Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ22 жовтня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючогоГорелкіної
Н.А.,суддів: Євграфової Є.П., Журавель
В.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 у своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
у своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
до Товариства з обмеженої
відповідальністю «Прилуцький завод -
«Білкозин», Служби у справах дітей
Прилуцької міської ради про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прилуцький завод -
«Білкозин» на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 27 травня 2014 року та рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 7 липня 2014 року,в с т а н о в и
л а:У березні 2014 року позивачі
звернулися до суду з даним позовом,
зазначивши в його обґрунтування, що
рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 11
жовтня 2013 року задоволено позов
Товариства з обмеженої
відповідальністю «Прилуцький завод -
«Білкозин» (далі - ТОВ «Прилуцький
завод - «Білкозин») про їх виселення з
адміністративно-побутового корпусу за
адресою: АДРЕСА_1. 9 вересня 2013 року
відповідач відключив постачання води
та електроенергії і вчинив
неправомірні та самоправні дії щодо їх
виселення з займаних приміщень у
гуртожитку, позбавивши їх доступу до
гуртожитку. Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 10 грудня
2013 року скасовано рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівскої
області від 11 жовтня 2013 року та
ухвалено нове про відмову у
задоволенні позову. Посилаючись на те,
що відповідач не виконує рішення
апеляційного суду, не відновлює
постачання води та електроенергії, чим
створює перешкоди у користуванні
житловими приміщеннями гуртожитку,
просили суд зобов'язати ТОВ
«Прилуцький завод - «Білкозин» не
чинити їм перешкод у користуванні
займаними ними житловими приміщеннями
в гуртожитку, що розташований по
АДРЕСА_1; вселити їх до займаних
житлових приміщень у гуртожитку;
зобов'язати ТОВ «Прилуцький завод -
«Білкозин» відновити постачання води
та електроенергії до зазначених
приміщень та стягнути моральну шкоду у
розмірі по 5 000 гривень кожному.Рішенням
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 27
травня 2014 року позов задоволено
частково. Зобов'язано ТОВ
«Прилуцький завод - «Білкозин» не
чинити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 перешкод у
користуванні займаними ними житловими
приміщеннями в гуртожитку, який
розташований по АДРЕСА_1. Вселено
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до
вказаних приміщень в гуртожитку, який
розташований по АДРЕСА_1. Зобов'язано
ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин»
відновити постачання води та
електроенергії до займаних ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
житлових приміщень в гуртожитку, який
розташований по АДРЕСА_1. Стягнуто з
ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» на
користь ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14 та
ОСОБА_9 по 300 гривень кожному в рахунок
відшкодування моральної шкоди. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. Рішенням
апеляційного суду Чернігівської
області від 7 липня 2014 року рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, що
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8
про відшкодування моральної шкоди
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про часткове задоволення
позову. Стягнуто з ТОВ «Прилуцький
завод - «Білкозин» на користь
ОСОБА_8 2 000 гривень у відшкодування
моральної шкоди. Рішення суду першої
інстанції в частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди
позивачам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
змінено, збільшено розмір
відшкодування моральної шкоди з 300
гривень до 2000 гривень кожному. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін. У касаційній скарзі
ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин»
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного. Судами
встановлено, що рішенням апеляційного
суду Чернігівської області від 10
грудня 2013 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ТОВ
«Прилуцький завод - «Білкозин» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_13 про
виселення, звільнення приміщення
адміністративно-побутового корпусу
ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин», що
розташований по АДРЕСА_1. Вказаним
судовим рішенням було встановлено, що
спірне приміщення по АДРЕСА_1 має
статус гуртожитку та належить до
житлового фонду України згідно з
приписами ст. 4 ЖК України і фактично
між попереднім власником гуртожитку
(ПАТ «Прилуцький завод «Білкозин») та
його мешканцями виникли
правовідносини найму житлових
приміщень у гуртожитку і при зміні
власника житла, переданого у найм, до
нового власника переходять права та
обов'язки наймодавця, при цьому
правовідносини між сторонами не
припиняються. Задовольняючи
позов в частині зобов'язання ТОВ
«Прилуцький завод - Білкозин» не чинити
перешкоди позивачам у користуванні
спірними житловими приміщеннями у
гуртожитку, вселення їх у гуртожиток,
зобов'язання відповідача відновити
постачання води та електроенергії до
житлових приміщень у гуртожитку, суд
першої інстанції, з висновком якого в
цій частині погодився й апеляційний
суд, виходив з того, що рішенням
апеляційного суду Чернігівської
області від 10 грудня 2013 року
встановлена правомірність
користування мешканцями спірними
жилими приміщеннями, а тому наявний
беззаперечний факт порушення
відповідачем прав позивачів у
користуванні ними.Частково
задовольняючи позов в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
порушення прав позивачів на
користування спірним гуртожитком
зумовило зміну їх звичайного способу
життя, що призвело до порушення
нормальних життєвих зв'язків,
стосунків та спричинило душевні
страждання, у зв'язку з чим дійшов
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачів моральної шкоди
по 300 гривень кожному. Відмовляючи у
задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди з ТОВ «Прилуцький
завод - Білкозин» на користь
неповнолітньої ОСОБА_8, суд першої
інстанції виходив з відсутності
доказів на підтвердження факту
заподіяння останній моральної шкоди.
Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення з
відповідача на користь неповнолітньої
ОСОБА_8 моральної шкоди та ухвалюючи в
цій частині нове про часткове
задоволення позову, апеляційний суд
виходив з того, що остання, як і всі інші
позивачі, зазнала моральних страждань
у зв'язку з неправомірними діями
відповідача.Виходячи з вимог
розумності та справедливості,
тривалості душевних страждань
позивачів та протиправності дій
відповідача, апеляційний суд дійшов
висновку про зміну рішення суду першої
інстанції в частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди
позивачам ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 шляхом збільшення розміру
відшкодування моральної шкоди з 300
гривень до 2 000 гривень. Проте з такими
висновками судів погодитись не можна.
Відповідно до ст. ст. 127, 128, 130, 131 ЖК
Української РСР порядок надання та
користування жилою площею в
гуртожитках визначається
законодавством України, Примірним
положенням про гуртожитки,
затвердженим постановою Ради
Міністрів Української РСР від 3 червня
1986 року № 208 (далі - Примірне
положення).Розділом I Загальних
положень Примірного положення про
гуртожитки визначено, що цільовим
призначенням гуртожитків є проживання
в них робітників, службовців, а також
інших громадян у період роботи або
навчання. Під гуртожитки надаються
спеціально споруджені або
переобладнані для цієї мети жилі
будинки. Як вбачається з
матеріалів справи, 5 березня 2013 року між
ПАТ «Прилуцький завод
«Білкозин» та ТОВ «Прилуцький
завод-«Білкозин» укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до умов
якого продавець передав у власність
покупця будівлі та споруди, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які
складаються з: головного виробничого
корпусу, огорожі проммайданчика,
високовольтного розподільного
улаштування РУ-10, пункту мийки,
адміністративного побутового корпусу,
перехідного мосту, складу пікелю,
вагової і транспортної прохідної,
тимчасових будівель, металічного
складу, залізничної колії, теплиці,
адміністративно -побутового корпусу
(гуртожиток). Згідно з актом
прийому в експлуатацію Державною
приймальною комісією закінченого
будівництвом об'єкта пускового
комплексу Прилуцького заводу
«Білкозин» по виробництву білкової
ковбасної оболонки на комплексному
іноземному обладнанні від 30 грудня 1980
року, яким введено в експлуатацію
вказаний об'єкт, наявний відповідний
перелік об'єктів, що входить у вказаний
пусковий комплекс, в якому відсутні
відомості про такий об'єкт, як
адміністративно-побутовий комплекс
(гуртожиток). Відповідно до наказу
Міністерства м'ясної та молочної
промисловості СССР від 30 січня 1981 року
№ 31-орг, яким затверджено акт державної
приймальної комісії про прийом в
експлуатацію Прилуцького заводу по
виробництву білкової ковбасної
оболонки «Білкозин», серед переліку
об'єктів які входили в пусковий
комплекс, даного заводу об'єкта
«житлового будинку» чи «гуртожитку» не
було. У матеріалах справи наявний
звіт по інвентаризації викидів
забруднюючих речовин ТОВ «Прилуцький
завод - «Білкозин», виконаний
ПП «Експертний центр
екології» від 4 квітня 2013 році, в якому
зазначено, що згідно з Додатком № 4 до
Державних санітарних правил
планування та забудови населених
пунктів, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 10.06.1996 року № 173, санітарно-захисна
зона ТОВ «Прилуцький завод
-«Білкозин» становить 300 метрів та
листу Прилуцького міськрайоиного
управління Головного Управління
Держсанепідемслужби у Чернігівській
області № 384 від 18 квітня 2014 року про те,
що заселення нежитлової будівлі -
адміністративно-побутового корпусу
(гуртожиток) людьми за адресою:
АДРЕСА_1 з огляду на вимоги
Державних санітарних правил
планування та забудови населених
пунктів не припустиме.Як роз'яснено у
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12
квітня 1985 року № 2, при вирішенні
спорів, пов'язаних з користуванням
приміщеннями гуртожитку, судам
необхідно з'ясувати, чи є гуртожитком
спірне приміщення, чи побудовано воно
як гуртожиток або спеціально для нього
переобладнано; чи є дозвіл
санепідемстанції на його заселення як
гуртожитку; чи зареєстрований він як
гуртожиток у виконкомі районної,
міської, районної в місті Ради; чи
видавався відповідно до Положення про
гуртожиток ордер на зайняття жилої
площі в гуртожитку, чи є штати для
обслуговування гуртожитку та як
оплачується проживання. Так, згідно із
ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п.
10 Примірного положення на підставі
спільного рішення адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
про надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи,
організації видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу. Вирішуючи спір, суди не
врахували вказаних роз'яснень та вимог
ст. 127 ЖК Української РСР,
відповідно до якої для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших працівників на
період роботи чи навчання можуть
використовуватися гуртожитки, під
якими розуміються спеціально
збудовані чи переобладанні для даних
цілей житлові будинки, що реєструються
в якості гуртожитків у виконкомах
відповідних районних та місцевих рад і
законом установлено єдину підставу для
вселення на надану жилу площу в
гуртожитку є спеціальний ордер, який
видає адміністрація підприємства,
установи, організації на підставі
спільного з профспілковим комітетом
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку. Пославшись на
преюдиційність рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 10
грудня 2013 року щодо визначення статусу
спірного приміщення, суди не звернули
уваги на відсутність в матеріалах
справи даних про надання статусу
«гуртожиток» будівлі, що розташована
по АДРЕСА_1, яка знаходиться у власності
ТОВ «Прилуцький завод-«Білкозин».
Разом з тим, як видно з матеріалів
справи, статус гуртожитку має будинок
АДРЕСА_2, де зареєстровані позивачі,
який рішенням 23 сесії 4 скликання
Прилуцької міської ради від 29
вересня 2005 року переданий у комунальну
власність територіальної громади.
Таким чином, судами не з'ясовано статус
будівлі, що розташована по АДРЕСА_1,
підстави вселення у спірне приміщення,
не надано оцінку звіту по
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин ТОВ «Прилуцький
завод - «Білкозин», виконаний ПП
«Експертний центр екології» від 4
квітня 2013 року, в якому зазначено про
неможливість заселення нежитлової
будівлі - адміністративно-побутового
корпусу (гуртожиток) людьми за адресою:
АДРЕСА_1. Крім того, зобов'язуючи ТОВ
«Прилуцький завод - «Білкозин»
відновити постачання води та
електроенергії до займаних ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 житлових
приміщень в гуртожитку, який
розташований по АДРЕСА_1, суди не
з'ясували, за яким саме об'єктом
припинено постачання вказаних послуг,
підстави припинення та за якими
тарифами здійснюється розрахунок за
надані послуги (тарифи для споживачів
чи тарифи для населення). Таким
чином, вирішуючи спір, суди не
врахували обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, та, стягуючи з відповідача
на користь позивачів моральну шкоду на
підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК
України, не перевірили, чи поширюються
вказані норми на правовідносини, які
виникли між сторонами, не з'ясували
правові підстави стягнення моральної
шкоди на користь неповнолітньої особи
та дійшли передчасного висновку про
обґрунтованість заявлених вимог.
За таких обставин рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а:Касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прилуцький завод
«Білкозин» задовольнити. Рішення
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 27 травня 2014
року та рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 7 липня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий
Н.А. ГорелкінаСудді:
Є.П.
Євграфова
В.І. Журавель

І.М.
Завгородня
Ю.Г. Іваненко