Справа № 2-26/11
Провадження 6/515/3029/14
Татарбунарський районний суд Одеської
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Татарбунарський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Чебан
А.П.

за участю секретаря Білик
М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Татарбунари
Одеської області подання державного
виконавця відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України,

В С Т А Н О В И В:

На примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Татарбунарського районного управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-26/11 виданого
Татарбунарським районним судом
Одеської області 13.05.2011 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь держави
в інтересах Татарбунарської районної
державної адміністрації Одеської
області шкоду у розмірі 47 853,40 грн.

19.11.2013 року по вищевказаному
виконавчому документі у відділі ДВС
Татарбунарського РУЮ відкрито
виконавче провадження.

В поданні державного виконавця відділу
ДВС Татарбунарського районного
управління юстиції ОСОБА_3П. вказано, що
борг за виконавчим документом у
самостійний строк боржником не
сплачений.

24.10.2014 року державний виконавець Ющенко
І.П. звернувся до суду із поданням про
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, аргументуючи своє
подання лише наявністю відкритого
виконавчого провадження.

У судове засідання представник відділу
державної виконавчої служби
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області не з’явився,
в поданні просив розглянути справу у
його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення подання, виходячи з
наступного.

Так, згідно спільного листа № 25-32/463,
№25-5347 від 27.05.2008 року Міністерства
юстиції України та Адміністрації
Державної Прикордонної служби України,
на сьогодні існує порядок виїзду за
кордон осіб, які мають невиконанні
зобов’язання, покладені на них
рішеннями судів.

Положенням ст.6 Закону України “Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України”,
встановлено, що громадянинові ОСОБА_4,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
договірні чи інші невико-нанні
зобов’язання – до виконання
зобов’язань.

Статтею 217 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що суд,
який ухвалив рішення, може визначити
його виконання, надати відстрочку або
розстрочити виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання. Одним
з таких заходів може бути тимчасове
обмеження особам (боржникам) у праві
виїзду за межі України.

Статтею 377-1 Цивільного процесуального
кодексу України встановле-но, що суд, за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу дер-жавної
виконавчої служби вирішує питання про
тимчасове обмеження борж-ника –
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи у праві виїзду за
межі України при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб).

Суд вважає, що юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України законом
пов'язано лише наявністю факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання за рішенням суду.

Підставою задоволення подання
державного виконавця про обмеження
громадянина України у праві виїзду за
межі України є – доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов’язань , покладених на нього
рішенням суду. Ухилення полягає у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанню боржником покладених на
нього обов’язків. Особа, яка має
невиконані зобов’язання (борг), не
може вважатися винною в ухиленні поки
не буде доведене протилежне. Тому
посилання державного виконавця на
ухилення від виконання боржником
покладених на нього рішенням суду
обов’язків, як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Тягар
доказування цього лежить на державному
виконавцеві. Разом з цим, в поданні
державного виконавця вказується про
розгляд подання без участі
представника відділу ДВС. Подання
розглянуто за відсутності державного
виконавця.

Таким чином, обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України може порушити
його право на працю та на існування,
отримання ним заробітної плати. Тобто,
заборона виїзду за межі України змінює
його матеріальний стан, що в свою чергу
зробить неможливим виконання ним
рішення суду про стягнення збитку.

Таку правову позицію має і Верховний
Суд України в узагальненнях від 01.02.2013
року «Судова практика щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України».

Доказів того, що боржник свідомо не
виконує зобов'язання в повному обсязі
або частково, державним виконавцем
суду не надано, як не наведено їх і у
поданні. Так, у поданні державного
виконавця не зазначені відомості про
отримання боржником повідомлення про
наявність відкритого виконавчого
провадження, а також отримання ним
попередження про відповідальність у
разі невиконання рішення суду. Не
надано суду і документів, які
підтверджують ці факти.

За таких обставин, суд вважає, що на
теперішній час підстав для задоволення
подання не має.

Керуючись ч.1 ст. 217, 377-1 ЦПК України, п.2
ст.6 ЗУ “Про порядок виїзду з України та
в’їзду в Україну громадян України”,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особою, без участі якої було
постановлено ухвалу протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя