Справа № 182/2509/14-ц
Провадження № 2/0182/2194/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.10.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Рунчевої О.В., за
участю секретаря - Снєгульської В.М.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Кодолової
Ю.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Нікопольський хлібокомбінат" про
стягнення середньої заробітної плати
за час затримки розрахунку до дня
фактичного розрахунку, суд -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом (а.с.1,15-16). В
обґрунтування заявлених вимог
послався на те, що Ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від
10.06.2013 року було залишене в силі рішення
Нікопольського міськрайонного суду
від 29.03.2013 року щодо стягнення з ПАТ
«Нікопольський хлібокомбінат» на його
користь боргу в розмірі:

- 605,75 грн. (середня заробітна плата
за час проходження медогляду);

- 68 466,89 грн. (середня заробітна
плата за час затримки розрахунку);

- 500,00 грн. (відшкодування моральної
шкоди).

При цьому 68 тис. грн. - середню заробітну
плату за час затримки розрахунку
(затримки з виплатою 605 грн.) стягнуто за
період з 06.04.2011 року по 29.03.2013 року де:

- 06.04.2011 р. - день звільнення з
роботи, з якого розпочалася затримка
розрахунку;

- 29.03.2013 р. - день ухвалення рішення
Нікопольським міськрайонним судом (по
який судом нараховано частину
середньої заробітної плати за час
затримки розрахунку - 68 тис.).

Проте відповідач не виконував ці
рішення місяцями, і середня заробітна
плата за час проходження медогляду (605
грн.) та інші суми надійшли на його
рахунок лише 31.03.2014 р., що
підтверджується довідкою банківської
установи.

У зв'язку з цим просить стягнути з
відповідача на його користь середню
заробітну плату за час затримки
розрахунку з 29.03.2013 р. по 31.03.2014 р. (день
фактичного розрахунку); стягнути з
відповідача на його користь та його
представника судові витрати (за відрив
від звичайних занять тощо).

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача Кодолова Ю.А.
в судовому засіданні проти позову
заперечила вважає, що вимоги ОСОБА_3 є
необґрунтованими та незаконними.
Зазначила, що борг перед ОСОБА_3 щодо
середньої заробітної плати за час
проходження медогляду, середньої
заробітної плати за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди погашено 31.03.2014 року, рішення суду
виконано в повному обсязі, про що
свідчить виписка по карточному рахунку
ОСОБА_3 Від відділу державної
виконавчої служби Нікопольського
міськрайонного управління юстиції до
18.12.2013 року не надходила постанова про
відкриття виконавчого провадження. На
момент отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження,
постановою державного виконавця від
22.11.2013 року вже було накладено арешт на
кошти підприємства вини у
несвоєчасному виконанні рішення суду у
них немає, оскільки на рахунки на яких
знаходилися кошти підприємства був
накладений арешт, у зв'язку з чим,
провести виплати позивачеві не було
можливо.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні в справі матеріали,
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_3.

Судом встановлено, що між позивачем
та відповідачем склалися
правовідносини щодо виконання рішення
суду, які не врегульовані нормами
Кодексу законів про працю України, на
які посилається позивач, а порядок
виконавчого провадження передбачений
в Законі України «Про виконавче
провадження».

Так, під час судового слідства
встановлено, що рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 29.03.2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10.06.2013 року, частково позов
задоволено: ухвалено стягнути з ВАТ
«Нікопольський хлібокомбінат» на
користь ОСОБА_3 середню заробітну плату
за час проходження медогляду з 03.03.2011
року по 09.03.2011 року в сумі 605 грн. 75 коп.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку з 05.04.2011 року по 29.03.2013 року в
розмірі 68 466 грн. 89 коп. та відшкодування
моральної шкоди 500 грн. Виконавчий лист
на стягнення вказаних сум видано судом
23.10.2013 року й пред'явлено до виконання у
відділ державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції, де 28.10.2013 року
відкрито виконавче провадження
(а.с.37,38). 31.03.2013 року здійснено виплату
присуджених ОСОБА_3 коштів (а.с.2).

Тобто, зважаючи на викладене, ОСОБА_3
просить стягнути з відповідача середню
заробітну плату за час затримки
розрахунку з 29.03.2013 р по 31.03.2014 р по день
фактичного розрахунку, оскільки на
його думку ПАТ «Нікопольський
хлібокомбінат» не забезпечило
своєчасного виконання рішення
Нікопольського міськрайонного суду
від 29.03.2013 року.

Зважаючи на вказані обставини виниклі
відносини не є трудовими, як на цьому
наполягав позивач, посилаючись на
ст.ст.116, 117 КЗпП України, а пов'язані із
здійсненням виконавчого провадження.
Оскільки наведені норми КЗпП України
врегульовують відносини щодо
своєчасного розрахунку із звільненим
працівником повного розрахунку та
невиплати працівникові його
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Позивачем не доведено тих обставин, що
виконавче провадження щодо стягнення
присуджених на користь ОСОБА_3 коштів,
затягувалось з вини ПАТ «Нікопольський
хлібокомбінат». Таких обставин не
виявлено і судом при розгляді справи.

В даному випадку зазначені норми
закону застосовуватися не повинні,
оскільки виниклі відносини стосуються
примусового виконання рішення суду.

У зв'язку з цим суд приходить до
висновку про відсутність порушень прав
позивача під час здійснення
виконавчого провадження, оскільки
останній зі скаргами на дії державної
виконавчої служби не звертався. Факт
накладення арешту на рахунки боржника
ПАТ «Нікопольський хлібокомбінат»
також підтверджується копією
постанови про арешт коштів боржника
яку долучено до справи (а.с.36).

Не було встановлено й факту ухилення
ПАТ «Нікопольський хлібокомбінат» від
виконання рішення суду, оскільки таких
матеріалів суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу на той
факт, що на час звернення ОСОБА_3 з
позовом про стягнення середньої
заробітної плати за час проходження
медогляду, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та моральної
шкоди, яке набрало законної сили,
трудовий договір з позивачем уже було
припинено.

Зважаючи на викладене, відносини, що
склались врегульовуються Законом
України «Про виконавче провадження»
щодо здійснення виконавчого
провадження за рішенням суду.
Дотримання законності при його
здійсненні позивачем не оспорюється.

Враховуючи зазначене, наведені норми
закону, суд вважає, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ
«Нікопольський хлібокомбінат» в
частині стягнення середньої
заробітної плати за час затримки
розрахунку до дня фактичного
розрахунку слід відмовити.

Оскільки позивачеві відмовлено у
задоволенні цих вимог позову, то не
підлягає задоволенню позов в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача та його представника судових
витрат (за відрив від звичайних занять
тощо), так як ці вимоги безпосередно
пов'язані з попередніми та на думку
суду є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215 ЦПК
України, суд,-

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Нікопольський хлібокомбінат" про
стягнення середньої заробітної плати
за час затримки розрахунку до дня
фактичного розрахунку - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги через Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області.

Суддя: О. В. Рунчева