АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7524/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/5607/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Гуцал Л.В.,
Коростійової В.І.

при секретарі: Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 18 серпня 2014
року по справі за позовом Харківського
міжрайонного прокурора Харківської
області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Височанська селищна рада
Харківського району Харківської
області про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки; за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Височанська селищна рада Харківського
району Харківської області, про
відшкодування моральної шкоди,
приведення самовільно зайнятої
земельної ділянки у придатний для
користування стан, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Височанська селищна рада Харківського
району Харківської області про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року Харківський
міжрайонний прокурор Харківської
області звернувся до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, уточнивши
який, просив зобов'язати ОСОБА_2
звільнити самовільно зайняту земельну
діянку за адресою: АДРЕСА_1, орієнтовною
площею 0,0024 га. на якій розташований
капітальний паркан, шляхом його
знсення та повернути зазначену
земельну ділянку у власність ОСОБА_1

В обгрунтування позову зазначив, що
йому належить на праві власності
земельна ділянка в АДРЕСА_2, площею 0,1172
га з цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку
(присадибна ділянка). Сусідня земельна
ділянка НОМЕР_1, площею 0.1091 га з
цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
належить на праві власності ОСОБА_2

Харківською міжрайонною прокуратурою
в ході проведення перевірки, зокрема за
результатами кадастрової зйомки
земельних ділянок ОСОБА_1'. та ОСОБА_2,
проведеної ТОВ «Скіф», встановлено, що
площа земельної ділянки ОСОБА_1
відповідно до фактичного користування
становить 0.1143 га., а згідно державного
акту про право власності на землю її
площа становить 0.1172 га; Площа земельної
ділянки ОСОБА_2 відповідно до
фактичного користування становить 0.1120
га., а за державним актом про право
власності на землю - 0.1091 га. Таким чином,
площа фактичного землекористування
ОСОБА_2 збільшилась на 29 кв.м, з них 24
кв.м. за рахунок земельної ділянки, що
належить ОСОБА_1 Виявлене відхилення
від площі земельної ділянки склалося
через те, що лінія межі по АДРЕСА_3 в сел.
Високий є прямою, а фактично огорожа
відхилена від прямої у бік ділянки по
АДРЕСА_2

Відхилення огорожі ОСОБА_2 в бік
земельної ділянки ОСОБА_1 порушує його

права як власника земельної ділянки.

Також Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив
відшкодувати моральну шкоду,
зобов'язати ОСОБА_2 привести самовільно
зайняту частину його земельної ділянки
в придатний для користування стан.

В обгрунтування позову зазначив, що
внаслідок самовільного зайняття
відповідачкою частини його земельної
ділянки площею 29 кв.м. зменшилась
оброблювана площа землі, де він з
родиною вирощує овочі та фрукти,
зведений на його території паркан
затіняє його земельну ділянку,
внаслідок чого знизилась врожайність
вирощуваних ним овочів та фруктів, що
призводе до погіршення матеріального
становища його родини.

Відповідач добровільно звільнити
належну йому частину земельної ділянки
не бажає, а тому він вимушений з приводу
порушення його прав звертатися до
органів місцевого самоврядування,
прокурари та інших держорганів, на що
витрачає багато часу та зусиль. Через
неправомірні дії відповідачки та
погрози з її боку, погіршився стан його
здоров'я, у зв'язку з чим, він постійно
лікується як амбулаторно, так і в
стаціонарі. Цим йому спричинена
моральна шкодя, яку оцінює в 30 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 погоджуючись з
зазначеними позовами, пред'явила
зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому
просила зобов'язати його звільнити
самовільно зайняту ним земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_3 площею 6.3
кв.м.

В обгрунтування вимог зазначила, що в
2003 році вона придбала домоволодіння за
вказаною адресою. 23 липня 2003 року їй
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку за
вказаною адресою.

Згідно її Державного акту на право
власності на земельну ділянку та
Державного акту на право приватної
власності на землю ОСОБА_1 лінія межі
між їх земельними ділянками є прямою.
Проте фактично, згідно даних
кадастрових зйомок, проведених ТОВ
«Агні Набат» та ТОВ «Земельний
ексклюзив», є відхилення даної лінії в
бік земельної ділянки по АДРЕСА_3 на 0,5
м., але враховуючи, що ОСОБА_1 при
встановленні паркану вийшов за межі
відведеної йому земельної ділянки на
землі Височанської селищної ради, то
від встановленого ОСОБА_1 паркану
відхилення у бік її земельної ділянки
складає 0,88 кв.м.

ОСОБА_2 вважає, що кадастрова зйомка ТОВ
«Скіф» виконана неналежним чином, без
застосування сучасних технічних
засобів, та спростовується
кадастровими зйомками земельних
ділянок, проведених ТОВ «Агні Набат» та
ТОВ «Земельний ексклюзив». Висновок
ТОВ «Скіф» про те, що нею допущено
відхилення при встановленні паркану в
бік земельної ділянки ОСОБА_1 по межі
земельних ділянок є хибним. Відхилення
дійсно існує, проте в бік належної їй
земельної ділянки.

Крім того, на плані встановлення меж
ТОВ «Скіф» наносить межу земельної
ділянки згідно Державного акту,
виданого ОСОБА_1, таким чином, що
вбиральня і сарай, які належать їй на
праві власності та побудовані майже 60
років тому, частково знаходяться на
території ОСОБА_1 При виділенні
земельної ділянки ОСОБА_1 Височанською
селищною радою не могли бути виділені
землі, зайняті чужою приватною
власністю, оскільки відповідно до ст. 120
ЗК України, який діяв на час укладання
договору купівлі-продажу
домоволодіння, якщо жилий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
обсязі, що були у попереднього
землекористувача. ОСОБА_2 також вказує ,
що земельній ділянці ОСОБА_1 не
присвоєно кадастрового номеру, дані
щодо неї не внесені до Державного
земельного кадастру України.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 18 серпня 2014
року відмовлено в задоволенні позову
Харківського міжрайонного прокурора
Харківської області в інтересах
ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати вказане
рішення районного суду та ухвалити
нове, про задоволення його позовних
вимог в повному обсязі. Посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Вказує на ті ж обставини, що і в суді
першої інстанції.

ОСОБА_2 вказане рішення не оскаржила,

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимоги суд першої інстанції
виходив з того, що висновок експерта
складений за матеріалами досудового
розслідування тому не може бути
доказом порушення ОСОБА_2 меж
земельної ділянки ОСОБА_1, оскільки він
проведений в рамках кримінального
провадження. Крім того в ньому відсутні
висновки про порушення меж із
зазначення конкретної площі
самовільно зайнятої земельної ділянки,
відсутні висновки ким саме із сторін
порушені межі земельних ділянок, крім
того, вказаний висновок носить лише
вірогідний характер. Тобто, вказаний
висновок є неналежним та недопустимим
доказом.

Також суд першої інстанції відмовив в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
частині відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки, та
зобов'язання ОСОБА_2 привести
самовільно зайняту земельну ділянку в
придатний для користування стан, через
недоведеність вимог щодо порушення меж
земельної ділянки, а також
недоведеності причинного зв'язку між
наслідками у виді погіршення стану
здоров'я ОСОБА_1 та діями ОСОБА_2

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
зустрічних позовних вимог суд першої
інстанціх також виходив з того, що нею
не надано доказів на підтвердження
самовільного зайняття земельної
ділянки ОСОБА_1

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанці, так як
вони відповідають вимогам закону,
обставинам справи та наявним у справі
доказам.

Матеріали справи свідчать та не
заперечують сторони, що згідно
Державного акту про право приватної
власності на землю серії Р1 № 685964,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 1982, ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки, що
розташована на території Височанської
селищної ради в АДРЕСА_2, площею 0.1172 га,
з цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку
(присадибна ділянка)./а.с.10/

Також ОСОБА_2 відповідно до Державного
акту про право власності на земельну
ділянку серії ХР № 000849,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 108, є
власником земельної ділянки, що
розташована в АДРЕСА_3 площею 0,1091 га, з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(кадастровий номер :00:004:0059)./а.с.8/

На підтвердження доводів щодо
порушення меж земельної ділянки ОСОБА_1
матеріали справи містять Державний акт
про право приватної власності на землю
серії Р1 № 685964 на ім'я ОСОБА_1",
кадастрову зйомку земельної ділянки
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, та
земельної ділянки ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_3, проведеною ТОВ «Скіф», згідно
якої площа земельної ділянки ОСОБА_1
відповідно до фактичного користування
становить 0,1143 га, а згідно державного
акту про право власності на землю її
площа становить 0,1172 га; площа земельної
ділянки ОСОБА_2 відповідно до
фактичного користування становить 0,1120
га, а за державним актом про право
власності на землю - 0,1091 га; площа
фактичного землекористування ОСОБА_2
збільшилась на 29 кв.м, з них 24 кв.м. за
рахунок земельної ділянки, що належить
ОСОБА_1 Виявлене відхилення від площі
земельної ділянки, за інформацією ТОВ
«Скіф» склалося через те, що межі по
АДРЕСА_3 є прямою, а фактично огорожа
відхилена від прямої у бік ділянки по
АДРЕСА_2. Крім того, прокурором надано
суду Акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства, який
складений 11 червня 2013 року Державною
інспекцією сільського господарства в
Харківській області, на підставі
інформації директора ТОВ «Скіф» Лисяка
Н.О.

ОСОБА_1 на підтвердження доводів щодо
спричинення йому моральної шкоди через
самовільне зайняття частини його
земельної ділянки надано
консультативний висновок, виписні
епікризи медичних закладів, а також
відповіді Харківської міжрайонної
прокуратури, Управління з питань
звернення громадян Адміністрації
Президента України, Постійної комісії
з питань аграрної політики, земельних
відносин, екології та природних
ресурсів Харківської районної ради,
Головного управління Держкомзему у
Харківській області. Державної
інспекції сільського господарства в
Харківській області на його звернення
щодо порушення його прав, копію
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи.

ОСОБА_2 в обгрунтування своїх вимог за
зустрічним позовом надано Державний
акт про право власності на земельну
ділянку серії ХР № 000849, технічну
документацію по встановленню меж та
оформлення права власності на земельну
ділянку за адресою: сел. Високий
Харківського району Харківської
області, АДРЕСА_3, виконану КП
«Землевпоряник», технічний паспорт на
будинок, кадастрові зйомки земельної
ділянки ОСОБА_1 та її земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_3, проведену ТОВ
«Агні Набат» та ТОВ «Земельний
ексклюзив», згідно яких відповідно до
Державних актів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 лінія
межі між земельними їх ділянками є
прямою. Проте фактично, є відхилення
даної лінії в бік земельної ділянки по
АДРЕСА_3 на 0,5 м.. але враховуючи, що
ОСОБА_1 при встановленні паркану вийшов
за межі відведеної йому земельної
ділянки на землі Височанської селищної
ради, то від встановленого ОСОБА_1
паркану відхилення у бік її земельної
ділянки складає 0,88 кв.м.

Таким чином, судом першої інстанції
встановлено, що прокурором та ОСОБА_2
надані протилежні за змістом
кадастрові зйомки спірних земельних
ділянок, виконані ТОВ «Скіф», ТОВ «Агні
Набат» та ТОВ «Земельний ексклюзив».

Наявність вказаних протиріч в судовому
засіданні підтвердили в своїх
роз'ясненнях спеціалісти ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, якими були проведені
вище зазначені кадастрові зйомки
земельних ділянок.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України,
з метою сприяння повному і всебічному
з'ясуванню обставин справи, судом
першої та апеляційної інстанції
сторонам було роз'яснено право заявити
клопотання про призначення у справі
земельно-технічної експертизи для
вирішення питань чи відповідає
фактичний порядок користування
земельними ділянками
правовстановлюючим документам, чи має
місце порушення меж земельних ділянок,
ким саме із сторін допущені порушення
меж та в якому розмірі.

За клопотанням прокурора по справі
була призначена земельно-технічна
експертиза, яка не була проведена через
ненадання додаткових матеріалів, а
також у зв'язку з неоплатою її вартості.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники
правом заявити клопотання щодо
призначення вказаної експертизи в суді
першої інстанції не скористались.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 та представники ОСОБА_2
відмовилися від проведення
експертизи.

Разом з тим. Прокурор та ОСОБА_1
посилаються на копію висновку судової
земельно-технічної експертизи № 1735 від
13 серпня 2014 року, складеної за
матеріалами досудового розслідування
від 16 січня 2014 року № 0000002, з якого
вбачається, що вірогідно, відповідно до
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_3,
та АДРЕСА_2, має місце порушення
землекористування, зокрема порушення
меж та накладання земельних ділянок.
При цьому в дослідницькій частині
висновку зазначено, що, враховуючи
відсутність у складі технічного звіту
по земельно-кадастровим роботам
геодезичних координат земельної
ділянки АДРЕСА_2 сел. Високий, за яким
виготовлявся державний акт на право
приватної власності на землю серії Р1 №
685964 та тільки наявність просторових
даних - координат фактичного володіння
земельними ділянками № 38 та 40/63 і
координат земельної ділянки № 40/63, які
наведені у технічній документації із
землеустрою та використовувались при
виготовленні державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ХР
№ 000849 висновки експерта будуть носити
вірогідний характер.

Відповідно до ч.З ст.212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вказане суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв до
уваги вказаний висновок експерта як
доказ порушення ОСОБА_2 меж земельної
ділянки ОСОБА_1, оскільки він
проведений в рамках кримінального
провадження, крім того не містить
належної і достатньої інформації щодо
предмета доказування, в ньому відсутні
висновки про порушення меж із
зазначення конкретної площі
самовільно зайнятої земельної ділянки,
відсутні висновки ким саме із сторін
порушені межі земельних ділянок, крім
того, вказаний висновок носить лише
вірогідний характер. Тобто, вказаний
висновок є неналежним та недопустимим
доказом.

Крім того, суд першої інстанції
правильно зазначив, що вимоги ОСОБА_1 в
частині відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки, та
зобов'язання ОСОБА_2 привести
самовільно зайняту земельну ділянку в
придатний для користування стан,
задоволенню також не підлягають через
недоведеність вимог щодо порушення меж
земельної ділянки, а також
недоведеності причинного зв'язку між
наслідками у виді погіршення стану
здоров'я ОСОБА_1 та діями ОСОБА_2

Згідно ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

При вирішенні спору та ухваленні
рішення суд першої інстанції виходив
відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК
України із повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів не встановлено
таких порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухваленні нового.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 18 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: