У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, реєстраційної служби
Великомихайлівського району
Великомихайлівського міжрайонного
управління юстиції, відділу
Держземагентства у
Великомихайлівському районі,
Великомихайлівської селищної ради,
Великомихайлівського бюро технічної
інвентаризації, третя особа -
Великомихайлівська районна державна
нотаріальна контора про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання недійсним договору його
дарування і скасування державної
реєстрації права власності, визнання
незаконним рішення і недійсним
державного акта на землю, скасування
його державної реєстрації, визнання
права власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 24 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 12 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
Великомихайлівського районного суду
Одеської області з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, реєстраційної служби
Великомихайлівського району
Великомихайлівського МУЮ, відділу
Держземагентства у
Великомихайлівському районі,
Великомихайлівської селищної ради,
Великомихайлівського бюро технічної
інвентаризації про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання недійсним договору його
дарування і скасування державної
реєстрації права власності, визнання
незаконним рішення і недійсним
державного акта на землю, скасування
його державної реєстрації, визнання
права власності, посилаючись на те, що з
ОСОБА_5 вона перебувала у шлюбі з 27
вересня 1975 року по 11 травня 2002 року. За
час шлюбу, за рахунок їх спільних
коштів та трудових зусиль ними було
побудовано житловий будинок по
АДРЕСА_1. У 1997 році будівництво
житлового будинку було закінчено, він
був готовий для здачі в експлуатацію. З
13 січня 2001 року позивач зареєстрована у
цьому житловому будинку.

Позивач зазначала, що у 2007 році вона
звернулася до відповідача з
пропозицією провести добровільний
поділ житлового будинку, від чого
колишній чоловік відмовився. 28 серпня
2007 року житловий будинок було прийнято
в експлуатацію. Розпорядженням
Великомихайлівської
райдержадміністрації від 05 вересня 2007
року затверджено акт вводу в
експлуатацію. У жовтні 2007 року
Великомихайлівською селищною радою
ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про
власності на спірний житловий будинок.
Крім того, 22 грудня 2010 року ОСОБА_5
подарував спірний житловий будинок їх
сину ОСОБА_6 14 липня 2012 року ОСОБА_6 на
підставі рішення Великомихайлівської
селищної ради отримав державний акт на
право власності на земельну ділянку, на
якій розташований спірний житловий
будинок.

Рішенням Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 24
грудня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Поновлено строк позовної давності.
Визнано житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя.
Визнано частково недійсним договір
дарування зазначеного житлового
будинку, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, посвідчений 22 грудня 2010 року за
реєстровим № 1-2167 Великомихайлівською
районною державною нотаріальною
конторою. Скасовано рішення
Великомихайлівського бюро технічної
інвентаризації від 24 грудня 2010 року про
державну реєстрацію за ОСОБА_6 права
приватної власності на 1/1 ч. спірного
житлового будинку на підставі
вказаного договору дарування. Визнано
незаконним і скасовано рішення
Великомихайлівської селищної ради
Великомихайлівського району Одеської
області № 420-VІ від 13 квітня 2012 року про
передачу у власність ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,0944 га, розташованої по
АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка). Визнано недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ № 779573 від 14
липня 2012 року. Скасовано рішення
відділу Держкомзему у
Великомихайлівському районі Одеської
області про державну реєстрацію
вказаного акту в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01555.
Визнано за ОСОБА_4 право приватної
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1. Вирішено питання
щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
визнання частково недійсним договору
дарування житлового будинку по
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 змінено.

Визнано недійсним договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 22
грудня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений державним нотаріусом
Великомихайлівської районної
державної нотаріальної контори
Трофімовою С.О. за реєстровим № 1-2167 в
частині дарування 1/ 2 частини
вищевказаного житлового будинку.

В решті рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 24
грудня 2013 року залишено без змін.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даними
судовими рішеннями першої та
апеляційної інстанцій подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків місцевого та
апеляційного судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що житловий будинок є спільним
сумісним майном подружжя, позивач про
порушене право дізналася у серпні 2007
року, дійшов вірних висновків про те, що
договір дарування, видача державного
акту на право власності на присадибну
ділянку, його державна реєстрація
порушує право позивача у зв'язку із чим
зазначені правочини підлягають
визнанню недійсними.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що суд першої інстанції не вказав
в якій саме частині необхідно визнати
вищезазначений договір дарування
недійсним, у зв'язку із чим ухвалив
рішення про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку
від 22 грудня 2010 року саме в частині
дарування 1/2 частини житлового будинку.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 24
грудня 2013 року та рішення апеляційного
суду Одеської області від 12 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук