Справа № 357/4161/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шовкопляс О. П. ,

при секретарі Проценко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська боргова компанія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Посилаючись на те, що 01.07.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська лізингова компанія» (лізингодавець) та Відповідачем 1 (далі - лізингоодержувач) було укладено договір № 01-173/08-ОБЛ фінансового лізингу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався набути у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), визначене в Додатку № 2 до Договору лізингу, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. Відповідно до п.1.1, 3.1 Договору лізингу, Лізингоодержувач зобов»ячався здійснювати лізингові платежі за користування Предметом лізингу починаючи з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі Предмету лізингу. Кількість та розмір лізингових платежем визначено в Додатку №1 до Договору лізингу. Згідно Додатку №2 до Договору лізингу, загальна вартість предмету лізингу (з ПДВ) становить 929 200,00 грн. 01.07.2009 року між Лізингодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський Міськбуд» було укладено додаткову угоду до Договору фінансового лізингу №01-173/08 обл.., відповідно до якої викладено Графік сплати лізингових платежів.

В забезпечення виконання зобов'язань за Договором лізингу №01-173/08-обл, 19.08.2009 року між Лізингодавцем та ОСОБА_1 надалі - Відповідач-2, Поручитель) було укладено Договір поруки № 08-77/09, відповідно до якого Поручитель зобов'язався перед Лізингодавцем відповідати за виконання Відповідачем у повному обсязі усіх зобов'язань, що виникли з Договору фінансового лізингу № 01-70/08-обл.

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки № 08-15/08, Поручитель відповідає перед Лізингодавцем у тому ж обсязі, що і Боржник. Згідно з п. 1.4. Договору поруки № 08-15/08, відповідальність Боржника і Поручителя є солідарною.

Згідно з положеннями ст. 8 Додатку №4 до Договору фінансового лізингу № 01-70/1/08-обл від 24.04.2008 року, в редакції Додаткової угоди до Договору лізингу від 01.07.2009 року, Лізингодавець має право вилучити предмет лізингу, зокрема у випадку несплати (частково або в повному обсязі) Лізингоодержувачем лізингового платежу, визначеного в Додатку 2 до Договору лізингу, при чому таке прострочення повинно становити більше 30 днів з дня настання строку платежу.

У зв'язку з тим, що Боржник не виконував взяті на себе зобов'язання, 04.08.2010 року приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області було вчинено виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі за №950, яким вилучено предмет лізингу.

25.08.2010 року старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Гуменюком 1.1, було відкрито виконавче провадження №20947475 з примусового Виконання виконавчого напису 950 від 04.08.2010 року.

29.10.2010 року державним виконавцем Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Гуменюком 1.1, було вилучено предмет лізингу, про що складено Акт вилучення АА 019055 від 29.10.2010 року.

29.03.2013 року між TOB «Українська лізингова компанія» та TOB «АНСУ» було укладено Договір факторингу № 29-13 від 29.03.2013 року, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і до Відповідачів.

01.04.2013 року між TOB АНСУ» та TOB «УБК» було укладено Договір відступлення права вимоги № 04/2013-1, відповідно до якого відбулося відступлення права грошової вимоги за договорами фінансового лізингу, в тому числі і право грошової вимоги до Відповідачів. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З системного аналізу ст. 512, 514 ЦК України вбачається, що до TOB «Українська боргова компанія» (надалі - Позивач) перейшли всі права кредитора, що випливають з Договору фінансового лізингу, в тому числі і право на пред'явлення позову.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №04/2013-1 від 01.04.2013 року, загальна заборгованість Відповідача- 1 за Договором лізингу становить 623 410,91 грн., що складається: )184 874,54 грн. - заборгованість за простроченими платежами по відшкодуванню предмету лізингу; 438 536,37 грн. - заборгованість за винагородою (в т.ч. штрафи та пеня)). А тому просять стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський міськбуд» та ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 623 410,91 грн. і стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський міськбуд» та ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Білоцерківський міськбуд» в судове засідання не з»явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, Про причини неявки суд не повідомив. До суду надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення з наступних підстав:

01.07.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська лізингова компанія» (лізингодавець) та Відповідачем 1 (далі - лізингоодержувач) було укладено договір № 01-173/08-ОБЛ фінансового лізингу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався набути у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), найменування, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого наведені в Специфікації і умовах передачі предмета лізингу (додаток № 2 до Договору, Специфікація), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору, що підтверджується договір № 01-173/08-ОБЛ від 01.07.2008 року (а.с.6)

Згідно Специфікації відповідачу було передано колісний екскаватор JS160W 2008 року випуску, в кількості - 1 шт., вартістю 929 200,00 грн., у тому числі ПДВ (20 %) -154 866,67 грн.; строк передачі - 01.08.2008 року, що підтверджується додатком до договору №01-173/08-ОБЛ від 01.07.2008 року (а.с.9).

Відповідно до п. 1.2 Договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених в Графіку сплати лізингових платежів (додаток № 1 до Договору, Графік), та починається з дати підписання сторонами акта приймання-передачі предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року.

На виконання умов Договору № 01-173/08-ОБЛ від 01.07.2008 р. сторонами було підписано акт приймання-передачі предмета лізингу, відповідно до якого відповідачу 1 було передано колісний екскаватор JS160W 2008 року випуску, в кількості - 1 шт., вартістю 929 200,00 грн., у тому числі ПДВ (20 %) - 154 866,67 грн, що стверджується Актом приймання-передачі від 10.07.2008 року (а.с.19).

Відповідно до п. 3.1 Договору лізингоодержувач виплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Графіку та умов ст. З Загальних умов. Лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу (пп. 3.1.1 п. 3.1); винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу (пп.'З.І^ п. 3.1).

В подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (фактор) та лізингодавцем за договором № 01-173/08-ОБЛ фінансового лізингу від 01.07.2008 року (клієнт) було укладено договір факторингу № 29-13 від 29.03.2013, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язався відступити факторові право вимоги за договорами фінансового лізингу, визначеними в додатку № 1. Фактор набуває права на всі суми (на весь борг), які він одержить від боржника на виконання вимоги, включаючи, але не обмежуючись, право вимоги на основні суми, та на інші суми до сплати, та будь-які інші права за договорами фінансового лізингу, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту. Сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складає 0,95 % від суми прав вимоги, визначеної в Реєстрі боржників та дорівнює 155 605,40 грн.

Після того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (первісний кредитор) та позивачем у даній справі (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги № 04/2013-1 від 01.04.2013, згідно з п.п. 2.1, 2.2 якого в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі новий кредитор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження первісному кредитору, а первісний кредитор зобов'язався відступити новому кредитору право вимоги за договорами фінансового лізингу, визначеними в додатку № 1. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що згідно з цим Договором новий кредитор набуває права на всі суми (на весь Борг), які він одержить від боржника на виконання вимоги, включаючи, але не обмежуючись, право вимоги на основні суми та на інші суми до сплати, та будь-які інші права за Договорами фінансового лізингу, а первісний кредитор не відповідатиме перед новим кредитором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої новим кредитором первісному кредитору. Ціна продажу, що надається новим кредитором первісному кредитору під відступлення прав вимоги, складає 157 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором, а п. З ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно Додатку №1 до Договору сторони погодили Графік сплати лізингових платежів, які сплачуються у відповідності до ст. З договору про фінансовий лізинг та складаються з авансового платежу, який включає суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує частину вартості предмету лізингу (пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору) та винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу (пп. 3.1.2 п. 3.1 Договору).

ТОВ «Українська боргова компанія», з підстав невиконання відповідачем ТОВ «Білоцерківський міськбуд» своїх зобов'язань, щодо належної сплати відшкодування вартості майна та винагороди за отримання у лізинг предмета лізингу, станом на 05.08.2013, визначив заборгованість у розмірі 623 410,91 грн. Однак у зв'язку з невиконанням лізингодавцем умов Договору № 01-173/08-ОБЛ фінансового лізингу від 01.07.2008 р. приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області 04.08.2010 р. було вчинено виконавчий напис за № 950, яким вилучено предмет лізингу.

