Справа №2/489/1196/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
акціонерного товариства «Укіо Банкас»
(далі за текстом - Банк) до приватного
нотаріуса Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 (далі за
текстом - Нотаріус) про відшкодування
матеріальної шкоди заподіяної
внаслідок незаконних дій, треті особи
без самостійних вимог Головне
управління Міндоходів у Миколаївській
області, приватне акціонерне
товариство «ПЗУ Україна», приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Український страховий дім»

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 р. Банк в особі
представника звернувся до суду з
позовом, яким просив стягнути з
Нотаріуса матеріальну шкоду, заподіяну
його незаконними діями в сумі 1179369,60
грн. та судовий збір оплачений ним при
зверненні до суду в сумі 3654 грн.

Вимоги обґрунтував тим, що у грудні 2004
р. Банк придбав у ЗАТ «ТК МГЗ» прості
іменні акції під зворотній відкуп, а у
вересні 2009 р. ліквідаційна комісія ЗАТ
«ТК МГЗ» з цією метою перерахувало в
депозит Нотаріуса 1179369,60 грн. Нотаріус
у жовтні 2009 р. повідомила Банк про
надходження вказаної суми на депозит.
Відкривши інвестиційний рахунок в ПАТ
«ВТБ Банк» позивач у грудні 2012 р.
направив Нотаріусу листа з проханням
перерахувати грошові кошти за
наведеними в листі реквізитами.
Другого листа з проханням перерахувати
кошти Банк направив відповідачу в
січні 2013 р. У лютому 2013 р. повна сума
коштів була зарахована на рахунок
Банку в ПАТ «ВТБ Банк», але була
повернута цією банківською установою
на рахунок Нотаріуса у зв'язку з
помилковим зарахуванням. У вересні 2013
р. Нотаріус перерахувала вказану
грошову суму в державний бюджет,
посилаючись на закінчення трирічного
строку зберігання депозиту.

У зв'язку із тим, що, вказана сума є
такою, що витребувана, то вважає, що
нотаріус незаконно перерахувала гроші
до державного бюджету всупереч вимогам
п. 10.2 Гл. 21 Порядку вчинення
нотаріальних дій. Тому нотаріус
повинен нести повну матеріальну
відповідальність в сумі неотриманого
майна, які він розцінює як збитки.

Ухвалою суду від 20 травня 2014 р.,
занесеною до журналу судового
засідання, до участі в справі в якості
третьої особи без самостійних вимог
залучено Головне управління Мін
доходів у Миколаївській області.

Ухвалою суду від 07 серпня 2014 р.,
занесеною до журналу судового
засідання до участі в справі в якості
третіх осіб залучені страховики
цивільно правової відповідальності
Нотаріуса у 2013, 2014 р.р. ПрАТ «СК ПЗУ
Україна» та ПрАТ «Український
страховий дім».

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Наголосив, що витребування є юридичним
фактом, який сам по собі перешкоджає
розпорядженню нотаріусом коштами
поміщеними на депозит навіть по
закінченню трирічного строку
зберігання.

Нотаріус в судовому засіданні проти
позову заперечувала, вважала, що
вчинила дії у відповідності до
нормативно - правових актів, оскільки
поняття витребування означає
своєчасні та повні дії отримувача
коштів для безперешкодного їх
отримання в межах строку зберігання їх
на депозиті.

Представники ГУ Міндоходів у
Миколаївській області в судовому
засіданні підтримали позицію
Нотаріуса.

Представники страхових компаній своїх
представників або письмових пояснень
не направили.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши
письмові докази, встановив наступні
обставини.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення відповідача, з серпня 2008 р.
його нотаріальна діяльність
здійснюється на території
Миколаївського міського нотаріального
округу із розташуванням робочого місця
в АДРЕСА_1 (а.с.180)

Відповідно до розгорнутої виписки з
Регістру юридичних осіб Литовської
республіки АТ «Укіо Банкас»
зареєстрований у 1990 р., на теперішній
час перебуває на стадії банкрутства.
Адміністратор банкрутства призначений
з 21 травня 2013 р. (а.с.332-333)

Довіреність на представників, зокрема
на того, який пред'явив позов до суду
підписано від імені Банку
адміністратором банкрота, оформлена
нотаріально, підпис адміністратора
банкрота засвідчено печаткою Банка
(а.с.9-16).

Відповідно до копії договору відкупу
цінних паперів від 29 грудня 2004 р. Банк
купив у юридичної особи, резидента США,
Inland Industier LLC, прості іменні акції в
кількості 34400000 шт., номінальною ціною
по 0,25 грн., що емітовані ЗАТ «ТК NGZ» з
обов'язком продавця їх відкупу до 28
грудня 2005 р. (а.с.51-54).

Вказані цінні папери були зараховані
на рахунок Банку в цінних паперах в ЗАТ
«ПУМБ» 30 грудня 2004 р. (а.с.59)

10 вересня 2009 р. до Нотаріуса надійшла
заява голови ліквідаційної комісії
ЗАТ «ТК МГЗ» про прийняття у депозит
грошової суми, що належать акціонерам,
які прострочили прийняття належних їм
коштів. Згідно заяви Банку від ЗАТ «ТК
МГЗ» призначалося сума у 1179369,90 грн.

Згідно нотаріальної справи №02-46, том
№27, операції з грошовими коштами, що
були призначені Банку, обліковувалися
за особовим рахунком №5159/3ю.

Відповідно до виписки з нотаріальної
справи №02-44, том №5, 10 вересня 2009 р.
нотаріус оприбуткувала прийняті від
ЗАТ «ТК МГЗ» на депозит на особовий
рахунок Банку (№5159/3ю) суму у 1179369,60 грн.

Згідно виписки ПАТ «ПУМБ» про операції
з цінними паперами щодо яких зупинено
розміщення та обіг - акції ЗАТ «ТК МГЗ»,
вони були списані з рахунку Банку 14
жовтня 2009 р. (а.с.64).

16 жовтня 2009 р. Нотаріус оформила листа
Банку, який той отримав 27 жовтня 2009 р., з
повідомленням про надходження на
депозит коштів від ліквідаційної
комісії ЗАТ «ТК МГЗ» в сумі 1179369,60 грн.
для виплати Банку та роз'яснено порядок
їх отримання, та попереджено, що в разі
не отримання коштів до закінчення 3
річного строку їх зберігання, вони
підлягають перерахуванню до
державного бюджету України (а.с.69).

06 квітня 2011 р. Нотаріус отримала вимогу
Банку від 21 червня 2010 р. про
перерахування належних йому від ЗАТ
«ТК МГЗ» коштів в сумі 1179369,60 грн. за
наведеними в ній реквізитами через
банк - кореспондент ЗАТ КБ
«Приватбанк». В додатках до вимоги
зазначені наступні документи: копія
ліцензії Банка, копія реєстраційного
посвідчення, копія виписки з реєстру
юридичних осіб, копія статуту (а.с.109).

Листом від 19 квітня 2011 р. Нотаріус
підтвердила отримання вимоги (а.с.111).

29 квітня 2011 р. Нотаріус у відповідь на
свій запит від 19 квітня 2011 р. отримала
роз'яснення від філії АБ «Південний» в
м. Миколаєві про неможливість переказу
коштів за вказаними у вимозі Банку,
отриманою нею 06 квітня 2011 р. та потребу
для отримувача - нерезидента України
відкрити у банківській установі -
резиденті інвестиційного рахунку
(а.с.112-113).

28 грудня 2012 р. нотаріус отримала
повторну вимогу Банку про
перерахування належних йому коштів
через банк - кореспондент ПАТ «ВТБ
Банк» (а.с.114).

У відповідь Нотаріус направила Банку
листа від 02 січня 2013 р., яким повідомила
його про закінчення строку зберігання
на депозиті належної йому грошової
суми, потребу для задоволення його
вимог відкрити з дотримання
законодавства інвестиційний рахунок
нерезидента з пакетом підтверджуючих
документів та згоду відстрочити на
нетривалий час перерахування коштів до
державного бюджету для виконання цієї
вимоги за умови оновлення усього
наданого пакету документів (а.с.116).

28 січня 2013 р. Нотаріус отримала листа
Банка з вимогою видати належну йому
грошову суму з депозиту шляхом
перерахування її на його поточний
рахунок, відкритий у ПАТ «ВТБ Банк»
(а.с.117).

Того ж дня Нотаріус оформила платіжне
доручення №71 з перерахування зі свого
депозитного рахунку у філії АБ
«Південний» в м. Миколаєві на рахунок
Банку у ПАТ «ВТБ Банк» суми грошового
депозиту в сумі 1179369,60 грн. Проведення
операції відбулося 30 січня 2013 р. (а.с.119).

01 лютого 2013 р. ПАТ «ВТБ Банк»
повідомило Банк про те, що дійсно 30
січня 2013 р. на інвестиційний рахунок
Банку в ПАТ «ВТБ Банк» була зарахована
грошова сума у 1179369,60 грн., які були
списані з рахунку як помилково
зараховані 31 січня 2013 р. у зв'язку із
відсутністю документів підтверджуючих
отримання цих коштів від
інвестиційної діяльності в Україні
(а.с.81-83).

Відповідно до виписки з рахунку
Нотаріуса у АБ «Південний» в м.
Миколаєві, 05 лютого 2013 р. на його
депозитний рахунок була повернута
зазначена грошова сума від ПАТ «ВТБ
Банк» у зв'язку з ненаданням клієнтом
повного пакету документів, що
підтверджує відповідність операції
режиму функціонування інвестиційного
рахунку (а.с.а.с.120).

05 лютого 2013 р. згідно виписки з
нотаріальної справи №02-44, том №5,
Нотаріус оприбуткувала повернуту суму
коштів на своєму депозитному рахунку
за особовим рахунком №5159/3ю.

25 лютого 2013 р. Нотаріус звернулася до
Банку з вимогою про термінове усунення
перешкод для перерахування коштів за
режимом інвестиційного рахунку (а.с.121).

09 вересня 2013 р. представник Банку
звернувся до Нотаріуса із заявою, якою
повідомив про об'єктивні перешкоди для
відкриття інвестиційного рахунку,
просив затримати перерахування суми
депозиту до державного бюджету України
до 23 вересня 2013 р. задля отримання його
на розрахунковий рахунок офіційного
представництва Банку в Україні (а.с.122).

Листом від 09 вересня 2013 р. ГУ
Міндоходів у Миколаївській області
повідомило Нотаріуса про реквізити
перерахування коштів до Державного
бюджету України з депозитів по
закінченню строку зберігання (а.с.182).

26 вересня 2013 р. Нотаріус оформила
платіжне доручення №72 з перерахування
зі свого депозитного рахунку у філії АБ
«Південний» в м. Миколаєві до
державного бюджету України суми у
1180158,82 грн. залишків грошових коштів,
які не були отримані депонентами.
Операцію проведено банком 27 вересня 2013
р.

У відповідності до виписки з
нотаріальної справи №02-44, том №5,
Нотаріус списала вказану суму грошових
коштів з кількох особових депозитних
рахунків, зокрема, і з особового
рахунку №5159/3ю, із залишком коштів на
депозитних рахунках 0 грн.

Згідно копії листа ГУ Міндоходів у
Миколаївській області від 08 травня 2014
р. адресованого Нотаріусу, гроші з
депозиту перераховані Нотаріусом у
вересні 2013 р. до державного бюджету
повністю зараховані до державного
бюджету Ленінського району, банк
одержувача ГУ Державної казначейської
служби України в Миколаївській
області (а.с.128).

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Право власності в Україні є непорушним
відповідно до ст. 41 Конституції
України.

Професійна діяльність відповідача
врегульована Законом України «Про
нотаріат», де ст.5 встановлено обов'язок
нотаріуса відмовити у вчиненні
нотаріальної дії в разі її
невідповідності законодавству України
або міжнародним договорам.

Відповідно до ч.1 ст. 27 цього Закону
шкода, заподіяна особі внаслідок
незаконних дій або недбалості
приватного нотаріуса, відшкодовується
в повному розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну юридичної особи
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, в повному обсязі за
наявності її вини.

Для покладення відповідальності на
заподіювача майнової шкоди необхідна
сукупність таких обов'язкових умов: а)
наявність шкоди; б) протиправність дій
заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою; г) вина в
заподіянні шкоди.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України
захист цивільних прав та інтересів
може відбуватися шляхом відшкодування
збитків та іншими способами
відшкодування майнової шкоди.

Отже, збитки є синонімом до поняття
майнова шкода.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України,
збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Право власності Банку на суму у 1179369,60
грн. прийняту Нотаріусом 10 вересня 2009 р.
в депозит від ліквідаційної комісії
ЗАТ «ТК МГЗ» відповідно до матеріалів
справи та на переконання суду, є
беззаперечним.

У відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 34 Закону
України «Про нотаріат» до нотаріальних
дій, що вчиняються нотаріусами,
віднесено прийняття у депозит грошових
сум та цінних паперів.

Згідно ст. 85 цього Закону, нотаріус у
передбачених законодавством України
випадках приймає від боржника в
депозит грошові суми і цінні папери для
передачі їх кредитору. Про надходження
грошових сум і цінних паперів нотаріус
повідомляє кредитора і на його вимогу
видає йому грошові суми і цінні папери.

На час виникнення спірних
правовідносин, питання про видачу
коштів з депозиту було врегульовано
Інструкцією про порядок обліку
депозитних операцій у державних
нотаріальних конторах та в приватних
нотаріусів, затвердженою наказом
Мінюсту України 18 лютого 2003 р. за №13/5
(далі Інструкція №13/5).

Пунктами 16, 17, 21 Інструкції №13/5,
зокрема, передбачено, що видача з
депозиту грошових сум здійснюється за
заявою, яку подає депонент - тобто
особа, для якої вони вносяться (п. 5
Інструкції №13/5). Видача банками
грошових сум депонентам провадиться на
підставі платіжних доручень приватних
нотаріусів шляхом безготівкового
перерахування на рахунок депонента.
Невитребувані з депозиту грошові суми
та цінні папери, що підлягають передачі
фізичним та юридичним особам,
зберігаються в депозиті державної
нотаріальної контори або приватного
нотаріуса протягом 3 років і після
закінчення встановлених термінів їх
зберігання підлягають перерахуванню
до Державного бюджету України в
порядку, установленому чинним
законодавством України.

Вперше Банк як депонент звернувся до
Нотаріуса з вимогою про видачу
вказаної грошової суми з депозиту під
час дії Інструкції №13/5.

Поняття «витребування» означає собою
лише юридичний факт звернення належної
особи - депонента.

Тлумачення цього поняття відповідачем
як процесу, що розпочинається
пред'явленням вимоги нотаріусу і
закінчується одержанням зажаданого в
межах 3 річного строку зберігання
грошів на депозиті є помилковим
(а.с.104,105), оскільки видача грошової суми
з депозиту є наслідком звернення
депонента з вимогою до нотаріуса про
видачу грошових коштів з депозиту
протягом 3 років з дня їх надходження на
депозит.

Дійсність особи Банку як депонента
спірної суми нотаріусом під сумнів на
ставиться і нею вчинені реальні дії з
видачі йому спірної грошової суми з
депозиту.

Таким чином, нею визнано його право як
депонента на отримання спірної
грошової суми з депозиту. В іншому разі,
у відповідності до ст. 5 Закону України
«Про нотаріат» вона повинна була
відмовити у вчиненні нотаріальної дії -
видачі з депозиту.

В своїх запереченнях, відповідач
стверджує, що усі три вимоги Банка є
неналежними (а.с. 103) лише з тієї
підстави, що в них зазначалися рахунки,
на які неможливо було здійснити
перерахування коштів або не було
можливим їх зарахування банківською
установою на рахунок одержувача. Тому
неналежні вимоги не переривають
процесуальний 3 річний строк
зберігання грошової суми на депозиті, а
тому у неї виник обов'язок по
перерахуванню спірної суми до
державного бюджету України.

Ця позиція також є хибною. Строк
зберігання грошової суми на депозиті
не є процесуальним і не переривається.
Обов'язок з видачі грошової суми з
депозиту у нотаріуса виникає, як
зазначалося вище, за умови подання
письмової заяви про видачі суми з
депозиту особою, для якої ці кошти
вносилися.

В Інструкції №13/5, яка діяла до 07
березня 2012 р., та у Главі №21 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом Мінюсту
України за №296/5 (далі Порядок №296/5), яка
замінила Інструкцію №13/5, не
передбачено поняття неналежної вимоги.

Пунктами 9, 10 Порядку №296/5 також
передбачено, що видача з депозиту
грошових сум або цінних паперів
здійснюється за заявою, яку подає
депонент. Видача банками грошових сум
депонентам проводиться на підставі
платіжних доручень приватних
нотаріусів шляхом безготівкового
перерахування на рахунок депонента.
Невитребувані з депозиту грошові суми,
що підлягають передачі фізичним та
юридичним особам, зберігаються в
депозиті приватного нотаріуса
протягом 3 років і після закінчення
встановлених термінів їх зберігання
підлягають перерахуванню до
Державного бюджету України в порядку,
установленому чинним законодавством
України. Грошові суми, що зберігаються
в органах Державної казначейської
служби України, спрямовуються до
загального фонду державного бюджету
України як інші неподаткові
надходження.

За такого, нотаріус помилково, всупереч
законодавству, вважала грошову суму у
1179369,60 грн., що перебувала на її депозиті
та належала Банку не витребуваною та
незаконно перерахувала її до
державного бюджету України у вересні
2013 р.

Разом з тим, погодитися з вимогою про
стягнення з відповідача на користь
Банку спірної суми не можна.

Відповідно до Глави 13 ЦК України гроші
є річчю, що визначена родовими
ознаками.

Внаслідок незаконних дій відповідача
спірна грошова сума не знищена, не
зникла, відповідач не обернув її
злочинним шляхом на свою користь або
користь інших осіб. Отже, реальні
збитки незаконними діями відповідача
позивачу не заподіяні. Спірну суму
перераховано до Державного бюджету
України. Тому, ця неотримана позивачем
від відповідача сума у 1179369,60 грн. через
незаконні дії останнього є
безпідставно одержаною Державним
бюджетом України і право Банка на її
отримання повинно бути поновлено
позовом до належного відповідача з
підстави передбаченою ст. 1212 ЦК
України.

Через це у задоволенні позову слід
відмовити.

Посилання Нотаріуса в обґрунтування
правомірності своїх дій на довідку про
результати комплексної перевірки її
діяльності Головним управлінням
юстиції у Миколаївській області за
період з 04 серпня 2010 р. по 05 листопада 2013
р.,, затвердженою наказом ГУ юстиції у
Миколаївській області від 12 листопада
2013 р., де відсутні зауваження щодо
документів прийняття в депозит,
повернення з депозиту грошових сум,
преюдиціального значення для суду не
мають, а тому до уваги не беруться.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
судовий збір позивачу за рахунок
відповідача не відшкодовується.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький