У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 червня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», третя особа -
ОСОБА_5 про визнання кредитного
договору недійсним, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 09 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року Публічне акціонерне
товариство « УкрСиббанк» (далі - ПАТ «
УкрСиббанк») звернулося до суду з
позовом, у якому з урахуванням уточнень
просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 63
862,93 дол. США, що еквівалентно 509 080,26 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 20 лютого 2006 року між банком та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ 75/в-н-тт265, згідно з яким останній
отримав кредитні кошти в сумі 40 930 дол.
США зі строком їх повернення до 20
лютого 2027 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 20
лютого 2006 року між банком та ОСОБА_5 був
укладений договір поруки № П-75/в-н-тт265.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_4 кредитних зобов'язань станом на
06 жовтня 2011 року утворилася
заборгованість у розмірі 63 862,93 дол. США,
що становить 509 080,26 грн, яку банк просив
стягнути з боржника та поручителя.

Заперечуючи проти позову ПАТ
«УкрСиббанк», у вересні 2010 року ОСОБА_4
подав зустрічну позовну заяву, в якій
просив визнати кредитний договір за №
75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року недійсним
та в силу ст. 216 ЦК України привести
сторони договору у первісний стан.

Посилався на те, що оспорюваний
правочин порушує валютне
законодавство в частині надання
кредитних коштів в іноземній валюті -
доларах США та здійснення розрахунків
за кредитним договором в доларах США за
відсутності у сторін за договором
індивідуальної ліцензії.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 27 жовтня 2011 року
первісний позов ПАТ «УкрСиббанк»
задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року в сумі 63
852,93 дол. США, що еквівалентно
509 303,74 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 13 вересня
2012 року частково задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_4

Рішення суду першої інстанції в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ « УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року в сумі 63
852,93 дол. США, що еквівалентно 509 303,74 грн
залишено без змін.

В частині розподілу судових витрат
змінено, стягнуто судові витрати в
рівних частках по 910 гривень з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Рішення в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_5 не оскаржувалося та
судом апеляційної інстанції не
переглядалося.

У березні 2014 року, не погодившись з
рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 27 жовтня 2011 року, ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу, в якій
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ПАТ
«УкрСиббанк» в задоволенні позовних
вимог про стягнення з неї
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 09 жовтня
2014 року скасовано рішення суду
першої інстанції в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким відмовлено
ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні цих
вимог.

В іншій частині судове рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»
просить скасувати рішення
апеляційного суду від 09 квітня 2014 року
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду
від 13 вересня 2012 року, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
позичальник ОСОБА_4 не виконує взятих
на себе зобов'язань за кредитним
договором, має прострочену
заборгованість, яка повинна бути
стягнута солідарно з нього та
поручителя ОСОБА_5

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
стягнення кредитної заборгованості з
ОСОБА_5, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що відповідно до ч. 1 ст.
559 ЦК України порука ОСОБА_5 за
договором поруки № П-75/в-н-тт265,
укладеним 20 лютого 2006 року між нею та
банком, є припиненою через зміну
відсоткової ставки без згоди
поручителя.

Такий висновок апеляційного суду є
правильним з урахуванням умов п.2.1.
зазначеного вище договору поруки, яким
встановлено, що кредитор не вправі без
згоди поручителя змінювати умови
кредитного договору з позичальником,
унаслідок яких збільшується обсяг
відповідальності поручителя.

Цим же пунктом договору визначено, що
під згодою розуміється як візування
змін в кредитний договір поручителем,
так і отримання згоди шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями,
тощо.

Докази про наявність згоди поручителя
ОСОБА_5 або про вручення їй
повідомлення про збільшення
відсоткової ставки за кредитним
договором в матеріалах справи
відсутні.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суд апеляційної інстанції з
урахуванням встановлених обставин
справи та правової позиції Верховного
Суду України, висловленої у постанові
від 10 жовтня 2012 року в справі № 6-112 цс12
та постанові від 20 лютого 2013
року в справі № 6-1726цс12, обґрунтовано
дійшов висновку про відмову ПАТ
«УкрСиббанк» у задоволенні позовних
вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_5
кредитної заборгованості.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
відхилити, рішення апеляційного суду
Харківської області від 09 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова