Дата документу 20.05.2014
Справа № 320/2920/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі - Макаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідачки
заборгованість в розмірі 25179,47 грн. за
кредитним договором № б/н від 25.10.2007 р.
та витрати по сплаті судового збору в
сумі 251,79 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні на позові наполягає та
пояснила, що 25.10.2007 р. між банком та
ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір, відповідно до якого
відповідачка отримала кредит в розмірі
7000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Договір діє протягом 12 місяців
з моменту підписання, якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору він
автоматично лонгується на такий же
термін. 10.12.2011 р. ОСОБА_1 був здійснений
останній платіж по кредитному
договору, тому перебіг позовної
давності з цієї дати починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується. Враховуючи те,
що відповідачка належним чином не
виконує свої зобов'язання за кредитним
договором, термін дії договору
обумовлений моментом виконання
зобов'язань.

Представник відповідачки в судовому
засіданні позов не визнав, вважає, що
позивачем пропущений строк позовної
давності, посилаючись на те, що
відповідачка не сплачувала в касу
банку 1 грн., квитанції з її підписом
немає. Відповідачка нікому не доручала
внести кошти на картку.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідачки, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

25.10.2007 р. між позивачем та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір № б/н,
згідно з яким відповідачка отримала
кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки /а.с.8/.

Згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Позивач вказує, що у зв'язку з
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 31.07.2013 р.
має заборгованість 25179,47 грн., яка
складається з наступного: 6650,75 грн. -
заборгованість за кредитом; 12968,98 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4122,62 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до умов та правил надання
банківських послуг: 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 1187,12 грн. - штраф
(процентна складова).

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

10.09.2013 р. позивач звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Представник відповідачки просить суд
застосувати наслідки пропуску
позивачем строків позовної давності,
наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 10.02.2011 р.
не сплачувався платіж в сумі 1 грн.

Представник позивача вважає, що строк
позовної давності позивачем не
пропущений, посилаючись на те, що 10.02.2011
р. ОСОБА_1 був сплачений платіж в сумі 1
гривня, що підтверджується випискою по
рахунку боржника /а.с. 87/, а тому з цього
часу починається перебіг позовної
давності.

У відповідності зі ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, а сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідачкою з травня 2008 р.
/а.с. 83/ не вносились поточні щомісячні
платежі, з цього часу виникла
прострочена заборгованість.

Суд не приймає до уваги доводи
представника позивача про сплату
відповідачкою 10.02.2011 р. чергового
платежу в сумі 1 грн., оскільки суду не
надано доказів ким і яким чином був
зроблений вказаний платіж.

Таким чином, суд вважає, що
позивачем пропущений строк позовної
давності, а тому в задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 197, 212 ЦПК України,
ст. ст. 252, 256, 261, 267, 526 ЦК України, суд

вирішив:

В позові Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: