25 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Журавель В.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,
про поділ земельної ділянки та
зобов'язання вчинити дії;
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_6, про поділ
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 6 червня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 22 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа -
ОСОБА_6, про поділ земельної ділянки та
зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовним вимог
зазначала, що їй належить 75/100 частини
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1., з
яких 20/100 частин 22 березня 2003 року їй
продав ОСОБА_5 Вона є власницею 1/2
частин земельної ділянки розташованої
за адресою АДРЕСА_1., та вважала, що при
переході права власності 20/100 частин
будинковолодіння до неї перейшла
частина земельної ділянки, яка повинна
відповідати розміру будинковолодіння.
Оскільки земельна ділянка не поділена,
відповідач без її згоди навпроти вікон
однієї із кімнат збудував фонтан та
дитячий басейн, тому позивач просила
провести поділ вказаної земельної
ділянки.

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_6, про поділ
земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за законом від 1
грудня 2001 року йому та ОСОБА_4 належить
по Ѕ частині земельної ділянки, що
розташована за адресою АДРЕСА_1, тобто
по 0,0757 га кожному. Згідно договору
купівлі-продажу від 22 березня 2003 року
він продав ОСОБА_4 20/100 частин
будинковолодіння без складання угоди
щодо переходу права власності чи
користування на 20/100 частин спірної
земельної ділянки. Тому ОСОБА_5 просив
провести поділ земельної ділянки по
50/100 частин кожному.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від

6 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволено. Виділено

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 0,757 га земельної
ділянки, що розташована по АДРЕСА_1,
розділивши її відповідно до першого
варіанту поділу земельної ділянки
визначеному висновком судової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи від 14
березня 2014 року № СЕ-1-1-200/13. В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 22 липня

2014 року рішення Бородянського
районного суду Київської області від 6
червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Бородянського
районного суду Київської області від 6
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 22 липня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_4 задовльнити,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 1 грудня 2001 року ОСОБА_5 є
спадкоємцем 45/100 частин спадкового
будинковолодіння АДРЕСА_1 з виділенням
в користування конкретних житлових, не
житлових приміщень та господарських
споруд, а ОСОБА_4 належить 55/100 його
частин з визначенням конкретного
користування житлових та нежитлових
приміщень та господарських споруд (а.
с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від

1 грудня 2001 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4
успадкували в рівних частках кожний
приватизовану спадкодавцем ОСОБА_8
земельну ділянку площею 0,1514 га, яка
розташована на території АДРЕСА_1 (а. с.
11). Право власності спадкодавця на
вказану земельну ділянку
посвідчувалося державним актом на
право власності на земельну ділянку
виданого

30 липня 1998 року та зареєстрованого в
книзі записів актів на право приватної
власності на землю Бородянської
селищної ради за № 90

а. с. 9).

22 березня 2003 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_4
20/100 частини житлового будинку з
частиною надвірних будівель, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу частини житлового
будинку (а. с. 12). Станом на 29 серпня 2007
року, частка

ОСОБА_5 у домоволодінні АДРЕСА_1
становила 25/100 частин, а

ОСОБА_4 відповідно 75/100, що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно (а. с. 14). При
цьому, як встановлено судами, сторонами
не укладалося договору про продаж
такої частини земельної ділянки.

Висновком № СЕ-1-1-200/13 судової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи від 14
березня 2014 року, запропоновано три
варіанти поділу земельної ділянки по 1/2
частині, відповідно до якого, лише
перший варіант розподіляє земельну
ділянку в рівних частках (в тому числі
її частину, яка використовується як
город).

Частиною 1 ст. 120 ЗК України (чинної на
момент виникнення спірних
правовідносин) при переході права
власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку, оскільки сторони у
справі набули рівних прав на спадкову
земельну ділянку в порядку
спадкування, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 1 грудня 2001 року, при
відчуженні ОСОБА_5 22 березня 2003 року
ОСОБА_4 20/100 частин житлового будинку з
визначенням конкретних житлових
приміщень, договору на відчуження
такої ж частини земельної ділянки не
укладалося, а діюча на той час норма ЗК
України не передбачала переходу такої
частини, а визначала необхідність
окремого договору купівлі-продажу.

Доводи скаржника стосовно не
застосування іншого варіанту поділу
земельної ділянки на увагу суду не
заслуговують, оскільки суди дійшли
вірного висновку про те, що саме перший
варіант розподіляє земельну ділянку в
рівних частках.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Бородянського районного суду
Київської області від

6 червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від

22 липня 2014 року, тому що судові рішення
законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від

6 червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від

22 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,
про поділ земельної ділянки та
зобов'язання вчинити дії, за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_6, про поділ земельної ділянки
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г.
Іваненко