Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/2458/14Головуючий у 1-й
інстанції Воробйов А.В. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника - ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 17 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа: Запорізька міська рада,
про усунення перешкод в користуванні
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4, якій у подальшому уточнила
(а.с.65-67) та в якому на підставі ст. 391 ЦК
- усунути перешкоди в користуванні
власністю та зобов'язати ОСОБА_4 не
чинити їй - ОСОБА_2 перешкод в
користуванні балконом площею 2,34 кв.м.
та 39/100 частин комори, що знаходиться в
- зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати
самовільну побудову - двері з кухні на
балкон площею 2,34 кв.м в зазначеній
квартирі та відновити пошкоджену в
зв'язку із цим стіну між кухнею та
балконом до попереднього належного
стану за свій рахунок, враховуючи те, що
матеріалом зовнішньої стіни,
відповідно до технічної
характеристики квартири, є цегла;
- понесені судові витрати покласти на
В обґрунтування свого позову позивач
зазначала наступне. Вона - ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу, який
укладено 19.09.2011 року між нею та ОСОБА_5,
який зареєстровано в реєстрі за № 2404
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
набула у приватну власність 39/100 частин
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 64,94
кв.м, житлова площа 41,3 кв.м, яка
складається з кімнати № 6 площею 14,60
кв.м, балкону площею 2,34 кв.м. В спільному
користуванні між нею та співвласником
залишився коридор № 1 площею 8,60 кв.м,
вбиральня № 2 площею 0,90 кв.м, ванна №3
площею 2,20 кв.м, комора № 4 площею 0,30 кв.м,
кухня №5 площею 9,30 кв.м.
Право власності зареєстровано нею в
БТІ. Співвласником квартири є
Запорізька міська рада.
Позивач не може в повній мірі
реалізувати своє право власності, тому
що наймач житла співвласника - ОСОБА_4
перешкоджає їй в користуванні та
розпорядженні належним майном:
балконом, який є особистою приватною
власністю позивача та коморою, яка
знаходиться в спільному користуванні.
Відповідач самовільно, без дозволу
позивача, без належно оформленого
проекту, порушила несучу цегляну стіну
в квартирі та встановила двері з кухні
на балкон для безперешкодного входу та
користування балконом позивача.
Після виявлення цього порушення права
власності, позивач замовила металеві
решітки на балкон, але встановити їх не
змогла, оскільки 09.11.2011 року стався
конфлікт між позивачем та
Крім того, відповідач перешкоджає
позивачу користуватися коморою, яка
знаходиться в спільній власності і
користуванні відповідно до договору
купівлі-продажу. Відповідач, як наймач
61/100 частин квартири, право власності на
яку належить Запорізькій міській раді,
зайняла всю її сама та розташувала в
ній свої особисті речі, чим
унеможливила сумісне користування нею.
Позивач має намір встановити на
частині комори, яка відповідає її
частці у праві спільної часткової
власності, дверцята, для того, щоб
відмежувати площу для свої особистих
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 17
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні власністю та зобов'язано
ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкод в
користуванні балконом площею 2,34 кв.м.
та 39/100 частин комори, що знаходяться в
квартирі АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Питання про розподіл судових витрат
судом першої інстанції не
вирішувалось.

Відповідач ОСОБА_4 із зазначеним
рішенням суду першої інстанції
погодилась, останнє в апеляційному
порядку не оскаржувала.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2
в особі представника ОСОБА_3 у своїй
апеляційній скарзі просила скасувати
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні її
позовних вимог, ухвалити у цій частині
нове рішення, яким задовольнити її
вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що суд першої інстанції,
відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні її
позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_4
демонтувати самовільну побудову -
двері з кухні на балкон площею 2,34 кв. м в
квартирі АДРЕСА_1 та відновити
пошкоджену в зв'язку із цим стіну між
кухнею та балконом до попереднього
належного стану за рахунок останньої,
враховуючи те, що матеріалом
зовнішньої стіни, відповідно до
технічної характеристики квартири, є
цегла, виходив з того, що наявні в
матеріалах справи докази не містять
інформації проте, що саме відповідач
ОСОБА_4 порушила несучу цегляну стіну в
квартирі та встановила двері з кухні на
балкон.

Проте, з такими висновками суду
погодитись не можна.

Згідно із ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування обставин,
що мають значення для вирішення справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Встановлено, що жила кімната № 6 площею
14,60 кв.м. та балкон площею 2,34 кв.м (єдиний
вихід на який згідно технічної
характеристики квартири має лише
кімната позивача № 6) у квартирі
АДРЕСА_1 є особистою приватною
власністю позивача ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 19.09.2011
року, укладеного із ОСОБА_5, який разом
із ОСОБА_7 були власниками цієї частини
квартири на підставі свідоцтва в
порядку приватизації. Зазначений
договір був зареєстрований в реєстрі
за № 2404 приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 (а.с. 5).

Право власності на 39/100 частин
зазначеної квартири зареєстровано за
ОСОБА_2 у ТОВ «ЗМБТІ» 20.09.2011 року (а.с.6).

ОСОБА_2, як одноособовий власник
балкону, в силу вимог ст. 319 ЦК України
має володіти, користуватись та
розпоряджатись останнім, як своїм
майном, на власний розсуд.

Проте, судом першої інстанції було
встановлено, що відповідач ОСОБА_4, як
наймач інших кімнат у квартирі АДРЕСА_1,
що належать Запорізькій міській раді,
чинить перешкоди ОСОБА_2 у володінні,
користуванні та розпорядженні її
особистою приватною власністю у
вигляді вищезазначеного балкону.

Суд першої інстанції рішенням у цій
справі про задоволення позовних вимог
позивача в частині, яка не оскаржується
сторонами в апеляційному порядку, на
підставі ст. 391 ЦК України усунув ОСОБА_2
перешкоди в користуванні власністю та
зобов'язав ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2
перешкод в користуванні балконом, що
знаходиться в квартирі АДРЕСА_1

Разом з цим, суд першої інстанції
зазначеним рішенням не вирішив спір
сторін у цій справі по суті, оскільки не
зазначив у рішенні, яким чином ОСОБА_4 і
які саме перешкоди для ОСОБА_2 та за чий
рахунок має усунути.

Рішення суду має бути зрозумілим та не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідженими судом наявними у справі
доказами підтверджено та сторонами у
судовому засіданні у суді першої
інстанції у цій справі визнано та не
підлягає доказуванню в силу ст. 61 ч. 1
ЦПК України, що у квартирі АДРЕСА_1
дійсно було порушено несучу цегляну
стіну та встановлено двері на балкон,
який є особистою приватною власністю
позивача ОСОБА_2, з кухні, яка перебуває
у спільному користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, як основного квартиронаймача
решти цієї квартири, для
безперешкодного користування
балконом.

ОСОБА_4 не надала суду жодних, належних,
допустимих доказів у спростування
того, що порушено несучу цегляну стіну
та встановлено двері на балкон з кухні
іншою особою, окрім неї, як
заінтересованою особою, або членами її
сім'ї, які мешкають разом із нею у
зазначеній квартирі.

Оскільки, встановлено, що ОСОБА_4 до
ухвалення рішення судом першої
інстанції у цій справі не визнавала
факт належності на праві саме
особистої приватної власності ОСОБА_8
зазначеного балкону та наполягала на
тому, що він має мути предметом
спільного користування її та ОСОБА_2

Про це свідчить також звернення ОСОБА_4
до суду у березні 2013 року із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: МКП
«Основаніє», Запорізька міська рада,
ТОВ «ЗМБТІ» про визнання незаконними
розпорядження про приватизацію
частини квартири, свідоцтва про право
власності на житло, договору
купівлі-продажу в частині зазначеного
балкону.

Однак, рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 22.01.2014 року, позов ОСОБА_4 був
залишений без задоволення (а.с.106-108).

Встановлено також, що ОСОБА_2 спочатку
бажала сама власними силами та за свій
рахунок усунути вищезазначені
перешкоди з боку ОСОБА_4, а саме
відновити стіну між кухнею та балконом,
поставити металеву решітку.

Проте, ОСОБА_4 перешкоджала ОСОБА_2 у
цьому, про що свідчить відповідне
звернення ОСОБА_2 до Орджонідзевського
РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій
області (а.с.10).

ОСОБА_2, як одноособовий власник
балкону, вправі самостійно обирати
спосіб захисту свого порушеного права
та спосіб відновлення останнього.

Обраний ОСОБА_2 спосіб захисту її
порушеного права у цій справі не
суперечить ст. 16 ЦК України.

В силу вимог ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб у спосіб, визначений законами
України (ст. 4 ч. 1 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції в оскаржуємій
частині прийнято з порушенням вимог ст.
ст. 213-214 ЦПК України, не відповідає
вимогам законності та обґрунтованості.

Тому, рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 17
березня 2014 року у цій справі в
оскаржуємій частині щодо відмови
ОСОБА_2 в іншій частині позовних вимог
скасувати та ухвалити у цій частині
нове рішення, яким позовні вимоги у цій
частині задовольнити; зобов'язати
ОСОБА_4 демонтувати самовільну
побудову - двері з кухні на балкон
площею 2,34 кв. м в квартирі АДРЕСА_1 та
відновити пошкоджену в зв'язку із цим
стіну між кухнею та балконом до
попереднього належного стану за
рахунок ОСОБА_4, враховуючи те, що
матеріалом зовнішньої стіни,
відповідно до технічної
характеристики квартири, є цегла.

Крім того, встановлено, що судом першої
інстанції оскаржуємим рішенням
усунуто ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні власністю та зобов'язано
ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкод в
користуванні 39/100 частин комори, що
знаходяться в квартирі АДРЕСА_1

В силу вимог ст. 303 ч. 3 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Встановлено, що комора у зазначеній
квартирі перебуває у спільному
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4, 39/100
частин цієї комори ОСОБА_2 не
виділялись в окрему власність чи
користування.

Тому рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 17
березня 2014 року у цій справі слід
змінити в частині розміру комори, що
знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, та в
користуванні якою суд першої інстанції
усунув перешкоди ОСОБА_2 і зобов'язав
ОСОБА_4 не чинити останніх, а саме:
замість слів « 39/100 частин комори»
зазначити слово «комори».

Крім того, у разі задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2 на користь
останньої з ОСОБА_4 слід стягнути
понесені ОСОБА_2 документально
підтверджені судові витрати при
зверненні до суду першої та
апеляційної інстанцій у сумі 229,10 грн.
(розрахунок: а.с. 1 - 107,30 грн. + а.с.130 - 121,80
грн.).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 17 березня 2014 року
у цій справі в оскаржуємій частині щодо
відмови ОСОБА_2 в іншій частині
позовних вимог скасувати та ухвалити у
цій частині нове рішення, яким позовні
вимоги у цій частині задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати
самовільну побудову - двері з кухні на
балкон площею 2,34 кв. м в квартирі
АДРЕСА_1 та відновити пошкоджену в
зв'язку із цим стіну між кухнею та
балконом до попереднього належного
стану за рахунок ОСОБА_4, враховуючи те,
що матеріалом зовнішньої стіни,
відповідно до технічної
характеристики квартири, є цегла.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 17 березня 2014 року
у цій справі змінити в частині розміру
комори, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_1 та в користуванні якою суд
першої інстанції усунув перешкоди
ОСОБА_2 та зобов'язав ОСОБА_4 не чинити
останніх, а саме: замість слів « 39/100
частин комори» зазначити слово
«комори».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
(РНОКПП НОМЕР_1) 229,10 грн. (двісті
двадцять дев'ять гривень десять
копійок) судових витрат сплачених при
зверненні до суду першої та
апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.