У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
вивчивши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3
про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства.

24 вересня 2014 року вказану позовну заяву
було передано в провадження судді
Катющенко В.П. в порядку визначеному ст.
11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального
кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами.
(ч. 1 ст. 11 ЦК України).

За вимог ст. 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень частин
другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №6 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», цивільна юрисдикція - це
визначена законом сукупність
повноважень судів щодо розгляду
цивільних справ, віднесених до їх
компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність
визначає коло цивільних справ у спорах,
вирішення яких належить до повноважень
конкретного суду першої інстанції
(статті 108 - 114 ЦПК).

В пункті 3 цієї ж Постанови роз'яснено,
що вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (стаття 17),
Господарським процесуальним кодексом
України (статті 1, 12), Кримінальним
процесуальним кодексом України або
Кодексом України про адміністративні
правопорушення віднесено до
компетенції адміністративних,
господарських судів, до кримінального
провадження чи до провадження в
справах про адміністративні
правопорушення. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Статтею 17 КАС України передбачено, що
на публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності, спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Як вбачається з позовних вимог,
заявлених позивачем, останній просить
суд: визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1;
внести зміни в актовий запис про
народження ОСОБА_1, зроблений Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві від 05
грудня 1985 року № 5610, записавши його
батьком ОСОБА_2; виконання рішення в
частині внесення змін в актовий запис
про народження ОСОБА_1, покласти на
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києві.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану», органами державної реєстрації
актів цивільного стану є: 1)
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації актів цивільного
стану; 2) відділи державної реєстрації
актів цивільного стану Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, районних, районних у
містах, міських (міст обласного
значення), міськрайонних управлінь
юстиції; 3) виконавчі органи сільських,
селищних і міських (крім міст обласного
значення) рад.

Таким чином, з огляду на подану позовну
заяву вбачається, що позовні вимоги
позивача пред'явлені також до суб'єкта
владних повноважень, яким є Відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 122
ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 15, 122, 210, 293, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києві, третя особа: ОСОБА_3 про визнання
батьківства, в частині позовних вимог
пред'явлених до Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: