Справа № 587/1949/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року Сумський
районний суд Сумської області під
головуванням судді Черних О.М., при
секретарі Рудавін Є.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
справу за позовом ОСОБА_1 до
Нижньосировотської сільської ради
Сумської області про визнання
незаконним протиправним скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Нижньосироватської сільської ради, в
якому просить: визнати незаконним та
скасувати рішення Нижньосироватської
сільської ради "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого
селянського господарства, орієнтовною
площею 2,00 га, що розташована по
АДРЕСА_1» від 25 липня 2014 року та
зобов'язати відповідача прийняти
рішення про надання згоди ОСОБА_1 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
орієнтовною площею 2,00 га, що
розташована по АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Представник відвідача в судове
засідання не з'явився про час і місце
розгляду повідомлений належним чином,
просив справу слухати у його
відсутність.

Заслухавши представника позивача,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 25 липня 2014 року
Нижньосироватською сільською радою
Сумського району Сумської області
прийнято рішення «Про відмову у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки у приватну власність
орієнтованою площею 2,00 га, що
розташована по АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства
за рахунок земель сільгоподарського
призначення».

Не погоджуючись з цими рішеннями,
позивачем визначено порушення його
права на спірну земельну ділянку, у
зв'язку з чим він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6. ст. 118 Кодексу
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходження земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно із ч. 7 вказаної статті районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права
дає підстави для висновку, що перелік
підстав для відмови у наданні дозволу
на приватизацію земельної ділянки є
вичерпний та закріплений в ч. 7 ст. 118 ЗК
України.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи мотиви, за яких відповідач
прийняв рішення від25 липня 2014 не
узгоджуються з приписами ч. 7 ст. 118 ЗК
України.

Таким чином рішення від 25 липня 2014 року
Нижньосироватської сільської ради
Сумського району Сумської області «Про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою з відведення
земельної ділянки у приватну власність
орієнтованою площею 2,00 га, що
розташована по АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення»
винесене з порушенням норм чинного
законодавства, адже ч. 7 ст. 118 ЗК України
передбачено, що відмова у наданні
дозволу на приватизацію земельної
ділянки повинна бути вмотивованою та
із зазначенням передбаченої у ч. 7 ст. 118
ЗК України підстави такої відмови.

Згідно із пунктом 12 Перехідних
положень розділу Х Земельного кодексу
України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження по розпорядженню землями
в межах населених пунктів, окрім земель
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
виключною компетенцією міських рад є
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування наділені
повноваженнями розпоряджатися
землями, які перебувають, відповідно, у
державній та комунальній власності.
Таке розпорядження вони здійснюють
шляхом продажу земель, безоплатної
передачі у приватну власність
громадянам, надання їх в оренду чи
передачі їх у постійне користування
(статті 118, 122, 123 Земельного кодексу
України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 21
Цивільного кодексу України суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відтак підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.

При цьому аналіз статей 116, 118 ЗК України
дає підстави вважати, що отримання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки не означає позитивного рішення
про надання її у власність, що фактично
вказує про відсутність обтяжень
земельної ділянки у такому випадку.

У подальшому були внесені зміни до ст.
118 ЗК України, які направлені на
спрощення процедури відведення
земельних ділянок у власність, зокрема
запроваджено принцип мовчазної згоди
на етапі отримання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, оскільки у випадку
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, внаслідок якої протягом
місяця не розглянута заява про надання
дозволу на виготовлення проектної
документації, заявник має право
здійснити замовлення проекту
відведення земельної ділянки.
(Постанова Верховного Суду України,
палата в адміністративних справах
Верховного Суду, від 10 грудня 2013 року, №
21-358а13).

Разом з тим, суд вважає, що не підлягає
задоволенню вимога позивача в частині
зобов'язання відповідача прийняти
рішення про надання згоди ОСОБА_1 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
орієнтовною площею 2,00 га, що
розташована по АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства,
оскільки суд не може підміняти
державний орган, рішення якого
оскаржуються, та давати вказівки, які б
свідчили про вирішення питань, які
належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212- 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Нижньосироватської
сільської ради Сумської області про
визнання незаконним протиправним
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення від 25 липня 2014 року
Нижньосироватської сільської ради
Сумського району Сумської області «Про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою з відведення
земельної ділянки у приватну власність
орієнтованою площею 2,00га, що
розташована по АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення» .

В іншій частині позову відмовити за
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М.Черних