На підставі вказаного виконавчого напису Відділом ДВС Білоцерківського МРУЮ 25.08.2010 р. було відкрито виконавче провадження та 29.10.2010 р. вилучено предмет лізингу, про що складено Акт вилучення № АА019055 від 29.10.2010 р. (а.с.24)

В зв'язку з цим, згідно з п. 8.5 додатку № 4 Договору № 01-173/08-ОБЛ фінансового лізингу від 01.07.2008 р., у випадку вилучення лізингодавцем предмета лізингу, зобов'язання лізингоодержувача по сплаті лізингових платежів припиняються з моменту вилучення предмету лізингу, окрім сплати простроченої та поточної заборгованості за лізинговими платежами до моменту вилучення предмета лізингу.

Таким чином, нарахування лізингових платежів з 29.10.2010 р. повинно бути припинено, так як нарахування позивачем заборгованості після повернення Відповідачем 1 предмета лізингу Позивачу є протиправним, оскільки порушує погоджені сторонами умови цього договору. Відповідно до цього слід вважати, що заборгованість в сумі 623 410,91 грн. утворилася до 29.10.2010 р.

Але при цьому, Позивачем не надано суду взагалі жодних доказів на підтвердження суми боргу та розрахунку суми заборгованості, що утворилась до моменту повернення предмета лізингу лізингодавцю, а саме до 29.10.2010 року (невідомо яка сума була нарахована і яка сума була сплачена за весь час дії договору та не надано відповідні підтверджуючі документи). Також, не відомо за який період нарахована заборгованість.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1 заборгованості не підтверджені належними доказами, у зв'язку з чим позов є необгрунтований та таким що не підлягає задоволенню.

Крім того, позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1 штрафу та пені також не підлягають задоволенню, оскільки вимоги про стягнення штрафних санкцій підлягають задоволенню лише у разі задоволення вимоги про стягнення основного грошового зобов'язання. А в стягненні основного боргу слід відмовити за необґрунтованістю.

Також, вважаємо, що позивачем крім того пропущено строки позовної давності по стягненню основної заборгованості.

Нарахування лізингових платежів було припинено з 29.10.2010 р. В зв'язку з цим позивач мав право 30.10.2010 р. вимагати у Відповідача 1 сплати заборгованості. Але, за період з 30.10.2010 р. по 02.04.2014 р., а саме до дати подання позову Позивач не звертався до суду з позовом до Відповідача 1 про сплату коштів. З вказаним позовом позивач звернувся тільки 02.04.2014 р. (а саме після того як пройшло 3 роки та 5 місяців), тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Позовна давність, це строк - у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (п. 1, п. 5 ст. 261 ЦК України).

А тому суд вважає, що перебіг позовної давності почався з 29 жовтня 2010 р., а саме після повернення предмету лізингу та припинення нарахування лізингових платежів.

Відповідно до ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду не залежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також, суд вважає, що Позивачем неправомірно нараховані штраф та пеня і пропущенні строки позовної давності по їх стягненню.

Крім того, Позивачем не надано суду жодних розрахунків суми штрафу та пені. Також не відомо за який період вони нараховані Позивачем.

Позивач при нарахуванні пені грубо порушив ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно господарські санкції.

Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

При реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим кодексом (ч. 1 ст. 223 ГК України).

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Таким чином, Позивач мав право нарахувати пеню тільки за шість місяців за період з 30.10.2010 р. по 30.04.2011 р.

Відповідно, позивач мав право звернутися до суду з позовом про стягнення штрафу та пені на протязі року після їх нарахування, а саме до 30.10.2011 р., що не було ним зроблено.

Позивачем же вимогу про стягнення штрафу та пені було подано до суду поза межами передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України строку позовної давності в один рік.

Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, і в зв'язку з цим Відповідач просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в стягненні штрафу та пені.

Також, суд вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності по стягненню заборгованості з відповідача 2 згідно договору поруки.

Згідно частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Суд вважає, що в даному випадку перебіг позовної давності почався з 29 жовтня 2010 р. після повернення предмету лізингу та припинення нарахування лізингових платежів. Позивач на протязі півроку, а саме до 30.04.2011 р. не пред'явив вимогу до відповідача ОСОБА_1, і в зв'язку з цим дія договору поруки є припиненою і відсутні підстави для звернення стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.3, 10, 60, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Українська боргова компанія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

З повним рішенням суду, особи які брали участь у справі, зможуть ознайомитись 17 червня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3