У х в а л а

іменем україни

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Відкритого акціонерного товариства
«Рівненський завод тракторних
агрегатів» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Рівненської області від 07
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом.

Рішенням Рівненського міського суду
від 26 лютого 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ВАТ «Рівненський завод
тракторних агрегатів» на користь
ОСОБА_4 17 433 грн середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
за період з 01 жовтня 2012 року до 30 квітня
2013 року.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 07 квітня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
відмову в задоволенні указаного
позову, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі і надавши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з того, що
до суду з цим позовом позивач звернувся
з пропущенням установленого ст. 233 КЗпП
України строку, так як остаточний
розрахунок з ним проведено 30 квітня 2013
року, а до суду він звернувся 06 лютого
2014 року; поважних причин
пропущення цього строку не навів;
поновити цей строк не просив.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і надав
їм належну оцінку, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів, отже, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 07 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик