Справа № 263/3249/14ц
Провадження №2/263/1768/2014
У Х В А Л А

про забезпечення позову

16 жовтня 2014 року
м.
Маріуполь

Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого - судді Папаценко П.І., при
секретарі Домановій І.Ф., під час
розгляду у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільної справи за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЗОВ-КАРІБЕ» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданою кримінальним
правопорушенням, розглянувши заяву про
забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду із зазначеним позовом, уточненим
під час розгляду справи, просили суд:

- стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь :
ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у
розмірі 29497,65 грн., компенсацію
моральної шкоди у розмірі 13764 грн.;
ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у
розмірі 20646,65 грн., компенсацію
моральної шкоди у розмірі 13764 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_2 грошове утримання у розмірі
245,66 грн. щомісячно, починаючи з 20.08.2013
року та довічно;

- стягнути з ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 245,66
грн. щомісячно, починаючи з 20.08.2013 року
по 2.11.2025 року, всього 35456,93 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5394 грн.,
внаслідок невиконання зобов'язань по
банківському кредитному договору;

- стягнути з відповідачів на користь
ОСОБА_1, понесені судові витрати на
загальну суму 3814 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЗОВ-КАРІБЕ» на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 компенсацію
моральної шкоди кожному по 500000 грн.,
всього 1000000 грн.

В матеріалах справи міститься
заява позивачів про вжиття заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту у вигляді заборони на
відчуження майна та активів ОСОБА_3, а
також ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ», де б вони не
знаходились.

Ухвалою Жовтневого районного
суду м.Маріуполя від 4.04.2014 року
задоволено заяву позивачів про
забезпечення позову.

В межах позовних вимог, заявлених
до ОСОБА_3: про відшкодування шкоди в
розмірі 225 грн. щомісячно, починаючи з
20.08.2013 року та довічно - на користь
ОСОБА_2 й відшкодування шкоди в
розмірі 225 грн. щомісячно, починаючи з
20.08.2013 року по 02.11.2025 року - на користь
ОСОБА_1, а також стягнення з ОСОБА_3 на
користь позивачів відшкодування
грошових коштів за кредитним договором
в сумі 5394 грн. - накладений арешт на
майно та активи, що належать ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який
мешкає в АДРЕСА_1.

Також в межах позовних вимог,
заявлених до ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ» на суму 1
000 000 грн. - накладений арешт на майно та
активи, що належать ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ»
(), який розташований в
м.Маріуполі по вул.Енгельса, 60.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 20.05.2014 року
скасовано ухвалу Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 04.04.2014 року в
частині забезпечення позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 щодо накладення арешту на майно
та активи, що належать ТОВ
«АЗОВ-КАРІБЕ», вказане питання
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Згідно протоколу зборів суддів
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 29.07.2014 року справа за заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про забезпечення позову
передано на розгляд судді Папаценко
П.І.

Підставою скасування ухвали суду
про забезпечення позову, на думку суду
апеляційної інстанції є наступні
обставини.

В ухвалі суду не наведено мотивів
щодо існування реальної загрози
невиконання рішення в сенсі фактичних
обставин. Ухвалення такого рішення на
стадії вирішення питання про прийняття
позову до розгляду, без з'ясування
питання, чи може не накладення арешту
на активи підприємства утруднити або
зробити неможливим виконання судового
рішення є передчасним і постановленим
без врахування інтересів суб'єкту
господарювання.

Суду при вирішенні питання про
забезпечення позову слід було
з'ясувати: обсяг доходів підприємства -
для з'ясування матеріальної
спроможності відповідача виконати
судове рішення з відшкодування шкоди
позивачам; наявність у товариства
конкретних об'єктів майна за рахунок
вартості якого може бути забезпечено
виконання майбутнього судового
рішення; належність майна
підприємству; вартість майна - для
з'ясування критерію її співрозмірності
із обсягом пред'явлених до товариства
позовних вимог; конкретизація виду
активів, рахунків - аби запобігти
обмеженню можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном, що може
призвести до незворотних наслідків;
вирішити питання, пов'язані із
упередженням збитків підприємству (ч. 4
ст. 153 ЦПК).

В залежності від з'ясування наведених
обставин суд має вирішити питання про
забезпечення позову повністю або
частково, обраним позивачами способом
забезпечення або іншими
альтернативними способами,
переліченими у ст. 152 ЦПК України, що
узгоджується із метою і завданням
заходів щодо охорони
матеріально-правових інтересів
позивачів у даному спорі.

В судовому засіданні 16.10.2014 року ОСОБА_4
- представник відповідача ОСОБА_1 надав
суду спільну заяву позивачів про
уточнення виду забезпечення позову, в
якій позивачі відмовились від виду
забезпечення позову - арешту майна ТОВ
«АЗОВ-КАРІБЕ», та просили заборонити
ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ» відчуження рухомого
майна - автомобілів.

Проти задоволення заяви про
забезпечення позову заперечував
представник ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ»,
оскільки позивачам завдана шкода вже
відшкодована та ними не надано доказів
про існування реальної загрози
невиконання відповідачем рішення суду.

При розгляді заяви позивачів про
забезпечення позову судом
враховуються наступні обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується: накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти певні дії, встановленням
обов'язку вчинити певні дії; забороною
іншим особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документу; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

За частиною 2 ст. 152 ЦПК України у разі
необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову, як то
регламентовано законодавцем у ч.3 ст. 152
ЦПК України мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

В залежності від обставин справи суд
може забезпечити позов повністю або
частково ( ч.6 ст.153 ЦПК).

У ч. 5 ст. 152 ЦПК України встановлені
обмеження на накладення арешту на
предмети, що швидко псуються.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 4 постанови «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.2006 року N 9, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовними вимогами. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Під час розгляду цивільної справи, та
заяви про забезпечення позову, судом
вжиті заходи щодо з'ясування обсягу
доходів ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ», наявності у
товариства конкретних об'єктів майна,
його вартості, з метою з'ясування
матеріальної спроможності відповідача
виконати судове рішення з
відшкодування шкоди позивачам;
співмірності обсягу доходу, вартості
майна із обсягом пред'явлених до
товариства позовних вимог, аби
запобігти обмеженню можливості
господарюючого суб'єкта користуватися
та розпоряджатися власним майном.

Так згідно наданих відповідачем
податкової декларації за 2013 рік та
довідки прибуток ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ»
складає 329392 грн., воно має у власності
рухоме майно - вісім автомобілів.

По теперішній час представником
відповідача ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ» позовні
вимоги не визнані, позивачам завдана
шкода внаслідок вчинення
кримінального правопорушення, тому є
підстави вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову - заборони
відчуження рухомого майна, може
утруднити виконання судового рішення
або зробить його неможливим і вжиття
цього заходу не буде перешкоджати
господарській діяльності ТОВ
«АЗОВ-КАРІБЕ», оскільки суд не обмежує
відповідача у користуванні майном,
внаслідок чого не має потреби вимагати
від позивачів забезпечення своїх вимог
заставою, що передбачено ст.153 ЦПК
України.

Застосування відносно ТОВ
«АЗОВ-КАРІБЕ» виду забезпечення
позову - заборони відчуження рухомого
майна - автомобілів буде співмірним з
заявленими позовними вимогами, тому
заява позивачів про забезпечення
позову підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
забезпечення позову по справі.

В межах позовних вимог позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, заявлених до ТОВ
«АЗОВ-КАРІБЕ» на суму 1 000 000 грн. -
заборонити ТОВ «АЗОВ-КАРІБЕ» () відчуження рухомого
майна: автомобіля SCANIA.Р114,
реєстраційний номер НОМЕР_2; автомобіля
ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_3;
автомобіля ГАЗ АС-G 33104, реєстраційний
номер НОМЕР_4; автомобіля EAGLE МD 5043,
реєстраційний номер НОМЕР_5; автомобіля
БАЗ Т713.10, реєстраційний номер НОМЕР_6;
автомобіля БАЗ Т713.13, реєстраційний
номер НОМЕР_7; автомобіля MERCEDES-BENZ
АТЕGО1828, реєстраційний номер НОМЕР_8;
автомобіля MERCEDES-BENZ АТЕGО1823,
реєстраційний номер НОМЕР_9.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга в апеляційний суд Донецької
області через Жовтневий районний суд
м.Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

П.І. Папаценко