Справа № 335/5653/14-ц
2/335/1535/2014 У Х В А Л А
Орджонікідзевський районний
суд м. Запоріжжя у складі: головуючого
судді Калюжної В.В., при секретарі:
Марусій І.В., розглянувши у судовому
засіданні у залі суду у м.Запоріжжя
цивільну справу за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Волна"
ОСОБА_1, ОСОБА_2, Постійно діючий
третейський суд при Асоціації «Правове
обєднання «Арбітр» про скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації «Правове
об’єднання «Арбітр» по справі № 01/07
від 03.08.2007 року, за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ТОВ "Волна" звернувся до суду з
заявою про скасування рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації «Правове об’єднання
«Арбітр» від 03.08.2007 року, винесеного по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності та виділення
в окремий об’єкт частини об’єкту
нерухомості. Вказаним рішенням
задоволено в повному обсязі позовні
вимоги ОСОБА_1, виділено в натурі за
ОСОБА_1 частину нежитлового приміщення
№ 41 цокольного поверху житлового
будинку літ. А-5, що розташоване за
адресою: Запорізька область, м.
Запоріжжя, вул. Горького, 167 та до складу
якого входять кімнати №№ 18-20,
загальною площею 85,8 кв.м., із
присвоєнням йому позначення: нежитлове
приміщення № 41-ІІІ цокольного поверху
житлового будинку літ. А-5 по вул.
Горького, 167 у м. Запоріжжі; визнано за
ОСОБА_1 право власності на об’єкт
нерухомості – нежитлове приміщення №
41-ІІІ цокольного поверху житлового
будинку літ. А-5 загальною площею 85,5
кв.м., до складу якого входять кімнати
№№ 18-20, яке розташоване за адресою:
Запорізька область, м. Запоріжжя, вул.
Горького, 167.

В обґрунтування своїх вимог Заявник
зазначив, що справа, по якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участь у справі;
справи, предметом розгляду яких є
нерухоме майно не підвідомчі
третейським судам та просить скасувати
рішення третейського суду.

У судове засідання представник
заявника не з’явився, надав письмову
заяву про розгляд справи за його
відсутності, на задоволенні заяви
наполягає.

Представники зацікавлених осіб у
судове засідання не з’явились, про
день та місце розгляду заяви були
повідомлені належним чином,
заперечень на заяву суду не надали.

Відповідно до ч.2 ст. 389-4 ЦПК
України про час і місце розгляду справи
про оскарження рішення третейського
суду повідомляються особи, які беруть
участь у справі. Неявка осіб, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі, якщо відповідно до положень
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

У зв’язку з чим, на підставі ст. 197, 389-4
ЦПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі наявних у справі доказів,
без фіксації судового процесу.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
оцінивши наявні у справі докази, суд
приходить до наступного.

Встановлено, що 27.06.1994 року між
Запорізькою міською Радою народних
депутатів та організацією орендарів
«Волна» укладено договір
купівлі-продажу № 87, згідно якого
Покупець організація орендарів
«Волна» отримав право власності на
майно, яке знаходиться за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Горького, 167. Вказаний
договір посвідчений 12.07.1994 року
державним нотаріусом Першої
Запорізької державної нотаріальної
контори ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за № 3-2074.

14.09.1994 року Фондом комунальної
власності м.Запоріжжя організації
орендарів «Волна» було видано
свідоцтво № 132 про право власності на
об’єкт приватизації: майно та
приміщення магазину за адресою: 330054
м.Запоріжжя, вул. Горького, 167.

Рішенням Апеляційного суду
Запорізької області від 23.12.2009 року
було витребувано від ОСОБА_1 на користь
ТОВ «Волна» кімнати №№ 18-20, загальною
площею 85,5 кв.м., які є частиною
нежитлового приміщення № 41 цокольного
поверху житлового будинку літ. А-5 по
вул. Горького, 167 у м. Запоріжжі, визнано
за ТОВ «Волна» право приватної
власності на нежитлове приміщення № 41
цокольного поверху житлового будинку
А-5 по вул. Горького, 167 у м. Запоріжжі.

14.03.2012 року Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ було скасовано рішення
Апеляційного суду Запорізької області
від 23.12.2009 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 24.07.2012 року задоволено
заяву ОСОБА_4, ОСОБА_1 про поворот
виконання рішення апеляційного суду
Запорізької області від 23.12.2009 року,
скасовано запис про реєстрацію за ТОВ
«Волна» права власності на нежиле
приміщення № 41 цокольного поверху літ.
А-5 по вул. Горького, 167 в м. Запоріжжя та
поновлено державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно у стані, що
існував до виконання рішення
Апеляційного суду Запорізької області
від 23.12.2009 року по справі № 22-3996/2009,
відновлено реєстрацію на вказану
нерухомість за ОСОБА_4 та ОСОБА_1

ОСОБА_1 набув право власності на
частину приміщення на підставі рішення
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації «Правове об’єднання
«Арбітр» від 03.08.2007 року, винесеного по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділення в натурі за ОСОБА_1 частини
нежитлового приміщення № 41 цокольного
поверху житлового будинку літ. А-5, що
розташоване за адресою: Запорізька
область, м. Запоріжжя, вул. Горького, 167
та до складу якого входять кімнати №№
18-20, загальною площею 85,8 кв.м., із
присвоєнням йому позначення: нежитлове
приміщення № 41-ІІІ цокольного поверху
житлового будинку літ. А-5 по вул.
Горького, 167 у м. Запоріжжі.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1
набув права власності на підставі
рішення постійно діючого Третейського
суду при Асоціації «Правове
об’єднання «Арбітр» від 03.08.2007 р.,
заявник - ТОВ «Волна» вимушено захищати
свої майнові права шляхом звернення до
суду з заявою про скасування рішення
третейського суду, яке було ухвалено з
порушенням законодавства.

Відповідно до ст. 389-1 ЦПК України та ст.
51 ЗУ «Про третейські суди» сторони,
треті особи, а також особи, які не брали
участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутися до суду із заявою про
скасування рішення третейського суду.
Заява про скасування рішення
третейського суду подається до суду за
місцем розгляду справи третейським
судом сторонами, третіми особами
протягом трьох місяців з дня
прийняття рішення третейським судом, а
особами, які не брали участі у справі, у
разі якщо третейський суд вирішив
питання про їх права і обов'язки, -
протягом трьох місяців з дня, коли вони
дізналися або повинні були дізнатися
про прийняття рішення третейським
судом.

Враховуючи, що заявник ознайомився з
оскаржуваним рішенням третейського
суду лише 22.02.2013 року, будь-які інші
відомості, що підтверджують дату
отримання належним чином завіреного
рішення у матеріалах справи відсутні,
зважаючи на дату подання заяви, 03.04.2013
року, суд вважає, що строк для подання
заяви про скасування рішення
третейського суду не пропущений.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у випадках,
передбачених цією статтею. Рішення
третейського суду може бути скасовано
у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської
угоди, то скасовано може бути лише ту
частину рішення, що стосується питань,
які виходять за межі третейської угоди;
3) третейську угоду визнано судом
недійсною; 4) склад третейського суду,
яким прийнято рішення, не відповідав
вимогам закону; 5) третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участі у справі.

Суд приходить до висновку, що
підставами для скасування Рішення є:
п.п. 1), 5) ст. 389-5 ЦПК України, з огляду на
наступне.

Згідно з п. 11 ст. 6 Закону України «Про
третейські суди» третейські суди не
можуть розглядати справи, які
відповідно до закону підлягають
вирішенню виключно судами загальної
юрисдикції або Конституційним Судом
України.

Таким чином, якщо згідно з положеннями
чинного законодавства певне питання
вирішується «судом», «у судовому
порядку», «на підставі рішення суду»
тощо, слід вважати, що йдеться про
державні суди. Отже, відповідні питання
не підлягають розгляду у третейських
судах. Таким чином, виключно державними
судами розглядаються справи щодо
визнання правочину дійсним або
недійсним (відповідно до положень ЦК
(зокрема, ч. 2 ст. 218, ч. 3 ст. 215 та ін.);
визнання права власності на нерухоме
майно та виділення його в натурі (ст. 364,
392 ) тощо.

Постійно діючий Третейський суд при
Асоціації «Правове об’єднання
«Арбітр» своїм рішенням вирішив
питання про права ТОВ «Волна», яке не
було учасником справи, що
підтверджується рішенням по справі №
01/07 від 03.08.2007 року, сторонами якого
зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_3, як було встановлено судовими
рішеннями, спірне майно, а саме
приміщення №41 по вул. Горького 167 було
незаконно переоформлено з ТОВ «Волна»
на інших осіб.

Крім того, питання про виділення
нежитлового приміщення в натурі,
особою, яка не є його власником не
передбачено чинним законодавством.
Чинним законодавством України не
передбачено право третейських судів
присвоювати об’єкту нерухомості
номер.

Крім того, при розгляді третейським
судом справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності та
виділення в окремий об’єкт частини
об’єкту нерухомості сторонами не
надано жодного документу, який би
свідчив про перехід права власності до
ОСОБА_1 від ОСОБА_2

Право власності виникає, зокрема, з
правочинів. Приміщення, яке було
передане ОСОБА_1 на підставі акту
приймання-передачі від 12.07.2007 року є
нерухомим майном, а отже, перехід права
власності на нього можливий лише на
підставі правочину, який повинен бути
оформлений у відповідній формі,
пройшовши державну реєстрацію.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 209 ЦК України
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або
іншого нерухомого майна укладається
у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Отже, правочини щодо нерухомого майна
підлягають нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації та лише після
дотримання цих процедур відбувається
перехід права власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Звертатись до суду на підставі даної
статті може лише власник майна (особа,
яка у відповідний та належний спосіб
набула права власності на нього), а
також повинна зазначити, хто саме не
визнає його та підтвердити ці
обставини відповідними документами.

Визнання права власності на нерухоме
майно повинно вирішуватися в порядку
позовного провадження державними
судами, тому що це рішення суду є
підставою для державної реєстрації
права власності на нерухоме майно, яке
здійснюють відповідні державні органи.
Тому фактично це питання не підвідомче
третейським судам.

Крім того, судом встановлено, що
рішенням третейського суду вирішено
питання щодо об’єкту нерухомості, яке
належить на праві власності заявнику –
ТОВ «Волна», яке в свою чергу не було
учасником третейського розгляду, таким
чином були порушені права заявника.

З огляду на викладене та враховуючи, що
Третейським судом при розгляді спору
неправильно застосовано норми
матеріального права та допущено
порушення норм процесуального права,
що призвело до порушення прав та
інтересів ТОВ «Волна», та
неправильного вирішення справи,
рішення постійно діючого третейського
суду при Асоціації «Правове
об’єднання «Арбітр» по справі № 01/07
від 03.08.2007 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 389-1 - 389-6 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Волна" про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«Правове об’єднання «Арбітр» по
справі № 01/07 від 03.08.2007 року, за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі
частини приміщення та визнання права
власності - задовольнити.

Скасувати повністю рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації «Правове об’єднання
«Арбітр» від 03.08.2007 року по справі №
01/07 від за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
яким виділено в натурі за ОСОБА_1
частину нежитлового приміщення № 41
цокольного поверху житлового будинку
літ. А-5, що розташоване за адресою:
Запорізька область, м. Запоріжжя, вул.
Горького, 167 та до складу якого входять
кімнати №№ 18-20, загальною площею 85,8
кв.м., із присвоєнням йому позначення:
нежитлове приміщення № 41-ІІІ
цокольного поверху житлового будинку
літ. А-5 по вул. Горького, 167 у м.
Запоріжжі; визнано за ОСОБА_1 право
власності на об’єкт нерухомості –
нежитлове приміщення № 41-ІІІ
цокольного поверху житлового будинку
літ. А-5 загальною площею 85,8 кв.м., до
складу якого входять кімнати №№ 18-20,
яке розташоване за адресою: Запорізька
область, м. Запоріжжя, вул. Горького, 167,
ухвалене у складі: третейського судді
Саланської І.Л., місце розгляду справи -
69123, м.Запоріжжя,
бул.БудівельниківАДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя протягом п’яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя
В.В.Калюжна