Справа № 464/3195/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5889/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВ АЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
позивача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 25 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, -

встановила:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_5
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 29.05.2014 року просила
стягнути з відповідача в її користь
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 28006,54 грн., моральної шкоди - 3000 грн.,
витрати за отримання правової допомоги
в розмірі 2000 грн. та судові витрати по
справі (а.с. 1-4, 51-54).

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що 15 січня 2014 р. по
вул. Стуса, 57а в м. Львові відбулася
дорожньо-транспортна пригода з вини
відповідача, який керуючи автомобілем
марки «Форд», порушив Правила
дорожнього руху України та здійснив
зіткнення з належним їй автомобілем
марки «Хонда». Внаслідок ДТП її
автомобіль зазнав технічних
пошкоджень. Згідно висновку
спеціаліста-автотоварознавця від
03.02.2014 року вартість матеріального
збитку становить 77 294 грн.03 грн.
Оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», їй
виплачено страхове відшкодування в
межах страхового ліміту 50 000 грн., решта
шкоди в сумі 27 294,03 грн. залишилось
невідшкодованою. Крім цього, вона
понесла витрати в сумі 800 грн. за
проведення автотоварознавчого
дослідження, які також просила
стягнути з відповідача. Вважає, що
розмір грошового відшкодування за
моральну шкоду, яка виразилась у
переживаннях, пов»язаних з
пошкодженням автомобіля, становить 3000
грн.

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 25 червня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 22837
грн. 62 коп. відшкодування матеріальної
шкоди та 1553 грн. 96 коп. судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним та не
обґрунтованим, ухвалене з порушенням
вимог матеріального та процесуального
права.

Стверджує, що районний суд не дослідив
всебічно та об'єктивно витрати
позивача на ремонт пошкодженого
автомобіля, які відображені в рахунку
№ 44 від 23 січня 2014 р. на суму 49085,10 грн. та
в рахунку № від 23.01.2014 р. на суму
14533,80 грн..

Вважає, що суд безпідставно відмовив у
задовленні клопотання адвоката про
допит директора ТзОВ «Арія Мотрс» та
директора Львівської обласної
дирекції ПрАТ «СК «Уніка» з приводу
розбіжностей вказаних рахунків із
видатковими накладними № 334 від 10.02.2014
року, № 284 від 31.01.2014 року та
нарядом-замовленням від 12.02.2014 року.

Також, апелянт не погоджується з
рішенням суду в частині відшкодування
витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження,
оскільки відповідно до п. 34.4 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у випадку, якщо потерпіла
самостійно обрала експерта для
визначення розміру шкоди, витрати на
проведення експертизи відшкодовує
страхова компанія.

Просить рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 25 червня 2014 року
скасувати та ухвалили нове рішення,
яким повністю відмовити ОСОБА_5 у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, а також пояснення представника
позивача ОСОБА_2 на заперечення таких,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи із
наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання,
що дане рішення суду в повній
мірі відповідає зазначеним
вимогам закону та ґрунтується на
матеріалах справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
для відновлення автомобіля позивачкою
сплачено 63618,90 грн. Оскільки 50000 грн.
зазначеної шкоди виплачено ПрАТ «СК
«Уніка», стягненню із відповідача,
відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу
України, підлягає шкода в розмірі 13 618,90
грн.

Крім того, із відповідача в користь
позивачки підлягає стягненню шкода,
пов»язана із втратою товарного вигляду
автомобіля, яка визначена висновком
спеціаліста в сумі 8418,72 грн., а також
витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження в сумі
800 грн., оскільки такі виходять за межі
страхового ліміту, виплаченого ПрАТ
«СК «Уніка».

Судом встановлено, що 15 січня 2014 р. по
вул. Стуса, 57 а в м. Львові, мала місце
дорожньо-транспортна пригода між
автомобілем позивача марки «Хонда»,
д.н. НОМЕР_2 та автомобілем марки «Форд»,
д.н. НОМЕР_3 під керуванням відповідача,
в результаті якої транспортний засіб
позивачки зазнав технічних пошкоджень.

Постановою судді Сихівського
районного суду м. Львова від 29.01.2014 р.,
відповідача ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, на правопорушника накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 340
грн. (а.с. 7).

Таким чином, обставини
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 15.01.2014 року, а також вина
відповідача ОСОБА_4 у цій
дорожньо-транспортній пригоді,
визначені у постанові Сихівського
районного суду м. Львова від 29.01.2014 року,
в силу приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не
підлягають доказуванню в ході розгляду
даної цивільної справи.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №
547/01/14 від 03.02.2014р. вартість матеріальних
збитків, завданих власнику автомобіля
марки „Хонда", реєстраційний номер
НОМЕР_4 внаслідок пошкодження в ДТП
станом на момент виконання дослідження
складає 77294 грн. 03 коп., який оцінений
судом першої інстанції за вимогами ст.
212 ЦПК України, крім цього, такий
відповідачем не оскаржувався, питання
про проведення судової
автотоварознавчої експертизи
відповідач не ініціював (а.с.8-20).

Вартість проведення експертного
автотоварознавчого дослідження
автомобіля згідно товарного чеку № 547
від 23 січня 2014 року становить 800 грн.
(а.с. 21).

В свою чергу, відповідно до
повідомлення ТзОВ "Арія-Моторс" № 32 від
12.06.2014 року загальна сума ремонту
автомобіля «Хонда», д.н. НОМЕР_2 складає
63618,90 грн., що підтверджено квитанціями
від 12.02.2014 року на суму 29224,00 грн., від
03.02.2014 року на суму 24085,10 грн., від 12.02.2014
року на суму 3629,10 грн. та від 12.02.2014 року
на суму 6680,70 грн. (а.с. 54-58).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно договору страхування № АЕ 1955856
від 31.01.2013 року, цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_4
на момент вчинення ДТП була
застрахована ПрАТ «СК «Уніка»,
страховий ліміт визначено в сумі 50000
грн.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988
ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про
страхування" страховик зобов'язаний у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

На підстав страхового акту № 00134679 від
05.02.2014 року, вказана
дорожньо-транспортна подія визнана
страховим випадком, виплата страхового
відшкодування визначена в сумі 50000 грн.

Разом з тим, згідно із ст. 1194 Цивільного
кодексу України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Враховуючи зазначені вимоги закону
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення вимоги позивача в частині
стягнення із відповідача шкоди в
розмірі 13 618,90 грн., як різниці між
фактичним розміром шкоди та страховою
виплатою, 800 грн. витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження і 8418,72
грн. - суми втрати товарного вигляду,
які виходять за ліміт відшкодування.

Окрім цього, колегія суддів звертає
увагу на те, що згідно із ч. 2 ст. 22
Цивільного кодексу України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 цього ж кодексу
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Таким чином, не заслуговують на увагу
доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції безпідставно стягнув з
відповідача 800 грн. витрат на оплату
автотоварознавчого дослідження, а
також 8418,72 грн. суми втрати товарного
вигляду автомобіля, оскільки вказані
витрати є реальними збитками, які
понесла позивачка внаслідок
пошкодження транспортного засобу, при
цьому, в силу приписів п. 32.7 ст. 32 Закону
України "Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховиком не
відшкодовуються шкода, пов"язана із
втратою товарного вигляду
транспортного засобу, а тому підлягає
відшкодуванню з винної особи.

Разом з тим, рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення з відповідача 3000 грн.
відшкодування моральної шкоди
учасниками розгляду справи не
оскаржується, тому відповідно до ст. 303
ЦПК України апеляційним судом не
перевіряється.

Рішення в частині стягнення судових
витрат також обґрунтоване.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
до витрат пов'язаних з розглядом
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

За правилами ст. 88 ЦПК України понесені
сторонами судові витрати, підлягають
розподілу між ними.

Судом встановлено та стверджується
матеріалами справи, що позивачем при
поданні позову сплачено судовий збір у
розмірі 330,94 грн. та витрати на правову
допомогу АО «Мицик і партнери» в сумі
2000 грн.

Факт оплати позивачем послуг надання
правової допомоги підтверджується
квитанцією від 20.01.2014 року на суму 2000
грн., реквізити отримувача якої
відповідають реквізитам АО «Мицик і
партнери», що зазначені в договорі про
надання правової допомоги № 12 від 20
січня 2012 року (а.с. 22, 23), при цьому розмір
таких витрат відповідає граничним
розмірам, передбачених ст. 1 ЗУ «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Відтак, судом першої інстанції,
відповідно до ст. 88 ЦПК України
обґрунтовано стягнуто з відповідача в
користь позивачки понесені нею
документально підтверджені судові
витрати пропорційно розміру
задоволених вимог - 220,63 грн. сплаченого
судового збору та 1333,33 грн. витрат на
правову допомогу.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційних скарг висновків суду не
спростовують, тому підстав для їх
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 25 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин