Єдиний унікальний номер 205/3120/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді Мовчан Д.В.,

при секретарі
Молокової С.О.

за участю: позивач - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - Борульник
О.В., представника відповідача - Котенко
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Гаражного
кооперативу «Дніпро» про
відшкодування шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до
суду з позовною заявою до Гаражного
кооперативу «Дніпро» (далі -
Відповідач) про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що він, ОСОБА_1, з 19.01.1996 року і
по теперішній час є членом Гаражного
кооперативу «Дніпро», який знаходиться
за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул.
Чорноземна, буд. 56-А. Відповідно до
членства в кооперативі йому було
надано у користування капітальний
гараж НОМЕР_1, який належить йому на
підставі рішення Виконавчого комітету
Ленінської районної ради від 19.01.1996
року за № 25/8. У вищевказаному гаражі
він зберігає свій власний автомобіль
та інше майно. Далі, позивач зазначає,
що вночі 17.03.2013 року до його гаражу
проникли невідомі та скоїли крадіжку,
тобто таємне викрадення чужого майна.
Вранці 18.03.2013 року позивач викликав
міліцію та прибув до гаражного
кооперативу. Після прибуття наряду
міліції було зафіксовано, що у
позивача було викрадено майно на
загальну суму 18 806 грн. (вісімнадцять
тисяч вісімсот шість) 00 коп. Перелік
викрадених речей підтверджується
довідкою слідчого СВ Ленінського РВ
ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській
області лейтенанта міліції Бондаренко
І.Ю. від 03.04.2013 року. У зв'язку з тим, що
відповідач добровільно відшкодувати
завдану матеріальну шкоду
відмовляється, позивач змушений
звернутись до суду та просити суд
згідно із уточненими позовними
вимогами стягнути з Гаражного
кооперативу «Дніпро» на його, ОСОБА_1,
користь матеріальну шкоду у розмірі 18
806 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот
шість) 00 коп.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 листопада 2013 року, ухваленому у
справі за вищезазначеним позовом,
позовні вимоги були задоволені,
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

20 грудня 2013 року представник
відповідача звернувся до суду з заявою
про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 17 березня 2014 року було
скасовано заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 листопада 2013 року, а справа
призначена до судового розгляду у
загальному порядку.

До початку розгляду справи у
загальному порядку позивач уточнив
свої позовні вимоги, а саме: просить суд
стягнути з Гаражного кооперативу
«Дніпро» на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду у розмірі 18 806 грн. 00 коп., судові
витрати у розмірі 4 235 грн. 20 коп. та
судовий збір.

Позивач та його представник у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримали і просили їх задовольнити
по мотивах, що викладені в позовній
заяві.

У судовому засіданні представники
відповідача уточнені позовні вимоги
не визнали та просили в їх задоволені
відмовити в повному обсязі через
безпідставність та необґрунтованість
таких вимог.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню по наступних
підставах.

Так, судом встановлені наступні
обставини справи та визначені
відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 19.01.1996 року
рішенням Виконавчого комітету
Ленінського районної ради народних
депутатів № 25/8 було переоформлено
гараж в Гаражному кооперативі «Дніпро»
з гр. ОСОБА_6 на гр. ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 13 від 09.03.2013
року ОСОБА_1 є членом Гаражного
кооперативу «Дніпро» на підставі
рішення Виконавчого комітету
Ленінського районної ради народних
депутатів № 25/8 від 19.01.1996 року і має
гараж НОМЕР_1, пайовий внесок вніс в
повному обсязі (а.с. 9).

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_1 використовував вказаний вище
гаражний бокс для зберігання в ньому
свого рухомого майна. Відповідно до
пояснень позивача у належному йому
гаражі зберігалось у тому числі:
комплект літньої гуми з дисками в
кількості 4 штук, вартістю 6 464 грн. 00
коп., самовар «Тульский Баташева» 1899
року виробництва, вартістю 10 000 грн. 00
коп., заточний станок вартістю 748 грн. 00
коп., 50 метрів 3-х жильного проводу
вартістю 425 грн. 00 коп., поливна система
вартістю 1169 грн. 00 коп.

Судом також встановлено, що 17.03.2013 року
до гаражу позивача проникли невідомі
та скоїли крадіжку належного йому на
праві власності майна. Згідно довідки
від 03.04.2013 року у провадженні СВ
Ленінського РВ ДМУ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області знаходиться
кримінальне провадження зареєстроване
у ЄРДР під № 0001671 порушене за
фактом викрадення чужого майна що
належить гр. ОСОБА_1 з його гаража у
Гаражному кооперативі «Дніпро» за
адресою: вул. Чорноземна, 56-а, у м.
Дніпропетровську за ознаками складу
злочину передбаченому ч.3 ст. 185 КК
України (а.с.11). З пояснень позивача
вбачається, що вищезазначене рухоме
майно було викрадене під час вказаного
злочину.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги тим,
що він є членом ГК «Дніпро» і
кооператив не виконав взяті на себе
обов'язки щодо охорони такого рухомого
майна, в зв'язку з чим відповідач
повинен відшкодувати позивачу
внаслідок викрадення майна, що
зберігалось на території такого
кооперативу, завдані збитки в повному
обсязі.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду від 28.06.1991 № 5 «Про практику
розгляду судами цивільних справ,
пов'язаних з діяльністю
гаражно-будівельних кооперативів»
визначено, що при розгляді вимог до ГБК
про відшкодування шкоди, заподіяної
членам кооперативу крадіжкою або
пошкодженням автотранспортних
засобів, що знаходились у гаражах, суди
повинні виходити з того, що позовні
вимоги можуть бути задоволені лише за
умови, коли статутом ГБК або його
органом управління в межах наданої
компетенції передбачено обов'язок
кооперативу по охороні
автотранспортних засобів членів
кооперативу або по їх схову. У випадках
прийняття ГБК на себе обов'язку по
охороні автотранспортних засобів він
відповідає за заподіяну цьому майну
шкоду, у разі неналежного виконання
зазначеного обов'язку, з вини персоналу
кооперативу.

Підпунктом ж) пункту 3.6 Статуту ГК
«Дніпро» визначено, що до обов'язку
кооперативу входить лише організація
охорони та пропускного режиму на
території кооперативу.

Правовідносини сторін із приводу
зберігання майна позивача
врегульовані параграфом 1 глави 66 ЦК
України.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу
України за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 977 Цивільного кодексу
України за договором зберігання
транспортного засобу в боксах та
гаражах, на спеціальних стоянках
зберігач зобов'язується не допускати
проникнення в них сторонніх осіб і
видати транспортний засіб за першою
вимогою поклажодавця. Договір
зберігання поширюється також на
відносини між гаражно-будівельним чи
гаражним кооперативом та їх членами,
якщо інше не встановлено законом або
статутом кооперативу.

Частиною 1 ст.951 ЦК України визначено, що
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості.

Відповідно до положень ст.ст. 942, 949 ЦК
України зберігач зобов'язаний вживати
усіх заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі. Зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
річ, яка була передана на зберігання,
або відповідну кількість речей такого
самого роду та такої самої якості. Річ
має бути повернена поклажодавцю в
такому самому стані, в якому вона була
прийнята на зберігання, з урахуванням
зміни її природних властивостей.

Зі змісту положень ст.208 та ч.1 ст.937 ЦК
України випливає, що договір
зберігання між фізичною та юридичною
особою повинен укладатися в письмовій
формі. Письмова форма договору
вважається дотриманою, якщо прийняття
речі на зберігання посвідчене
розпискою, квитанцією або іншим
документом, підписаним зберігачем.

З наведеного вбачається, що у випадках
прийняття гаражним кооперативом на
себе обов'язку по охороні
автотранспортних засобів або іншого
майна членів такого кооперативу він
відповідає за заподіяну цьому майну
шкоду, у разі неналежного виконання
зазначеного обов'язку, у тому числі із
вини персоналу кооперативу. Разом з
цим, виходячи з аналізу зазначених норм
матеріального закону, на позивачеві
лежить обов'язок доведення факту
передачі речі на зберігання та розміру
завданих збитків, а зберігач
звільняється від відповідальності,
якщо доведе, що збитків завдано не з
його вини. Діючим законодавством не
передбачено звільнення зберігача від
відповідальності за незбереження речі
в зв'язку з неналежним оформленням
документів на річ, прийняту на
зберігання.

Разом з цим, позивачем не надано
доказів укладання між сторонами
договору зберігання його речей у
вигляді комплекту літньої гуми з
дисками в кількості 4 штук, вартістю 6 464
грн. 00 коп., самовару «Тульский
Баташева» 1899 року виробництва,
вартістю 10 000 грн. 00 коп., заточного
станку вартістю 748 грн. 00 коп., 50 метрів
3-х жильного проводу вартістю 425 грн. 00
коп., поливної системи вартістю 1169 грн.
00 коп., та доказів на підтвердження
обставин передачі зберігання таких
речей гаражному кооперативу. При цьому
сторона відповідача обставину
прийняття таких речей на зберігання не
визнала.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно
із ст. 58 ЦПК України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Відповідно до змісту ч. 4
ст. 60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що зі змісту досліджених
під час розгляду справи по суті
письмових доказів, зокрема Статуту
кооперативу ГК «Дніпро» (а.с. 118-125) та
правила внутрішнього розпорядку ГК
«Дніпро» (а.с. 99-100) не вбачається
наявного обов'язку кооперативу
здійснювати зберігання речей його
членів, які знаходяться на території
такого кооперативу, але не є переданими
на зберігання відповідачеві.

Допитані в судовому засіданні свідки з
боку сторони позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 надали суду аналогічні
за своїм змістом пояснення відповідно
до яких, вони лише були обізнані про
зберігання позивачем такого майна у
його гаражному боксі, однак пояснити
суду обставини щодо передачі такого
майна на зберігання кооперативу не
змогли.

Разом з цим, допитані в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, які перебували на час
здійснення крадіжки у трудових
відносинах із кооперативом, пояснили
суду, що їм відомо про такий злочин
відносно майна позивача, однак
безпосередньо гаражний кооператив
означених рухомих речей на зберігання
не приймав, адже метою діяльності
кооперативу є задоволення потреб
автовласників, та охорона транспортних
засобів, які повинні зберігатись в
гаражних боксах.

З огляду на наведені вимоги
матеріального закону та встановлені
судом фактичні обставини справи суд
доходить висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову через його недоведеність.

Також відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволені
яких позивачеві відмовлено.

Оскільки в задоволені позову ОСОБА_1 до
Гаражного кооперативу «Дніпро» про
відшкодування шкоди, було відмовлено в
повному обсязі, тому судові витрати
слід віднести на рахунок позивача.

Виходячи з вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 22, 207, 936, 937, 950, 951, ЦК
України, ст. 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову ОСОБА_1 до
Гаражного кооперативу «Дніпро» про
відшкодування шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В.Мовчан