АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3547/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Казак С. Ю. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

29 жовтня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014
року, по справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню шкоди заподіяної
здоров'ю та стягнення щомісячних
виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ДП «Придніпровська
залізниця» про стягнення матеріальної
шкоди заподіяної здоров'ю та різниці
матеріальної шкоди за період з січня 2004
року по жовтень 2013 року в сумі 1 142 965, 72
руб.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.02.2014 року
позивачу було відмовлено в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.
Вирішено питання щодо судових витрат
/а.с. 67-69/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати, та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
/а.с.74-75/.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлено, що з 24.01.1962 року
ОСОБА_2 працював на Невинномиському АТЗ
апаратником цеху № 5, наказом від 22.06.1964
року був переведений старшим
машиністом турбо -компресорів 7 розряду
цеху № 5, та 11.02.1976 року був звільнений у
зв'язку з виходом на пенсію по
інвалідності /а.с. 12/.

17.09.1966 року при слідуванні у
приміському потязі № 271 по першому
Долгинцевському шляху ст. Верховцево, в
наслідок нещасного випадку ОСОБА_2
випав з вагону та попав під колеса. В
наслідок травми йому було ампутовано
нижні кінцівки. Актом № 177
судово-медичної експертизи було
встановлено факт втрати ним 100%
загальної працездатності. В період з
27.05.1995 року по 10.07.1995 року ОСОБА_2
повторно безстроково було встановлено
першу групу інвалідності /а.с. 15,16/.

Рішенням Невинномиського міського
народного суду Ставропольського краю
від 21.08.1967 року з Дніпропетровського
відділення Придніпровської залізниці
стягнуто на користь ОСОБА_2 різницю у
заробітній платі у зв'язку з каліцтвом
одноразово 725 руб. та з 07.08.1967 року
стягнуто щомісячно по 68 руб. довічно
/а.с. 17/.

Рішенням Невинномиського
міського суду Ставропольського краю
від 14.05.2004 року стягнуто з ДП
«Придніпровська залізниця» на користь
ОСОБА_2 27947 руб. 36 коп. суму недоплати у
зв'язку з ростом середньої заробітної
плати за місцем роботи до каліцтва, та
щомісячно довічно 6478 руб. починаючи з
01.12.2003 року /а.с. 18-21/.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.09.2007 року
стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_2 недоплату за період з 01.01.2003 року
по 30.11.2003 року в сумі 5633, 36 грн. та з 01.12.2003
року щомісячно довічне утримання в
сумі 6478, 21 російських рублів /а.с. 25/.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 12.06.2012 року ОСОБА_2
було відмовлено в задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості за
період з грудня 2003 року по жовтень 2011
року у зв'язку із збільшенням вартості
життя, через відсутність належних
доказів.

Рішенням Невинномиського міського
суду Ставропольського краю від 15.02.2013
року встановлено факт тотожності
виконуваних ОСОБА_2 функцій в якості
машиніста 7 розряду в період з 05.11.1962
року по 11.02.1967 року з трудовими
функціями машиніста компресорних
установок 6 розряду /а.с. 22-24/.

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з вимогою про
стягнення з відповідача 1142965, 72 руб. як
різниці між розміром відшкодування
шкоди яка повинна бути виплачена
відповідачем та фактично виплаченою
сумою відшкодування за період з січня
2004 року по січень 2013 року, посилаючись
на зміну розміру середнього заробітку
машиніста компресорних установок 6
розряду, посада якого є тотожною з
посадою яку він займав на час
отримання каліцтва та виходу на пенсію
по інвалідності, на підставі ст.ст. 1195,
1197, 1208 ЦК України.

Як доказ зміни середньої заробітної
плати ОСОБА_2 посилається на рішення
Невинномиського міського суду
Ставропольського краю від 15.02.2013 року,
яким встановлено факт тотожності
виконуваних ОСОБА_2 функцій в якості
машиніста 7 розряду в період з 05.11.1962
року по 11.02.1967 року з трудовими
функціями машиніста компресорних
установок 6 розряду /а.с. 22-24/.

Відповідно до ст. 390 ЦК України рішення
іноземного суду визнаються та
виконуються в Україні, якщо їх визнання
та виконання передбачено міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
або за принципом взаємності.

Позивач, відповідно до ст. 401 ЦПК
України, не звертався з клопотанням про
визнання рішення іноземного суду, що не
підлягає примусовому виконанню.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що відмова в задоволені
його позовних вимог судом першої
інстанції не мотивована, що його право
на відшкодування шкоди у розмірі
середнього заробітку належне до
щомісячної сплати підтверджується
рішенням Невинномиського міського
суду Ставропольського краю РФ від
11.02.2013 року, яке не потребує доказуванню
у судовому засіданні, то вони не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Також в судовому засіданні
апеляційного суду Дніпропетровської
області за клопотанням представника
відповідача було призначено
судово-економічну експертизу,
відповідно до висновків від 27.08.2014 року
якої вбачається, що перерахунок
розміру відшкодування шкоди, який
сплачується потерпілому
підприємством, визнаним винним у
заподіянні шкоди здоров'ю, з яким
потерпілий не перебував у трудових
відносинах, виходячи з розміру
середнього заробітку працівника
відповідної категорії в цій місцевості
не передбачено.

Збільшення розміру відшкодування
здійснюється шляхом проведення
коригування на індекс споживчих цін
(ріст цін), необхідність здійснювати
яке встановлено рішенням суду.

Позивачем таких позовних вимог
заявлено не було.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий:
Куценко Т.Р.

Судді:
Демченко Е.Л.

Волошин М.П.