Справа №560/84/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року Дубровицький районний
суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Пінчук О.М.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Служба у справах дітей та молоді
Сарненської райдержадміністрації про
збільшення кількості визначених годин
для спілкування з дитиною та її
виховання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до відповідачки ОСОБА_3 та
просить:

- надати йому систематичне
побачення з дитиною ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 год. 00 хв. п'ятниці до 12
год. 00 хв. неділі через кожен тиждень в
порядку черговості та з 12 год. 00 хв.
наступної неділі до 18 год. 00 хв.
вівторка через кожен тиждень в порядку
черговості;

- надати йому додаткове
одноосібне право на перебування з
дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом
трьох перших тижнів липня місяця
кожного року.

- надати йому додаткове
одноосібне право на перебування з
дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом
другої неділі січня місяця кожного
року.

Свої вимоги мотивує тим, що він
перебував у шлюбі з відповідачкою. Від
даного шлюбу у них народився син
ОСОБА_5, який після розірвання шлюбу
проживає з відповідачкою. Відповідно
до рішення Сарненського районного
суду, він регулярно сплачує аліменти на
утримання неповнолітнього сина в
розмірі 500 грн. щомісячно, додатково
купує одяг, продукти харчування,
іграшки, книжки. Також рішенням
Сарненського районного суду від 31.05.2011
року було визначено спосіб участі його,
як батька, та ОСОБА_7, як бабусі, у
спілкуванні і вихованні малолітнього
сина ОСОБА_5 шляхом систематичних
побачень з 15 до 18 год. кожної п'ятниці та
з 14 год. неділі до 12 год. понеділка. Крім
того, йому було надано одноосібне право
на перебування з сином протягом перших
двох тижнів липня кожного року.
Відповідачку даним рішенням
зобов'язали не чинити перешкод у
спілкуванні з дитиною. Однак, визначені
судом три години спілкування з дитиною
створюють проблеми, пов'язані з тим, що
син дуже болісно сприймає короткий
термін спілкування. Не є малозначним
те, що він, як батько дитини, бажає знати
як розвивається його дитина, хоче знати
про стан його здоров'я від
спеціалістів. Як показує практика,
більш тривалий безперервний час
перебування дитини з ним позитивно
впливає на його емоційний стан,
поведінку та настрій. Крім того, син сам
просить його про більший час
спілкування і не розуміє, що перешкодою
до цього є не його небажання приділяти
йому більше уваги та часу.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просить позов
задовольнити у повному обсязі та в
обґрунтування надав пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідачка позовні вимоги не визнала
повністю. Пояснила, що тих годин, які
виділені йому рішенням Сарненського
районного суду від 31 травня 2011 року, для
спілкування з сином є достатніми. Крім
того, сама дитина не бажає більше часу
проводити з позивачем, оскільки у
останнього є інша жінка. Зазначила, що
вона ніколи не забороняла позивачу
бачитися з сином. Дитина хотіла б
проводити більше часу з батьком та
мамою, тобто нею. Тому позовні вимоги є
безпідставними. Просить закрити
провадження у справі, оскільки даний
спір у же вирішувався і рішення суду по
даному питанню набрало законної сили.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей та молоді Сарненської
райдержадміністрації Гаврилюк Р.Б.
повністю погодився з вимогами позивача
та не заперечує проти задоволення
позову.

Крім того, заперечив твердження
відповідачки відносно того, що
аналогічний спір уже вирішувався,
результатом чого є рішення суду від
31.05.2011 року. Свої заперечення мотивував
тим, що предметом попереднього спору
було усунення перешкод у спілкування з
дитиною та її вихованні, де
вирішувалося питання як відносно
позивача, так і його матері - бабусі
дитини та самої відповідачки. На даний
час, предмет спору різниться від
попереднього періодами та годинами
систематичних побачень позивача з
дитиною.

Вислухавши сторони, дослідивши докази
по справі, суд позов задовольняє з
наступних підстав.

Проаналізувавши пояснення
відповідачки щодо тотожності позовів
теперішнього та позову, результатом
якого є рішення Сарненського районного
суду від 31.05.2011 року, слід зазначити
наступне.

Законодавець чітко зазначив, що
закриття провадження у справі можливе
лише за умови, що рішення, яке набрало
законної сили, є тотожним до позову,
який розглядається, тобто збігаються
сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елементу не
перешкоджає заінтересованим особам
звернутися до суду з позовом і не дає
суду підстав закривати провадження у
справі.

У цьому разі можна з упевненістю
стверджувати, що даний спір
відрізняється від минулого,
результатом якого є рішення
Сарненського районного суду від 31.05.2011
року, як сторонами так і предметом
позову, а тому відсутні підстави для
закриття провадження по даній справі
на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Як встановлено в судовому засіданні,
рішенням Сарненського районного суду
від 06 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 розірваний. Рішення суду
набрало законної сили.

З матеріалів справи суду достовірно
відомо, що сторони по справі, тобто
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються батьками
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після
розірвання шлюбу проживає з матір'ю -
відповідачкою по справі.

Згідно ч.2 ст.157 СК України той з батьків,
хто проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Законодавець у цій статті наголошує на
прямих контактах з дитиною, тобто на
побаченні з нею, що є основною формою
особистого спілкування.

Тобто, правило ч.2 ст.157 СК України
додатково підкреслює обов'язок того з
батьків, хто проживає окремо від
дитини, брати участь у її вихованні,
хоча збереження у нього цього обов'язку
прямо випливає зі ст.141 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про
права дитини, держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

Норма статті 153 СК України є свідченням
такої поваги.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року,
як принципове положення визначила, що
дитина повинна зростати в умовах
турботи.

В принципі 6 вказаної Декларації чітко
зазначено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

Вказаний принцип знайшов своє
підтвердження в ч.3 ст.11 Закону України
"Про охорону дитинства", де передбачено,
що батько і мати мають рівні права та
обов'язки щодо своїх дітей. Предметом
основної турботи та основним
обов'язком батьків є забезпечення
інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року батьки несуть
основну відповідальність за виховання
дитини. Найкращі інтереси дитини є
предметом їх основного піклування.

З ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону
дитинства" вбачається, що на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд
визначає способи участі одного із
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування

Судом встановлено, що підстав, які
звужували б права дитини ОСОБА_5,
шкодили б його інтересам, його розвитку
під час спілкування з батьком ОСОБА_4 в
разі збільшення годин для спілкування,
відповідачкою не наведено.

Крім того, суд критично оцінює
твердження відповідачки, що тих годин,
які виділенні позивачу згідно рішення
суду, є достатніми.

Згідно ч.3 ст.157 СК України той з батьків,
з ким проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Враховуючи вищезазначену норму, суд
приходить до логічного висновку про те,
що поведінка того з батьків, хто
проживає окремо, не вважається
неправомірною, а навпаки,
неправомірною є поведінка того, хто
перешкоджає матері чи батькові
бачитися з дитиною в тому обсязі, який
необхідний.

Суд також враховує те, що по місцю
проживання позивач позитивно
характеризується (а.с.103), до
кримінальної відповідальності не
притягувався (а.с.104), на обліку у лікаря
нарколога та лікаря психіатра не
перебуває (а.с.105, 106).

Отже, ні за станом здоров'я, ні за
поведінкою самого позивача, судом не
встановлено перешкод у спілкуванні з
дитиною в той період та в ті дні, які
зазначені у позовних вимогах.

Крім того, позитивним фактором у
збільшенні часу для спілкування є те,
що для дитини в квартирі позивача
створені всі необхідні умови, а саме: у
дитини є окрема кімната, яка містить
спальне місце, спортивну дитячу стінку,
стіл, іграшки, комп'ютер.

Отже, будь-яких перешкод, які б
негативно відображалися на дитині
після більш тривалого спілкування, суд
не знаходить.

Слід також звернути особливу увагу на
рекомендацію лікаря-психолога (а.с.46),
який після обстеження дитини
рекомендував створити спокійну
ситуацію в сім'ї та уникати
психотравмуючих ситуацій.

Тому суд, піклуючись про психічне
здоров'я дитини ОСОБА_5, рахує, що,
дитина має природну потребу і право
спілкуватися з батьком і притримуючись
вимог ст.9 Конвенції про права дитини,
слід не перешкоджати особистим
контактам батька з дитиною і в
інтересах дитини зробити все, щоб
батько у неї був не лише як запис у
свідоцтві про народження.

Статтею 15 "Про охорону дитинства"
передбачено, що дитина, яка проживає
окремо від батьків або одного з них, має
право на підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини. У разі
коли батьки не можуть дійти згоди щодо
участі одного з батьків, який проживає
окремо, у вихованні дитини, порядок
такої участі визначається органами
опіки та піклування за участю батьків
виходячи з інтересів дитини.

Під час підписання 25.01.1996 року
Європейської конвенції про здійснення
прав дітей та визначаючи важливість
ролі батьків у захисті та підтримці
прав і найвищих інтересів дітей,
держави-учасниці в статті 6 домовилися
про те, що під час розгляду справи, що
стосується дитини, перед прийняттям
рішення судовий орган визначає, чи має
він достатньо інформації для прийняття
рішення в найвищих інтересах дитини і в
разі необхідності одержує додаткову
інформацію, зокрема від суб'єктів
батьківської відповідальності та
приділяє належну увагу думкам,
висловленим дитиною.

Згідно висновку про доцільність
збільшення часу для побачення батька -
ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5 від
16.05.2014 року, наданого в судовому
засіданні представником Служби у
справах дітей та молоді Сарненської
райдержадміністрації, в сім'ї ОСОБА_4
створено всі необхідні умови для
проживання та виховання малолітньої
дитини. З проведеної бесіди з
малолітнім ОСОБА_5 встановлено, що
дитина хоче приїжджати до батька
частіше, ніж приїжджає на даний час.
Фактів, які б перешкоджали у
спілкуванні батька з дитиною, згідно
медичних показань, виявлено не було.
Встановлено, що на даний час ОСОБА_4
зареєстрований як приватний
підприємець та має відповідний дохід.
Тому обговоривши вказане питання,
взявши до уваги матеріали по справі, з
метою соціально-правового захисту
малолітнього ОСОБА_5, Служба у справах
дітей та молоді Сарненської
райдержадміністрації прийшла до
висновку, що є доцільність у збільшенні
кількості визначених годин для
спілкування з дитиною та для її
виховання.

В ст.12 Конвенції про права дитини
держави-учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що торкаються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю.

В ч.4 ст.150 СК України закріплений
обов'язок батьків поважати дитину.

Дитина - це маленька людина, зі своїм
внутрішнім світом, своїми
уподобаннями, своїми бажаннями та
потребами. Тому повага до дитини має
базуватися на визнанні цієї
незаперечної істини.

Враховуючі встановлені законодавством
правила, суд рахує, що відповідачка
повинна з повагою поставитися до
бажання сина ОСОБА_5 більше часу
проводити з батьком ОСОБА_4

Зі змісту ст.9 Закону України "Про
охорону дитинства" вбачається, що кожна
дитина має право на вільне
висловлювання особистої думки,
формування власних поглядів.

Частиною 1 ст.14 вищевказаного Закону
передбачено, що діти та батьки не
повинні розлучатися всупереч їх волі,
за винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності та враховуючи найкращі
інтереси дитини ОСОБА_5, суд приходить
до висновку, що є всі підстави для
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.6, 8, 9, 12, 18, 20 Конвенції
про права дитини, ст.ст.1, 6, 10
Європейської конвенції про здійснення
прав дітей, принципом 6 Декларації прав
дитини, ст.ст.8, 9, 11, 12, 14, 15 Закону України
"Про охорону дитинства", ст.ст.141, 150, 151,
153, 155, 157, 159 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 214, 215,
292, 294 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Надати ОСОБА_4 систематичне
побачення з дитиною ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 год. 00 хв. п'ятниці до 12
год. 00 хв. неділі через кожен тиждень в
порядку черговості та з 12 год. 00 хв.
наступної неділі до 18 год. 00 хв.
вівторка через кожен тиждень в порядку
черговості.

Надати ОСОБА_4 додаткове
одноосібне право на перебування з
дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом
трьох перших тижнів липня місяця
кожного року.

Надати ОСОБА_4 додаткове
одноосібне право на перебування з
дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом
другої неділі січня місяця кожного
року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду:
З.С.Сидоренко