Справа №461/551/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м.Львів

Галицький
районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Чорненькій
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про примусове
вселення до квартири та усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право на проживання в
квартирі АДРЕСА_1 у м.Львові. В
обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що рішенням
Галицького районного суду м.Львова від
27.12.2005 року відмовлено у задоволенні
позову про визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право на проживання за адресою:
АДРЕСА_1. Проте, останній за вказаною
адресою не вселився та не вчинив жодних
дій спрямованих на це. З огляду на
наведене, просить визнати ОСОБА_2
втратившим право користування
житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1
у м. Львові.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд з
зустрічним позовом, в якому просить
вселити його до квартири АДРЕСА_1 у
м.Львові та зобов'язати не чинити
перешкод в користуванні спірною
квартирою. В обґрунтування заявленого
позову покликається на те, що
зареєстрований та є основним наймачем
спірної квартири. У вказаній квартирі
також зареєстрований ОСОБА_1 - син
колишньої дружини. Рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 29.12.2003року
зобов'язано не чинити йому перешкод у
користуванні спірною квартирою. Однак
рішення суду не виконане, а виконавчий
документ втрачений. Ствердив, що дійсно
не проживає в спірній квартирі
оскільки боржники у виконавчому
провадженні рішення суду не виконують.
З метою пришвидшення виконання рішення
суду у примусовому порядку
неодноразово звертався до державної
виконавчої служби, однак отримував
відповіді про неможливість виконання
рішення суду у зв'язку з відсутністю
можливості примусового входження в
житло та ігнорування боржниками вимог
державного виконавця при проведенні
виконавчих дій. Просить зустрічний
позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та
його представник первісний позов
підтримали, давши пояснення аналогічні
доводам, викладеним у позові.
Зустрічний позов заперечили та просять
у його задоволенні відмовити за
безпідставністю вимог.

Представник відповідача у
судовому засіданні первісний позов
заперечив, зустрічний підтримав та
просить його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши інші матеріали справи, суд
приходить до переконання, що у
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити за безпідставністю вимог, а
позов ОСОБА_2 задовольнити, з наступних
мотивів.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Частино 1 статті 71 ЖК України
передбачено, що при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

У судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 в період з 1979 до 1980 року.
Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 від
першого шлюбу. Сторони зареєстровані у
неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 м.
Львові, що складається із двох кімнат,
кухні, з усіма комунальними вигодами.
ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована
до дня смерті у червні 2011року.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 29 грудня 2003 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 29.12.2003року та
ухвалою Верховного Суду України від
26.06.2006року, в задоволенні позову ОСОБА_2
про виселення ОСОБА_3 без надання
іншого житла, та про визнання ОСОБА_1
таким, що втратив право на користування
даною квартирою відмовлено. Разом з
тим, зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не
чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 у м. Львові. У
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування квартирою відмовлено.

На виконання зазначеного рішення
23.07.2004року був виданий виконавчий лист
№2-9/03.

Листом від 22.03.2007 року ДВС у Галицькому
районі м. Львова повідомив ОСОБА_2 про
те, що, незважаючи на неодноразові
попередження, у добровільному порядку
боржниками рішення суду не виконано.
Примусове виконання рішення суду
ускладнене, у зв'язку з відсутністю
можливості примусового входження в
житло боржника.

Згідно листа державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ вих. № В-18/414 від
21.11.2007року, 23.01.2006 року при виконанні
виконавчого листа №2-9/03 про
зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не чинити
перешкод ОСОБА_2 в користуванні
квартирою, боржниця відмовилась
відчинити двері, про що складено акт
державного виконавця. Рішення суду
боржником не виконано, відтак до нього
застосовано штрафні санкції.

21.11.2007року державний виконавець
Галицького ВДВС ЛМУЮ звернувся до суду
з поданням, в якому просив змінити
спосіб виконання рішення суду, шляхом
примусового вселення ОСОБА_2 у спірну
квартиру оскільки боржники чинять
перешкоди виконанню рішення /а.254-262 т.2
с. № 2-9/03 /

Встановлено, що 21.11.2007 року державним
виконавцем Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції винесено постанову про
повернення виконавчого документа без
виконання не стягувачу, як вказано у
поданні начальника Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 25.05.2009 року, а Галицькому
районному суду м. Львова, без відома
стягувача, на що останній, в подальшому,
скаржився Галицькому ВДВС ЛМУЮ,
наполягав на примусовому виконанню
рішення суду, був позбавлений
можливості оскарження, в законом
встановленому порядку, постанови про
повернення виконавчого документа без
виконання.

У зв'язку з цим, з метою належного
виконання рішення суду, на вимогу
начальника Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 25.05.2009 року, ухвалою
Галицького районного суду м.Львова від
09.06.2009 року видано дублікат виконавчого
листа у справі, та скеровано для
виконання Галицькому ВДВС ЛМУЮ /а.254-262
т.2 с. № 2-9/03/.

Галицький ВДВС Львівського МУЮ,
листом № 25254 від 04.12.2013року повідомив
суд, що дійсно, на виконанні у Відділі
перебувало виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-9/03, виданого 10.06.2009 року, проте
тільки 05.10.2009 року /після звернення
ОСОБА_1 до суду з черговим позовом про
визнання відповідача таким, що втратив
право на спірне житло/ було завершене
та знищене, у зв'язку з закінченням
строків зберігання, так і не будучи
виконаним.

Факт непроживання основного наймача
спірної квартири - ОСОБА_2, з поважних
причин, внаслідок неможливості
проживання через тривалий, гострий
конфлікт сторін, чинення йому перешкод
в користуванні житлом, постійним
ініціюванням ОСОБА_3 позовів до суду
встановлено рішеннями Галицького
районного суду м. Львова від 29.12.2003року
та 27.12.2005року, а в період з 21.11.2007 року
матеріалами даної справи.

Суд приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про
те, що він вживав достатніх дієвих
заходів щодо вселення у приміщення
спірної квартири, що об'єктивно
підтверджується зібраними у справі
доказами, зокрема, письмовими
зверненнями до Галицького ВДВС ЛМУЮ
щодо пришвидшення та наполягання
виконання рішення суду, запереченнями
щодо заяв позивачів, спрямованих на
позбавлення відповідача житлових прав,
а коли такі, з незалежних від його волі
причин, не були реалізовані, зверненням
до суду з позовом за захистом
порушеного права.

Як вбачається із матеріалів справи №
2-9/03, протягом 2007, 2008 років в провадженні
Галицького районного суду м.Львова
знаходилась заява ОСОБА_3 про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
від 27.04.2007 року, в задоволенні якої
ухвалою суду від 25.12.2008 року
відмовлено. Ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області
від 26.03.2009 року ухвалу районного суду
залишено без змін. Однак на цей час, з
12.02.2009 року в суді знаходилась на
розгляді позовна заява ОСОБА_3 про
визнання відповідача таким, що втратив
право на спірне житло, що свідчить про
те, що позивачі не мали на меті виконати
рішення суду, а відповідач був
безпідставно позбавлений можливості
вселитися у спірне житло в законному
порядку, на виконання рішення суду
оскільки провадження з виконання
останнього завершено в час наявності
даного спору в суді. Слід зазначити, що
відповідач послідовно наполягав на
виконанні рішення суду, не втрачаючи,
таким чином зв'язку з житловим
приміщенням, висловлюючи свої наміри
реалізувати своє право на спірне житло.

Разом з тим, не заслуговують на увагу
доводи ОСОБА_1 про те, що жодних дій,
спрямованих на вселення в спірне житло
ОСОБА_2 не вчиняв, так як такі
твердження не підтверджені жодними
належними та допустимими доказами.

Не приймаються до уваги суду доводи
ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 втратив право
на житло, оскільки переуступив таке
право іншій особі, отримавши згідно
розписки грошові кошти, оскільки ці
обставини не є предметом даного спору,
а спірна квартира не є предметом
відчуження, є неприватизованою.

З огляду на наведене, суд приходить до
переконання, що згідно вимог ст.ст.71,72
ЖК України, ОСОБА_2 не може вважатись
таким, що втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1 у м.Львові оскільки
рішення суду не виконане, відповідач не
вселився в спірну квартиру з
незалежних від нього причин, постійно
наполягав на усуненні перешкод у
користуванні спірним житлом, які
ОСОБА_1 чинили йому шляхом зміни замків
вхідних дверей квартири, та
невпускання у спірне житло через
тривалий конфлікт, звертаючись у
відповідні інстанції, в тому числі
судові.

За таких обставин, у задоволенні
первісного позову слід відмовити за
безпідставністю вимог, а зустрічний
належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст.9, 64, 65,71, 72 ЖК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
примусове вселення до квартири та
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням задовольнити
повністю.

Вселити ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод
ОСОБА_2 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 07,50
грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи та 08.50
грн. державного мита.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
О.Р.Юрків