У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти
С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3
та ОСОБА_4, третя особа - страхова
компанія «Просто страхування», про
стягнення матеріальних збитків
понесених на лікування, втраченого
заробітку внаслідок каліцтва, за
касаційними скаргами ОСОБА_1, подану
його представником ОСОБА_5, та ОСОБА_1,
на рішення Апеляційного суду м. Києва
від 02 липня 2014 року та касаційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 02 липня 2013
року та рішення Апеляційного суду м.
Києва від 02 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
матеріальних збитків, понесених на
лікування, втраченого заробітку
внаслідок каліцтва.

В обґрунтування позову посилався на те,
що 20 листопада 2010 року внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
постраждав його син ОСОБА_2, який був
пасажиром автомобіля марки «Мітсубіші
Лансер» під керуванням відповідача
ОСОБА_4, власником якого є відповідач
ОСОБА_3 У результаті
дорожньо-транспортної пригоди його син
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які
були небезпечні для життя, що
потребувало численних операцій та
тривалого лікування, на що витрачено 513
632 грн.

Змінюючи та уточнюючи позовні вимоги,
позивач просив суд стягнути солідарно
з відповідачів на користь позивача
матеріальну шкоду понесену на
лікування у розмірі 471 745 грн 40 коп., 52 215
грн 84 коп. втраченого ОСОБА_2 заробітку
та 1 138 875 грн моральної шкоди. Також,
представник позивача просила
зобов'язати відповідачів сплачувати
ОСОБА_2 щомісячно 2 175 грн 66 коп.
втраченого заробітку, починаючи з 28
травня 2013 року.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення
втраченого заробітку, представник
позивача зазначала, що ОСОБА_2 у зв'язку
із каліцтвом був звільнений з органів
внутрішніх справ з 19 квітня 2011 року і
йому призначена соціальна пенсія у
сумі 2 134 грн 09 коп., тому втрата
заробітку щомісячно складає 2 175 грн 66
коп.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 28 травня 2013 року позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 02 липня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток
у сумі 52 215 грн 84 коп. та 6 136 грн 07 коп.
витрат на правову допомогу. В іншій
частині позову відмовлено.

Рішенням рішення Апеляційного суду м.
Києва від 02 липня 2014 року рішення суду
першої інстанції у частині стягнення
втраченого заробітку у розмірі 2 664 грн.
скасовано та у цій частині ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1, який діє в інтересах
недієздатного ОСОБА_2, щомісячно
втрачений заробіток у розмірі 2 530 грн. 80
коп. з 28 травня 2013 року по 1
травня 2015 року. У решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_5, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять рішення
апеляційного суду у частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
відшкодування матеріальних витрат у
сумі 471 754 грн. 40 коп. та витрат на
правову допомогу скасувати та у цій
частині направити справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої та
апеляційної інстанції скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційних скарг і
залишення оскаржуваних судових рішень
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1, подану його
представником ОСОБА_5, ОСОБА_1, та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 02 липня 2013 року у
нескасованій частині та рішення
Апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта