АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/4720/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/14258/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.

26 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Першої Київської нотаріальної контори
Головного управління юстиції м. Києва
про визнання права власності на
спадкове майно та зобов'язання вчинити
певні дії , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
позивачі, через свого представника
подали апеляційну скаргу, в якій
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову,
вважаючи, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
не враховано всі обставини, що мають
значення для справи.

Представник відповідача в
судове засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про час та місце розгляду
справи належним чином, про причини
неявки суду не повідомив. Відповідно до
ст. 305 ЦПК України, колегія суддів
вважає за можливе слухати справу у
відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у березні 2014 року
позивачі звернулися до суду з позовом
до відповідача про визнання права
власності на спадкове майно та
зобов'язання вчинити певні дії,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що після смерті 12 вересня
2012 року ОСОБА_7, 13 березня 2013 року
позивачі звернулись до Першої
Київської державної нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини майна померлого.

13 березня 2013 року державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори Праведник Н.О.
була відкрита спадкова справа, проте
відповідач зволікає у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
спадкове майно, чим порушує законні
права позивачів як власників
спадкового майна.

У зв'язку із зазначеним просили суд
визнати за ОСОБА_4, ОСОБА_10., ОСОБА_9,
ОСОБА_12. у рівних частинах право
власності на спадкове майно: майнові
права на об'єкт інвестування - квартиру
за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 118,
18 кв. м., майнові права на об'єкт
інвестування - машино-місце за адресою
АДРЕСА_2, загальною площею 15,30 кв. м.,
транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а також
зобов'язати Першу Київську нотаріальну
контору ГУЮ у м. Києві видати свідоцтва
про право на спадщину за законом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_12. на
вищезазначене спадкове майно.

Судом встановлено, що 16 вересня 2012 року
помер ОСОБА_7, про що Виконавчим
комітетом Рибальчеської сільської
ради Голопристанського району
Херсонської області зроблено актовий
запис № 18 та видано відповідне
свідоцтво.

13 березня 2013 року ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_11, яка діє в інтересах своїх
дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_12., звернулись до
Першої Київської нотаріальної контори
Головного управління юстиції м. Києва
із заявою про прийняття спадщини.

Згідно зі свідоцтвом до договору №
131/3-54-ФК про участь у Фонді фінансування
будівництва виду А від 28 серпня 2006 року
ОСОБА_7 фінансував будівництво
квартири за адресою АДРЕСА_1, загальною
площею 118,18 кв.м.

Як вбачається із свідоцтва до договору
№ 131-104 ФК про участь у Фонді
фінансування будівництва виду А від 28
серпня 2006 року, ОСОБА_7 фінансував
будівництво машино-місця за адресою
АДРЕСА_2, загальною площею 15,30 кв.м.

Відповідно до витягу з реєстрації
приватного ATM, ОСОБА_7 є власником
транспортного засобу Volkswagen Touareg, 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

За п. 4.9 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
свідоцтво про право на спадщину
видається на підставі заяви
спадкоємців, які прийняли спадщину.

На підтвердження своїх вимог, позивачі
посилалися на те, що 13 листопада 2013 року
направили поштою на адресу відповідача
заяву про видачу свідоцтва про право на
спадщину на майнові права на об'єкт
інвестування - квартиру за адресою
АДРЕСА_1, загальною площею 118, 18 кв. м.,
майнові права на об'єкт інвестування -
машино-місце за адресою АДРЕСА_2,
загальною площею 15,30 кв. м.,
транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, надавши суду
копію конверту та зворотне
повідомлення, адресоване відповідачу,
однак, нотаріус на дану заяву не надав
ніякої відповіді.

Відповідно до ст. 49 Закону «Про
нотаріат» про відмову у вчиненні
нотаріальних дій нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що в матеріалах справи не
міститься постанови про відмови у
вчиненні нотаріальних дій.

За змістом п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
Особа може звернутися до суду за
правилами позовного провадження в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

З урахуванням наведених положень
закону, право на спадщину мають особи,
які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
встановленому цивільним
законодавством. Отже, за наявності умов
у спадкоємця для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину, позовні вимоги про
визнання права на спадщину задоволенню
не підлягають. Особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження в разі порушення,
невизнання або оспорювання її прав,
свобод чи інтересів, зокрема в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

Як убачається з матеріалів справи, в
нотаріальній конторі заведена
спадкова справа щодо майна померлого.
Проте відмова нотаріуса в оформленні
позивачам права на спадщину на майнові
права на об'єкт інвестування - квартиру
за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 118,
18 кв. м., майнові права на об'єкт
інвестування - машино-місце за адресою
АДРЕСА_2, загальною площею 15,30 кв. м.,
транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, в матеріалах
справи відсутня.

Судом першої інстанції встановлено, що
до Першої Київської нотаріальної
контори Головного управління юстиції
м. Києва на час розгляду даної справи,
позивачами не подавалися в
установленому законом порядку заяви
про видачу свідоцтв про право на
спадщину на майнові права на об'єкт
інвестування - квартиру за адресою
АДРЕСА_1, загальною площею 118, 18 кв. м.,
майнові права на об'єкт інвестування -
машино-місце за адресою АДРЕСА_2,
загальною площею 15,30 кв. м.,
транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неспроможності доводів позивачів про
направлення 13 листопада 2013 року такої
заяви на адресу відповідача поштою,
оскільки, ці доводи не підтверджуються
належними та допустимими доказами. Так,
зворотне повідомлення про, начебто,
вручення поштового відправлення
відповідачу, не містить відбитку
штампувального поштового пристрою,
який призначений для оформлення
поштових відправлень, поштових
переказів, супровідної та іншої
поштової документації з датою
відправлення зворотного
повідомлення, крім того, зазначений на
конверті та зворотному повідомленні
штриховий кодовий ідентифікатор за
даними Укрпошта не зареєстрований.

В матеріалах спадкової справи до майна
ОСОБА_7, даної заяви відповідачів про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на спірне майно не міститься.

Колегія суддів також не може прийняти
до уваги посилання в апеляційній
скарзі на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2019
року та відповіді Першої Київської
нотаріальної контори Головного
управління юстиції м. Києва про
неможливість видачі свідоцтв про право
на спадщину на майнові права на об'єкт
інвестування - квартиру за адресою
АДРЕСА_1, загальною площею 118, 18 кв. м.,
майнові права на об'єкт інвестування -
машино-місце за адресою АДРЕСА_2,
загальною площею 15,30 кв. м., оскільки ці
листи на ім'я позивачів направлені 14
жовтня 2014 року у відповідь на їх
звернення до нотаріальної контори у
жовтні 2014 року, тобто, після ухвалення
судом оскаржуваного рішення.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 14 жовтня 2009 року при
розгляді справи судом першої інстанції
сторонами не надавалось і судом не
досліджувалось.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують
та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 30 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді