди, завданої працівникові
ушкодженням здоров'я внаслідок
трудового каліцтва чи професійного
захворювання.

Згідно із ст. 58 Конституції
України, Закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Дія п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»,
яким зупинено на 2007 рік дію абз. 4 ст. 1,
підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст.
34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей, на
правовідносини сторін не поширюється.

З тих самих підстав не
поширюється на правовідносини сторін
дія Закону України «Про внесення змін
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 лютого 2007 року №
717-V у частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей.

Згідно з підп. „е" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999
року «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин, потерпілому від
нещасного випадку компенсується
моральна шкода за наявності факту
заподіяння цієї шкоди.

Як зазначив Конституційний Суд
України в п. 4.1. свого Рішення від 27
січня 2004 року по справі № 1-9/2004
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
зазнає значно більшої моральної шкоди,
ніж заподіяна працівникові, який не
втратив професійної працездатності.
Відмова потерпілому у праві на
отримання грошової суми за моральну
шкоду від Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
залежно від ступеня втрати професійної
працездатності має обмежувальний
характер. Встановлення Законом (1105-14)
обов'язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати моральну шкоду є засобом
реалізації потерпілим гарантованого
державою усім застрахованим
громадянам забезпечення прав у
страхуванні від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання (стаття 3).

Крім того, ч. 3 ст. 34 цього Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин, передбачено, що
висновок МСЕК про встановлення
наявності чи відсутності спричинення
моральної шкоди особам, у яких
встановлено стійку втрату
працездатності внаслідок шкідливих
умов праці, не є обов'язковим, оскільки
спричинення моральної шкоди в таких
випадках є очевидним.

Таким чином, апеляційний суд
вважає, що доводи апелянта про
відсутність підстав відшкодування
шкоди, її недоведеності є
безпідставними і суперечать вимогам
закону.

Суд обґрунтовано, виходячи з
принципів розумності та
справедливості, з урахування ступеня
втрати професійної працездатності та
ступеню моральних і фізичних
страждань, які зазнав позивач в зв'язку
з професійним захворюванням, його
наслідків, визначив розмір моральної
шкоди в сумі 12000 гривень. Підстав для
зменшення розміру моральної шкоди не
вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на
матеріалах справи, наданих сторонами
доказах, всі інші доводи апеляційної
скарги є необґрунтованими і не
спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, повно та
всебічно дослідив надані сторонами
докази, яким дав належну правову
оцінку. Наведені в апеляційній скарзі
доводи не належать до тих підстав, із
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість прийняття рішення
щодо скасування або зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У
Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Пролетарському
районі міста Донецька відхилити.

Рішення Пролетарського
районного суду міста Донецька від 18
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді: