Справа № 755/1068/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена
особа: Відділ примусвого виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, сторони, які приймали участь у
справі: Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» від імені банку Кримська
республіканська філія ПАТ
«Укрсоцбанк», Закрите акціонерне
товариство «Сімферопольський
машинобудівний завод «Прогрес»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Сервісгаз»,
ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва
із заявою, в якій просить суд: визнати
виконавчий лист № 6-174/2012 виданий
Дніпровським районним судом м. Києва 21
серпня 2012 року (справа № 6-174/11/Б-1) таким,
що не підлягає виконанню частково на
суму 23 752 784,00 гривень, залишив суму
заборгованості 2 862 153,44 гривень.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що
в січні 2011 року Акціонерний
комерційний банк соціального розвитку
«Укрсоцбанк» звернувся до суду із
заявою про видачу виконавчого листа на
виконання рішення постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків № 17-10 від 09 червня
2010 року, посилаючись на те, що вказане
рішення підлягає негайному виконанню
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
третейські суди». Ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 01 червня 2012 року заяву задоволено. 21
серпня 2012 року видано виконавчі листи
на виконання рішення постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків № 17-10 від 09 червня
2010 року про солідарне стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Сервісгаз»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Закритого
акціонерного товариства
«Сімферопольський машинобудівний
завод «Прогрес» на користь банку
заборгованість у розмірі 3 360 726 доларів
США 50 центів, що за офіційним курсом НБУ
становить 26 614 937,44 гривень. Видано
виконавчі листи на виконання рішення
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків № 17-10 від
09 червня 2010 року про стягнення з
кожного з відповідачів витрат,
пов'язаних з вирішенням спору
Третейським судом у сумі 6375 гривень.
Але 11 жовтня 2011 року господарським
судом АР Крим був видано наказ №
5002-3/2915-2011 про стягнення на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» за договором про надання
не відновлювальної лінії № 10,
укладеного 23 квітня 2007 року АКБ
«Укрсоцбанк» з ТОВ «Фірма «Сервісгаз»
у розмірі 32 353 742, 85 гривень, судового
збору у розмірі 25 500,00 гривень та витрат
на ІТЗ судового процесу у розмірі 236,00
гривень, шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки, який належить ЗАТ «СМТ
«Прогрес». Таким чином, по одному і тому
ж предмету спору було постановлено два
рішення. Згідно акту № 237/12 державного
виконавця про реалізацію предмета
іпотеки від 31 серпня 2012 року рішення
господарського суду АР Крим було
виконане на суму 23 752 784,00 гривень. Але
стягувач умисно приховуючи факт
погашення заборгованості,
користуючись тим, що мається два
виконавчих документів по одному й тому
ж факту, після виконання одного ще в
серпні 2012 року, подав на виконання
другий виконавчий лист на примусове
стягнення заборгованості, яка в
більшій мірі вже погашена.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день, час та місце
судового розгляду повідомлялися
належним чином. 18 лютого 2014 року
уповноважений представник Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
подав до суду відзив на заяву про
визнання виконаного листа таким, що не
підлягає виконанню, в якій просив у
задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 Цивільного
процесуального кодексу України, неявка
сторін не є перешкодою для розгляду
заяви.

Дослідивши матеріали заяви та додані
до неї документи, дослідивши матеріали
справи № 6-174/11 за заявою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про видачу виконавчого листа на
примусове виконання рішення
третейського суду по справі за позовом
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма Сервісгаз»,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, Закритого акціонерного
товариства «Сімферопольський
машинобудівний завод «Прогрес» про
стягнення заборгованості, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 369 Цивільного
процесуального кодексу України суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
червня 2010 року Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків у справі № 17-10 за
позовною заявою
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Сервісгаз»,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та Закритого
акціонерного товариства
«Сімферопольський машинобудівний
завод «Прогрес» про стягнення боргу
було постановлено рішення про
стягнення солідарно із Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Сервісгаз», ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
Закритого акціонерного товариства
«Сімферопольський машинобудівний
завод «Прогрес» на користь
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
заборгованість за договором не
відновлювальної кредитної лінії № 10
від 23 квітня 2007 року у розмірі 3 360 726
доларів 50 центів США, що за офіційним
курсом НБУ становить 26 614 937,44 гривень;
стягнуто із Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Сервісгаз»
на користь Акціонерно-комерційного
банку соціального розвитку
«Укрсоцбанк» 6 375 гривень 00 копійок
витрат пов'язаних з вирішенням спору
Третейським судом; стягнуто із ОСОБА_2
на користь Акціонерно-комерційного
банку соціального розвитку
«Укрсоцбанк» 6 375 гривень 00 копійок
витрат пов'язаних з вирішенням спору
Третейським судом; стягнуто із ОСОБА_1
на користь Акціонерно-комерційного
банку соціального розвитку
«Укрсоцбанк» 6 375 гривень 00 копійок
витрат пов'язаних з вирішенням спору
Третейським судом; стягнуто із
Закритого акціонерного товариства
«Сімферопольський машинобудівний
завод «Прогрес» на користь
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» 6 375
гривень 00 копійок витрат пов'язаних з
вирішенням спору Третейським судом.

05 січня 2011 року Акціонерний
комерційним банк соціального розвитку
«Укрсоцбанк» звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва
із заявою про видачу виконавчого листа
на підставі рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків № 17-10 від 09 червня
2010 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 01 червня 2012 року заяву
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про видачу виконавчого
листа на примусове виконання рішення
третейського суду по справі за позовом
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма Сервісгаз»,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, Закритого акціонерного
товариства «Сімферопольський
машинобудівний завод «Прогрес» про
стягнення заборгованості було
задоволено та видано виконавчі листи
на виконання рішення постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 09 червня 2010
року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
25 липня 2012 року апеляційну скаргу
Закритого акціонерного товариства
«Сімферопольський машинобудівний
завод «Прогрес» було відхилено, ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 01 червня 2012 року залишено без змін.

В обґрунтування заявлених вимог,
заявник посилається на те, що 11 жовтня
2011 року господарським судом АР Крим був
видано наказ № 5002-3/2915-2011 про стягнення
на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за
договором про надання не
відновлювальної лінії № 10, укладеного
23 квітня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк» з ТОВ
«Фірма «Сервісгаз» у розмірі 32 353 742, 85
гривень, судового збору у розмірі 25 500,00
гривень та витрат на ІТЗ судового
процесу у розмірі 236,00 гривень, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, який належить ЗАТ «СМТ
«Прогрес». Таким чином, по одному і тому
ж предмету спору було постановлено два
рішення.

Згідно рішення Господарського суду
Автономної республіки Крим від 27
вересня 2011 року, позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» в особі Кримського
комерційного макрорегіону ПАТ
«Укрсоцбанк» до ТОВ «Фірма
«Сервісгаз», ЗАТ «Сімферопольський
машинобудівний завод «Прогрес» про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на майно у сумі
32353742,85 гривень було задоволено,
стягнуто на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
в особі Кримського комерційного
макрорегіону ПАО «Укрсоцбанк»
заборгованість за договором про
надання не відновлювальної кредитної
лінії № 10, укладеного 23 квітня 2007 року
АКБ «Укрсоцбанком» з ТОВ «Фірма
«Сервісгаз» у розмірі 32 353 742,85 гривень,
суму судового збору у розмірі 25 500,00
гривень та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 236,00 гривень
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, який належить ЗАТ
«Сімферопольський машинобудівний
завод «Прогрес».

Як вбачається з матеріалів справи
станом на день винесення ухвали
Дніпровським районним судом м. Києва 01
червня 2012 року на виконання рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків № 17-10 від
09 червня 2010 року, рішення
Господарського суду АРК Крим від 27
вересня 2011 року про звернення
стягнення виконане не було, оскільки
реалізація предмета іпотеки була
здійснена 31 серпня 2012 року, що
підтверджується актом № 237/12
державного виконавця про реалізацію
предмета іпотеки.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність виконавчого напису
нотаріуса, вчиненого за невиконання
кредитного договору, за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду
після вчинення виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з вимогою про стягнення кредитної
заборгованості суд має з'ясувати
питання про виконання виконавчого
напису і з урахуванням цього вирішити
спір на підставі чинного законодавства
та умов кредитного договору.

Статтею 369 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що
ухвалою суду можна визнавати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню лише у випадках: якщо його
було видано помилково; якщо обов'язок
боржника відсутній у зв'язку з його
припиненням добровільними виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
передбачених законом причин.

В той же час, станом на день видачі
виконавчих листів у відповідності до
ухвали Дніпровського районного суду м.
Києва від 01 червня 2012 року на підставі
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 09 червня 2010 року у справі № 17-10,
рішення Господарського суду АРК Крим
від 27 вересня 2011 року не було виконане,
а предмет іпотеки реалізовано 31 серпня
2012 року, тобто вже після винесення
Дніпровським районним судом м. Києва
ухвали про видачу виконавчого листа на
підставі рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 09 червня 2010 року
у справі № 17-10.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що підстав
для визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню частково
немає, у зв'язку з чим заява ОСОБА_1,
зацікавлена особа: Відділ примусвого
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, сторони, які приймали
участь у справі: Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» від імені
банку Кримська республіканська філія
ПАТ «Укрсоцбанк», Закрите акціонерне
товариство «Сімферопольський
машинобудівний завод «Прогрес»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Сервісгаз»,
ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню є
необґрунтованою і задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п. 17
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, ст.ст. 210, 293, 294, 369 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
зацікавлена особа: Відділ примусвого
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, сторони, які приймали
участь у справі: Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» від імені
банку Кримська республіканська філія
ПАТ «Укрсоцбанк», Закрите акціонерне
товариство «Сімферопольський
машинобудівний завод «Прогрес»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Сервісгаз»,
ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: