У х в а л а

іменем україни

25 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна
О.П.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мостоконструкція»
про поновлення на роботі, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського
районного суду м. Полтави
від 17 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мостоконструкція»
про поновлення на роботі на посаді
головного бухгалтера ТОВ
«Мостоконструкція» з 07 жовтня 2013 року,
посилаючись на те, що з 2002 року вона
працювала у відповідача на посаді
головного бухгалтера. Наказом від 14
березня 2013 року № 15 її звільнено із
займаної посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40
КЗпП України. 27 червня 2013 року
рішенням Київського районного суду м.
Полтави її поновлено на роботі. 08 липня
2013 року державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження щодо поновлення її на
роботі. 30 жовтня 2013 року ухвалою
Київського районного суду м. Полтави
роз'яснено, що ОСОБА_2 необхідно
поновлювати на роботі на тих же умовах,
на яких була прийнята на посаду. 20 січня
2014 року під час проведення виконавчих
дій вона була ознайомлена з наказом від
07 жовтня 2013 року № 89-к про звільнення її
за прогул. Вважає, що відповідач без
будь-яких підстав звільнив її за прогул
за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 17 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 29 травня 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що рішення
Київського районного суду
м. Полтави від 27 червня 2013 року виконано
відповідачем 02 липня 2013 року.

ОСОБА_2 з 03 липня 2013 року по 07 жовтня 2013
року протягом робочого дня була
відсутня на роботі в результаті чого
була звільнена за п. 4 ст. 40 КЗпП
України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 вказує на
те, що з наказом № 52-К від 02 липня 2013
року про поновлення її на роботі вона
не погодилася, оскільки він порушував
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 27 червня 2013 року.

Однак матеріали справи не містять
доказів оскарження ОСОБА_2 цього наказу
в установленому законом порядку.

Отже судами першої та апеляційної
інстанцій досліджено обставини справи
повно, зібраним доказам дана належна
оцінка.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 17 квітня 2014 року та ухвала
апеляційного суду Полтавської області
від 29 травня 2014 року ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для їх
зміни або скасування не встановлено.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
при їх ухваленні та в основному
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками судів по їх
оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 17 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
О.П.
Касьян

В.М. Коротун