Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4493/14
Головуючий у 1 інстанції: Ясинський
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Подліянова Г.С.

Дашковська А.В.,

При секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ДЕРЖАВНОГО
ПІДПРИЄМСТВА «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» на
рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 04 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА
«СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» про відшкодування
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вказаним позовом, який
обґрунтовувала тим, що 16.04.2005 року на ВП
«Шахта «Росія» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» з
її чоловіком ОСОБА_4 стався нещасний
випадок на виробництві із смертельним
наслідком, що підтверджується Актом №19
від 29.04.2005 року про нещасний випадок на
підприємстві, пов'язаний з
виробництвом (форма Н-1).

Внаслідок передчасної смерті чоловіка
позивачка перенесла тяжку моральну
травму, сильні душевні та фізичні
страждання, негативні переживання та
болісні відчуття, які мають тривалий
вплив та відчуваються у повсякденному
житті.

Просила суд визнати факт її моральних
страждань в зв'язку із смертю чоловіка
під час виконання трудових обов'язків
та стягнути з відповідача у рахунок
відшкодування моральної шкоди на її
користь 50 000 грн., судові витрати
покласти на відповідача.

Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 04 вересня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» на
користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн..

У решті позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Стягнуто з ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» судовий
збір у розмірі 121 грн. 80 коп. на користь
держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просять рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» та розпорядження голови
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02.09.2014 року №2710/38-14 про
визначення територіальної підсудності
справ, підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області сторони не
з'явилися, повідомлені про місце та час
розгляду справи у відповідності до
ст.ст.. 74, 76 ЦПК України, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення ( а.с.49,50) та звітом про
доставку повідомлення в електронному
вигляді за допомогою СМС повідомлення
( а.с.41) .

ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» причини неявки в
судове засідання не повідомив, будь -
яких письмових клопотань, заперечень
або пояснень по справі не надходило.

Позивачем надані письмові заперечення
на апеляційну скаргу, де вона просить
відхилити апеляційну скаргу та
висловлено прохання про розгляд справи
за її відсутності.

З огляду на вищевикладене та у
відповідності до ст..ст. 303-1, 305 ЦПК
України, судова колегія ухвалила
розглядати справу за відсутності
учасників апеляційного розгляду.

Встановлено, що відповідно до
свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1,
виданого 26.07.1975 року, ОСОБА_4 є чоловіком
позивачки (а.с.9).

16 квітня 2005 року з ОСОБА_4, який працював
гірничим майстером ВП шахта «Росія» ДП
«ДВЕК» стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок якого останній
помер, що підтверджено актом форми Н-1 №
19 від 29 квітня 2005 року (а.с.10-11).

В акті про нещасний випадок на
підприємстві, який пов'язаний з
виробництвом №19 від 29 квітня 2005 року
зазначені причини настання нещасного
випадку. Основна - обвалення порід
покрівлі в забої монтажного ходку 3
південної лави південного похилу ІІ
ступені пл. L2№. (а.с.10).

Вирішуючи даний спір, місцевий суд
обґрунтовано виходив з того, що
правовідносини, які виникли між
сторонами в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди, регулюються ст.ст. 1167,
1168 ЦК України, які передбачають
відповідальність за завдану моральну
шкоду за умови відсутності між
сторонами договірних зобов'язань.

Статтею ст. 1 Гірничого Закону України
визначено: особливо небезпечні
підземні умови - умови в шахтах і
рудниках, пов'язані з дією
важкопрогнозованих проявів
гірничогеологічних і газодинамічних
факторів, що створюють небезпеку для
життя та здоров'я їх працівників
(виділення та вибухи газу та пилу,
раптові викиди, гірничі удари,
обвалення, самозаймання гірничих
порід, затоплення гірничих виробок
тощо).

Саме вказані цим Законом обставини
малі місце і призвели до смерті
працівника ОСОБА_4., що правильно
встановлено та оцінено судом.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
охорону праці», відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Проте, виплата
членам сім'ї працівника моральної
шкоди у зв'язку з його смертю, внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
зазначеним законом не передбачена.

Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

При вирішенні питання про визначення
розміру грошових сум, що мають бути
стягнуті на відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції врахував
глибину фізичних і душевних страждань
удови загиблого, те, що ці страждання у
неї довічні, втрата чоловіка
незворотна і трагічна, врахував
ступінь вини відповідача, а також
виходив з засад розумності,
виваженості та справедливості.

Правова оцінка суду першої інстанції
відповідає роз'ясненням п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі
змінами, внесеними постановою від 25
травня 2001 року № 5), де вказано, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Врахувавши обставини справи у їх
сукупності, суд першої інстанції
правильно задовольнив позовні вимоги
частково і стягнув з відповідача на
користь позивачки у відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн. за заподіяну
їй моральну шкоду.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України
місцевим судом правильно вирішено
питання щодо судових витрат.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність факту спричинення
моральної шкоди не мають свого
підтвердження.

Згідно ст. ст. 3, 27 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю, кожна людина має
невід'ємне право на життя, а тому є
доведеним спричинення моральної шкоди
позивачці фактом загибелі ОСОБА_4
внаслідок нещасного випадку на
виробництві відповідача під час
виконання службових обов'язків та,
відповідно, зміна соціального статусу
родини загиблого, втрата чоловіка, що
згідно ст. 1168 ЦК України надає їй право
на відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставні позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди та про
необґрунтованість ухваленого рішення
є неприйнятними.

Вказані доводи проаналізовані
колегією суддів, яка приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
ухвалено з дотриманням вимог ст. ст. 212 -
215 ЦПК України, місцевий суд належно
оцінив надані сторонами докази,
виконав всі вимоги цивільного
судочинства і вирішив справу згідно з
законом, вирішивши питання наявності
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував правові норми до цих
правовідносин та задовольнив позовні
вимоги частково у декілька разів
зменшивши суму відшкодування.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
його висновків.

Підстави, передбачені законом для
скасування рішення суду першої
інстанції та для ухвалення нового
рішення по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ДЕРЖАВНОГО
ПІДПРИЄМСТВА «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ»
відхилити.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 04 вересня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: