МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р.
Справа № 370/2727/13-ц

Макарівський районний суд Київської
області у складі головуючого судді
Оберемка В.О., при секретарі
Гребінській Н.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Макарові Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів ТОВ "Траверз -Буд",
ТОВ «Девелоперська компанія «Європа»
про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 (далі
-відповідач 1), ОСОБА_2 (далі-відповідач
2), 3-ті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів
ТОВ "Траверз -Буд", ТОВ «Девелоперська
компанія «Європа» про стягнення
коштів, посилаючись на те, що 07 серпня
2008 року між позивачем та відповідачем 1,
відповідачем 2 було укладено попередні
договори №?492/21-1, № 492/21-2 про укладення
договорів купівлі - продажу земельних
ділянок, посвідчених приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_4 за реєстр. №7452
та реєстр. №7451 відповідно до яких
відповідач 1 та відповідач 2
зобов'язалися в строк до 06 серпня 2009
року передати у власність позивачу на
умовах попереднього договору земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0763 га в
с.Березівка, Колощинської сільської
ради Макарівського району Київської
області кадастровий номер :07:011:0093
та НОМЕР_1 площею 0.0737 га в с.Березівка,
Колощинської сільської ради
Макарівського району Київської
області кадастровий номер :07:011:0042.

11 грудня 2008 року між позивачем та
відповідачем 1 та відповідачем 2
укладено додаткові угоди №1 до
вищевказаних попередніх договорів про
укладення договорів купівлі-продажу
земельних ділянок №?492/21-1 від 07.08.2008
року та №?492/21-2 від цього ж числа, згідно
яких, зокрема, уточнюється порядок
остаточних розрахунків за земельну
ділянку НОМЕР_1 між сторонами.

У забезпечення виконання попередніх
договорів позивачем в безготівковому
порядку сплачено відповідачу 1 кошти в
розмірі 169 578,36 гривень та відповідачу 2 -
163 799,77 гривень, що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.
Проте, відповідач 1 та відповідач 2 в
порушення умов попередніх договорів до
визначеного в цих договорах строку не
підготували необхідні для
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу земельних ділянок
документи, позивач вважає, що не
укладання основних договорів
відбулось з вини відповідачів, які
прострочили виконання зобов'язання за
попередніми договорами, а тому на
підставі ст.ст.625, 635, 1190, 1212 ЦК України
позивач просить стягнути з відповідача
1 та відповідача 2 попередню оплату за
попередніми договорами
купівлі-продажу земельних ділянок, три
проценти річних від простроченої суми,
інфляційні втрати а також солідарно
збитки та судовий збір.

В судовому засіданні представник
позивача викладене підтримала та
просила позов задовольнити в повному
обсязі.

В судовому засіданні представники
відповідачів в задоволенні позову
просили відмовити в повному обсязі.

Треті особи належним чином
повідомлені про день та час розгляду
справи в судове засіданні
представників не направили, заяв та
клопотань не подавали.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

07 серпня 2008 року між сторонами було
укладено попередні договори №?492/21-1, №
492/21-2 про укладення договорів купівлі -
продажу земельних ділянок, посвідчених
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 за
реєстр. №7452 та реєстр. №7451 відповідно
до яких відповідач 1 та відповідач 2
зобов'язалися в строк до 06 серпня 2009
року передати у власність позивачу на
умовах попереднього договору земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0763 га в
с.Березівка, Колощинської сільської
ради Макарівського району Київської
області кадастровий номер :07:011:0093
та НОМЕР_1 площею 0.0737 га в с.Березівка,
Колощинської сільської ради
Макарівського району Київської
області кадастровий номер :07:011:0042.

11 грудня 2008 року між позивачем та
відповідачем 1 та відповідачем 2
укладено додаткові угоди №1 до
вищевказаних попередніх договорів про
укладення договорів купівлі-продажу
земельних ділянок №?492/21-1 від 07.08.2008
року та №?492/21-2 від цього ж числа, згідно
яких, зокрема, уточнюється порядок
остаточних розрахунків за земельну
ділянку НОМЕР_1 між сторонами.

У забезпечення виконання попередніх
договорів позивачем в безготівковому
порядку сплачено відповідачу 1 кошти в
розмірі 169 578,36 гривень та відповідачу 2 -
163 799,77 гривень, що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.

Як зазначив представник
позивача, в зв'язку з невиконанням
відповідачем 1 та відповідачем 2 взятих
на себе зобов'язань та відповідно до
розрахунку відшкодування матеріальних
втрат позивача від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та компенсації (плати) за користування
відповідачем 1 утримуваним ним
грошовими коштами становить: 169 578,36
грн., 19 443,44 грн. - 3% річних, 30 310,78 грн. -
інфляційні втрати, а всього 219 332,58 грн.;
відповідачем 2- 163 799,77 грн., 18 780,88 грн. - 3%
річних, 29 277,90 грн. - інфляційні втрати, а
всього 211 858,55 грн.

Крім того підлягають стягненню з
відповідачів 1 та 2 на користь позивача
збитки в розмірі по 140 000 грн. з кожного
та солідарно судовий збір в розмірі 3441
грн.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом та ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до письмових
матеріалів справи, а саме: заперечення
на позов відповідача 2 (т.2, а.с.56-59)
останній не заперечуючи факту
укладення попереднього договору за
викладених вище обставин, зазначив, що
відповідно до пункту 11 попереднього
договору, позивач та відповідач 2
погодилися, що продаж земельної
ділянки за основним договором буде
вчинено за 327 599,54 грн. Відповідно до
пункту 12 попереднього договору,
позивач мав сплатити відповідачу 2 в
забезпечення виконання попереднього
договору 50 % від цієї суми.

11.12.2008 року позивач та відповідач
2 уклали додаткову угоду № 1 до
попереднього договору. В пункті 1
додаткової угоди позивач та відповідач
2 погодили, що позивач зобов'язаний
сплатити відповідачу 2 суму, що
відповідає ціні земельної ділянки,
повністю до моменту підписання
основного договору, але не пізніше
06.08.2009 року.

Тобто позивач та відповідач 2 погодили,
що позивач спочатку сплачує
відповідачу 2 ціну земельної ділянки
повністю і лише після цього відповідач
2 підписує з позивачем основний договір
та передає на його підставі земельну
ділянку у власність позивачу.

Крім того, зазначив, що посилання
позивача на виконання умов
попереднього договору не відповідає
дійсності, оскільки, як зазначає сам
позивач, він сплатив відповідачу 2 лише
163 799, 77 грн. станом на 11.08.2008 року. При
цьому, другу частину вартості
земельної ділянки не сплатив ані до
06.08.2008 року, ані до сьогодні.

Оскільки позивач не сплатив другу
частину вартості земельної ділянки, як
було передбачено попереднім договором
та додатковою угодою до нього,
відповідач 2 зупинив виконання
попереднього договору та правомірно не
уклав з позивачем основний договір і
тому позивач земельну ділянку у
власність не отримав.

При цьому позивач не звертався до
відповідача 2 з вимогою про підписання
основного договору.

Твердження позивача, що його спроби
зв'язатися з представниками
відповідача 2 «були марними», оскільки
вони ніби то з'їхали зі старих офісів і
не повідомили позивачу адреси нових
офісів не відповідає дійсності,
оскільки зазначена в договорі адреса
не змінювалася, а отже позивач мав
можливість в будь-який час зв'язатися з
відповідачем 2,чого не зробив, що вказує
на втрату інтересу позивача до
підписання основного договору.

Отже, як, зазначає відповідач 2, саме
позивач порушив попередній договір, не
сплативши відповідачу погоджену суму в
строк до 06.08.2008 року. Внаслідок такого
порушення позивачем умов попереднього
договору основний договір між
позивачем та відповідачем 2 не був
підписаний. При цьому позивач не
звертався до відповідача 2 для
підписання основного договору, хоча
мав таку можливість.

Крім того, зазначив, що вимога позивача
про відшкодування 280 000 грн. збитків є
безпідставними з урахування того, що
відповідач 2 не ухилявся від укладення
основного договору, а також не порушив
свої зобов'язання за попереднім
договором, а навпаки, позивач порушив
свої зобов'язання за попереднім
договором щодо сплати відповідачу 2
суми, що відповідає ціні земельної
ділянки, до укладення основного
договору. Внаслідок цього відповідач 2
правомірно зупинив виконання
попереднього договору та не уклав
основний договір з позивачем.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 22 Закону України «Про основи
містобудування» в редакції, чинній на
28.08.2008 року, право на забудову земельної
ділянки виникає після виникнення права
власності чи права користування
земельною ділянкою у порядку,
передбаченому законом, та отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону
України «Про планування і забудову
територій» в редакції, чинній на 28.08.2008
року, дозвіл на виконання будівельних
робіт - це документ, що засвідчує право
забудовника та підрядника на виконання
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд, видачу ордерів на проведення
земляних робіт. Відповідно до частини 3
цієї статті дозвіл видається на
підставі документа, що засвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою (або нотаріально засвідченої
згоди власника на забудову земельної
ділянки).

У позивача не виникло право власності
на земельну ділянку, щодо якої
укладався попередній договір. Крім
того, позивач не оформив дозвіл на
виконання будівельних робіт, а отже в
позивача не виникло право на забудову
цієї земельної ділянки.

Таким чином, позивач здійснював
забудову земельної ділянки (залучивши
для цього ТОВ «Траверз Буд») в
порушення чинного на той час
законодавства та крім того, відповідач
2 не відповідає за збитки позивача, які
виникли в нього внаслідок того, що
позивач порушував закон, здійснюючи
будівництво на земельній ділянці, що
йому не належала, та без отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Відповідно до письмових матеріалів
справи, а саме: попереднього договору
купівлі-продажу земельної ділянки
№?492/21-1 від 07.08.2008 року (т.1, а.с.10-12)
укладеного між представником ОСОБА_3
та ОСОБА_1 сторони домовились (п.п.11-12
попереднього договору) про ціну
продажу земельної ділянки - 339 156,71 грн.
та зазначили, що в забезпечення
виконання даного договору покупець,
тобто позивач, сплачує продавцеві,
тобто відповідачу 1, суму в
безготівковому порядку в розмірі 50% від
ціни продажу земельної ділянки
зазначеної в п.11 даного договору, що
складає 169 578,36 грн.

Позивач належним чином виконав вказані
умови попереднього договору,
купівлі-продажу земельної ділянки
сплативши відповідачу 1 суму коштів в
розмірі 169 578,36 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №02 від 11.08.2008
року (т 1, а.с.14).

Відповідно до письмових матеріалів
справи, а саме: попереднього договору
купівлі-продажу земельної ділянки
№?492/21-2 від 07.08.2008 року (т.1, а.с.16-17)
укладеного між представником ОСОБА_2
та ОСОБА_1 сторони домовились (п.п.11-12
попереднього договору ) про ціну
продажу земельної ділянки - 327 599,54 грн.
та зазначили, що в забезпечення
виконання даного договору покупець,
тобто позивач, сплачує продавцеві,
тобто відповідачу 2, суму в
безготівковому порядку в розмірі 50% від
ціни продажу земельної ділянки
зазначеної в п.11 даного договору, що
складає 163 799,77 грн.

Позивач належним чином виконав
вказані умови попереднього договору
купівлі-продажу земельної ділянки
сплативши відповідачу 2 суму коштів в
розмірі 163 799,77 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №01 від 11.08.2008
року (т 1, а.с.19).

Відповідно до письмових матеріалів
справи, а саме: п.1 додаткових угод №1
(т.1, а.с.13 та а.с.18) до вищевказаних
попередніх договорів про укладення
договорів купівлі-продажу земельних
ділянок №?492/21-1 від 07.08.2008 року та №?492/21-2
від цього ж числа, згідно яких, зокрема,
уточнюється порядок остаточних
розрахунків за земельну ділянку НОМЕР_1
між сторонами, оскільки пункти 11.12
попередніх договорів, посвідчених
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
07.08.2008 року за реєстр.№7452 та №7451
викладено в новій редакції, внаслідок
чого позивач (покупець) зобов'язався
сплатити продавцю гривневий
еквівалент зазначеної в доларах США
суми грошових коштів, розрахунок суми
платежу здійснюється за курсом НБУ
долара США до гривні на день здійснення
платежу. В забезпечення виконання
даного договору (№?492/21-1) покупець
сплачує продавцеві наступні суми
грошових коштів в безготівковому
порядку в зазначені строки до 14.08.2008
року - 34965дол. США та до 06.08.2009 року - 34965
дол. США, еквіваленти яких в гривні за
курсом НБУ на день здійснення платежу
перераховуються покупцем на поточний
рахунок продавця, аналогічно, до 14.08.2008
року - 33773 дол. США та до 06.08.2009 року - 33 773
дол. США відповідно до договору №?492/21-2,
тобто, виходячи з аналізу попередніх
договорів та додаткових угод до них,
вартості земельних ділянок, судом
встановлено, що позивач для укладення
основного договору купівлі-продажу
земельних ділянок повинен сплатити
відповідачу 1 та відповідачу 2 повну
вартість земельних ділянок.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.01.2013 року № 10-70/0/4-13 «Про
окремі питання застосування строків
позовної давності» заява позивача про
поновлення строку позовної давності
(частина п'ята статті 267 ЦК України) не
означає, що подана заява (відповідачем)
про застосування позовної давності,
тобто про сплив позовної давності, є
наслідком відмови в позові, якщо він
обґрунтований.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.3 ст. 538 ЦК України у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі.

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 635 ЦК
України попереднім є договір, сторони
якого зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором. Законом може
бути встановлено обмеження щодо строку
(терміну), в який має бути укладений
основний договір на підставі
попереднього договору. Істотні умови
основного договору, що не встановлені
попереднім договором, погоджуються у
порядку, встановленому сторонами у
попередньому договорі, якщо такий
порядок не встановлений актами
цивільного законодавства. Попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.
Зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не
направить другій стороні пропозицію
про його укладення.

Крім того, суд критично ставиться до
твердження позивача про невиконання
відповідачами п.14 попередніх
договорів, а саме: непідготовка
необхідних для нотаріального
посвідчення доворів купівлі-продажу
земельних ділянок документів, як то,
технічної документації та державних
актів, що посвідчують право власності
на новосформовані земельні ділянки,
оскільки з матеріалів справи
встановлено не виконання умов
попередніх договорів та додаткових
угод до них саме позивачем. Крім того,
п.14 вказаних договорів задекларовано
лише обов'язок продавця підготувати за
свій рахунок та в строк до укладення
договорів купівлі-продажу земельних
ділянок документи, необхідні для
нотаріального посвідчення договорів
купівлі-продажу земельних ділянок, що в
свою чергу не звільняє позивача від
виконання взятих на себе зобов'язань до
укладання основних договорів
купівлі-продажу земельних ділянок.

Крім того, на підтвердження факту
непідготовки відповідачами необхідних
документів для нотаріального
посвідчення доворів купівлі-продажу
земельних ділянок, позивачем жодних
доказів суду не надано.

Крім того, суд також критично
ставиться і до твердження позивача про
відсутність пропозиції зі сторони
відповідачів щодо укладення основного
договору, відсутністю представників
відповідачів за останнью відомою
адресою місцезнаходження та
неможливістю з ними зв'язатись,
оскільки будь-яких доказів звернення
позивача з даного приводу до
відповідачів чи їх представників, як
то, телеграми, листи та інше та
неможливість їх вручення останнім,
суду не надано.

Враховуючи викладене а також умови
попередніх договорів купівлі-продажу
земельних ділянок та додаткових угод
до них та часткове виконання позивачем
взятих на себе зобов'язань за ними, суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити в зв'язку з
недоведеністю його позивачем, що
відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009 року
№14 «Про судове рішення у цивільній
справі» є самостійної підставою для
відмови в позові, а отже заявлені
сторонами вимоги, а саме: представником
позивача щодо поновлення строків
позовної давності а представником
відповідача про застосування
наслідків їх спливу, задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі
відмови в позові судові витрати
стягненню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 526, 538, 635 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного суду України від
18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі», ст.ст. 15, 60, 79, 88, 209,
212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через суд, що його ухвалив протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Оберемко