Справа № 761/6103/14-ц
Провадження №2/761/3043/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді
Савицького О.А.

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» про
визнання недійсним пункту договору
добровільного страхування, стягнення
суми страхового відшкодування та
фінансових санкцій за порушення
грошового зобов'язання,

в с т а н о в и в:

10 лютого 2014 року позивач, через свого
представника, звернувся до суду з
позовом, направивши його поштовим
відправленням, про визнання пункту 13.1.13
Договору добровільного страхування
наземного транспортного засобу серія AM
№ 003162 від 31 серпня 2010 року недійсним та
стягнення на його користь з ПрАТ «СК
«ПЗУ Україна» 43768,04 грн. в якості
страхового відшкодування, 1598,70 грн.
пені за прострочення виконання за
договором, 3% річних від простроченої
суми у розмірі 3863,58 грн., збільшення
суми боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення в розмірі 2150,21 грн., а
також 773,39 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
сторона позивача зазначає, що 31 серпня
2010 року між ним та Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу серії
АМ №003162 від 31 серпня 2010 року. Згідно
даного договору, позивач здійснив
добровільне страхування належного
йому легкового автомобіля марки «Nissan»
модель «TIIDA» 2010 року випуску, д.н.
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 на умовах
КАСКО. При цьому особа ОСОБА_1 повністю
виконав всі свої фінансові й інші
зобов'язання за договором перед ПрАТ
«СК «ПЗУ Україна», у тому числі,
виплатив у повному розмірі страхову
премію за договором

Оскільки 18 січня 2011 року з автомобілем
позивача стався страховий випадок, а
саме, внаслідок ДТП він був пошкоджений
позивач в порядку, встановленим чинним
законодавством України та договором,
звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»
через Регіональне управління ПрАТ «СК
«ПЗУ України» в м.Одесі з відповідною
заявою для отримання страхового
відшкодування та компенсації витрат,
пов'язаних з евакуацією автомобіля з
місця здійснення ДТП, але ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» відмовило у виплаті ОСОБА_1
страхового відшкодування з посиланням
на п.13.1.13 договору, відповідно до якого
однією з підстав для відмови у виплаті
страхового відшкодування є їзда
протягом зимового сезону на шинах, які
не відповідають такому сезону. Згідно
п.13.1.13 договору, у розумінні ПрАТ «СК
«ПЗУ Україна» зимовий сезон
експлуатації автомобіля в м.Одесі
становить період з 15 листопада по 15
березня (включно).

Позивач вважає, що вказаний пунк
Договору суперечить вимогам ЦК
України, Закону України «Про захист
прав споживачів» та іншим актам
цивільного законодавства, а тому
відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України він
має бути визнаний недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити позов з підстав
викладених в ньому.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив суд
відмовити у задоволенні позову. Надав
суду письмові заперечення, в яких
зазначив, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»
відмовило у виплаті страхового
відшкодування відповідно до умов
Договору страхування укладеному між
сторонами, які не суперечать вимогам
закону та були узгоджені сторонами
договору при його підписанні, а тому
відсутні підстави для визнання
будь-яких умов цього договору
недійсними.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши письмові докази зібрані в
справі, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що згідно Договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу серія AM № 003162 від
31 серпня 2010 року, ОСОБА_1 здійснив
добровільне страхування належного
йому легкового автомобіля марки «Nissan»
модель «ТІIDA» 2010 року випуску, д.н.
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 на умовах
КАСКО.

Згідно з п.5 Особливих умов страхування
договору, страхова сума за договором
добровільного страхування становить
175000 гривень.

Відповідно до умов п.3.7 договору
добровільного страхування відповідач
зобов'язався здійснювати позивачу
страхові виплати за умови настання
страхового випадку.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення серія
ВН № 259398 від 18 січня 2011 року та Довідки
про пошкодження автомобіля внаслідок
ДТП, 18 січня 2011 року за участі
автомобіля ОСОБА_1 сталася
дорожньо-транспортної пригоди, що
відбулася о 17:20 у м.Одесі на
вул.Преображенській,11, в якій було
пошкоджено автомобіль позивача «Nissan»
модель «ТІIDA» 2010 року випуску, д.н.
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_1

19 січня 2011 року в порядку,
встановленому договором добровільного
страхування, позивачем було
повідомлено ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»
через Регіональне управління ПрАТ «СК
ПЗУ Україна» в м.Одесі про вказану ДТП,
у подальшому були зібрані й надані всі
документи та зроблені всі дії,
необхідні для виплати з боку ПрАТ «СК
«ПЗУ Україна» страхового
відшкодування та компенсації витрат,
пов'язаних з евакуацією автомобіля з
місця здійснення ДТП, згідно умов
договору добровільного страхування.

Згідно договору купівлі-продажу від 18
лютого 2011 року, рахунку-фактури №
СФ-036721 від 18 лютого 2011 року, укладеного
та наданого ТОВ «Елефант», що є
офіційним дилером компанії «Nissan» в
Україні та здійснює офіційне сервісне
обслуговування автомобілів цієї
компанії, вартість ремонту автомобіля
позивача була встановлена у розмірі
44205,54 гривень.

Згідно копії фіскального чеку №3821 від
18 лютого 2011 року і фіскального чеку №
3419 від 26 березня 2011 року вказана сума,
44205,54 гривень, була фактично сплачена
позивачем на користь ТОВ «Елефант» за
ремонт автомобілю «Nissan» модель «ТІIDA»
2010 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Відповідно до копії Листа Центрального
офісу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» №1115-31 від
01 березня 2011 року, за результатами
розгляду наданих їм документів і
фактичних обставин, що супроводжували
здійснення ДТП, з боку ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» позивачу було повністю
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування за договором і
компенсацією витрат, пов'язаних з
евакуацією автомобіля з місця
здійснення ДТП.

В результаті наступного повторного
звернення позивача до ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» із проханням переглянути
попереднє рішення й прийняти нове
рішення на його користь листом
Центрального офісу ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» № 2724-31 від 05 травня 2011 року
позивачу було знову повністю
відмовлено за усіма вимогами, а
попереднє рішення ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» було залишено без змін.

Відмову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у
виплаті ОСОБА_1 страхового
відшкодування обґрунтовано посиланням
на п.13.1.13 Договору, відповідно до якого
однією з підстав для відмови у виплаті
страхового відшкодування є їзда на
таких шинах, зношування яких перевищує
встановлені норми, і їзда протягом
зимового сезону на шинах, які не
відповідають такому сезону.

Позивач просить визнати недійсним
вказаний пунк 13.1.13 Договору, оскільки
на його думку він суперечить вимогам ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Також ч.ч. 3, 4 цієї
статті передбачено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі, а
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Статтею 982 ЦК України, передбачено, що
істотними умовами договору
страхування є предмет договору
страхування, страховий випадок, розмір
грошової суми, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату у разі
настання страхового випадку (страхова
сума), розмір страхового платежу і
строки його сплати, строк договору та
інші умови, визначені актами
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Частиною 1 ст. 991 ЦК України визначено
випадки коли страховик має право
відмовитися від здійснення страхової
виплати, а саме у разі: навмисних дій
страхувальника або особи, на користь
якої укладено договір страхування,
якщо вони були спрямовані на настання
страхового випадку, крім дій,
пов'язаних із виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, вчинених у стані необхідної
оборони (без перевищення її меж), або
щодо захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації;
вчинення страхувальником або особою,
на користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину; що
призвів до страхового випадку; подання
страхувальником завідомо неправдивих
відомостей про об'єкт страхування або
про факт настання страхового випадку;
одержання страхувальником повного
відшкодування збитків за договором
майнового страхування від особи, яка їх
завдала; несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків; наявності інших
підстав, встановлених законом.

А відповідно до ч.2 цієї статті
встановлено, що договором страхування
можуть бути передбачені також інші
підстави для відмови здійснити
страхову виплату, якщо це не суперечить
закону. Рішення страховика про відмову
здійснити страхову виплату
повідомляється страхувальникові у
письмовій формі з обґрунтуванням
причин відмови (ч.3).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
страхування», добровільне
страхування - це страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону,
страхова сума - грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку. Страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
страхування», правила страхування
розробляються страховиком для кожного
виду страхування окремо і підлягають
реєстрації в Уповноваженому органі при
видачі ліцензії на право здійснення
відповідного виду страхування.

Правила добровільного страхування
наземного транспорту (крім
залізничного) №220.1.2009, які
зареєстровані в Державній комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України за №0690196 від 27.11.2008 року,
визначають загальний порядок і умови
укладання, виконання і припинення дії
договорів добровільного страхування
майнових інтересів страхувальника,
пов'язаних з володінням, та/або
користуванням, та/або розпорядженням
Т/З.

Конкретні умови страхування до
настання страхового випадку за умови,
що такі зміни відповідають цим
Правилам та не суперечать чинному
законодавству України.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху
України передбачено, що технічний
стан транспортних засобів та їх
обладнання повинні відповідати
вимогам стандартів, що стосуються
безпеки дорожнього руху та охорони
навколишнього середовища, а також
правил технічної експлуатації,
інструкції підприємств-виробників та
іншої нормативно-технічної
документації.

Підпунктом 6.3.3 пункту 6.3. Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного),
зареєстрованих Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 03 березня 2007 року № 0670528,
передбачено, що не є страховим випадком
подія, що сталася із застрахованим
транспортним засобом внаслідок,
зокрема, порушення водієм правил
технічної експлуатації, згідно з
вимогами Правил дорожнього руху
України щодо технічного стану й
обладнання транспортного засобу та
використання не за призначенням або з
порушенням умов технічної
експлуатації (відповідно до приписів
виробника).

Проаналізувавши перелічені норми
законів та нормативно-правових актів,
суд приходить до висновку, що п.13.1.13
Договору добровільного страхування
наземного транспортного засобу серія AM
№ 003162 від 31 серпня 2010 року, що укладений
між сторона у даній справі, який став
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування позивачу, не
суперечить нормам встановленим
законодавчими та нормативними актами,
а тому позов ОСОБА_1 щодо визнання
недійсним вказаного пункту Договору є
безпідставним та таким, що не
ґрунтується на вимогах закону, а тому
суд відмовляє у його задоволенні в цій
частині.

Крім того до аналогічного висновку, а
саме що Договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу серія AM № 003162 від 31 серпня 2010
року є законним, та таким що відповідає
всім нормам чинного законодавства,
дійшов Малиновський районний суд
м.Одеси в рішенні від 05.04.2012 року у
справі № 1519/120/2012, провадження №
2/1519/4795/12 за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» про
стягнення страхового відшкодування та
пені, відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку
про законність п.13.1.13 Договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу серія AM № 003162 від
31 серпня 2010 року, що укладений між
сторона у даній справі, і саме вказаний
пункт є підставою для відмови у виплаті
позивачу страхового відшкодування, суд
не знаходить законних підстав і для
задоволення позову ОСОБА_1 щодо
стягнення на його користь суми
страхового відшкодування за вказаним
договором та фінансових санкцій за
порушення грошового зобов'язання за
цим договором.

На підставі викладеного, керуючись
керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 209, 212 - 215, 218,
223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» про
визнання недійсним пункту договору
добровільного страхування, стягнення
суми страхового відшкодування та
фінансових санкцій за порушення
грошового зобов'язання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: