АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4842 /2014
інстанції - Вернидубов Я.І.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

за участю осіб:
позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів;

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 19 грудня 2013 року

в с т а
н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в
якому просила стягнути з ОСОБА_4
аліменти на її користь на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі 3000 грн., починаючи з дати
подачі позову до суду і до досягнення
повноліття дитиною.

Свої вимоги мотивувалатим, що
відповідач добровільно матеріальної
допомоги не надає. Дитина постійно
проживає з нею та знаходиться на її
утриманні.

Під час розгляду справи позивач
збільшила позовні вимоги та просила
суд стягнути з відповідача на її
користь додаткові витрати на утримання
дочки у розмірі 1500 грн. на місяць,
посилаючись на те, вона несе додаткові
витрати на лікування дитини, розвиток
її здібностей та інше, а батько дитини
зобов'язаний брати участь у додаткових
витратах на дитину.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 19.12.2013 рокупозов ОСОБА_2
задоволеночастково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 1/4 частини від всіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 26 квітня 2013 року і до досягнення
повноліття, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові
витрати на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно
до досягнення повноліття. Стягнуто з
ОСОБА_4 судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.
на користь держави.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 просить рішення
суду, в частині стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 додаткових витрат на
утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 500 грн.
щомісячно до досягнення повноліття та
судових витрат у розмірі 229,40 грн.
скасувати та ухвалити, в цій частині,
нове рішення про відмову у задоволенні
даних позовних вимог. Посилається на
незаконність ухваленого судом рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідач є
пенсіонером з 1981 року і отримує пенсію
в розмірі 1009 грн. 00 коп. Також,
відповідач є інвалідом II групи
безстроково з 1991 року і він звільнений
за законом від сплати судового збору,
який безпідставно стягнуто з нього на
користь держави за рішенням суду.
Апелянт вказує на те, що витрати, про
які зазначила позивач не є додатковими
витратами у розумінні вимог ст.185 СК
України, а крім того позивачем не
доведено розміру даних витрат та
необхідність їх сплати до повноліття
дитини.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ОСОБА_3
підтримав подану апеляційну скаргу в
повному обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Позивачка ОСОБА_2
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення. Відповідач
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
про час та місце судового засідання
повідомлявся. Неявка відповідача в
судове засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга представника відповідача
ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Так, задовольняючи позов ОСОБА_2 в
частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових
витрат на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно
до досягнення повноліття, а також
стягнення з ОСОБА_4 судового збору в
сумі 229 грн. 40 коп. на користь держави,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач несе додаткові витрати,
відповідач зобов'язаний брати у них
участь і суд з врахування стану
здоров'я та матеріального становища
відповідача, стану здоров'я дитини
визначив суму додаткових витрат у
розмірі 500 грн. щомісячно та стягнув з
відповідача на користь держави судовий
збір.

З таким висновком суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів, оскільки він не відповідає
фактичним обставинам справи та
зібраним по справі доказам.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.185
СК України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом, тощо).

Так позивач посилається на те, що
дочка страждає на ряд захворювань,
потребує лікування та санаторно -
курортного лікування. В підтвердження
цього вона надала суду висновок № 3
санаторно - курортної відбіркової
комісії, довідку про одержання путівки
та висновок про стан здоров'я дитини
(а.с. 28, 29). Але зазначені докази не
свідчать про те, у якому розмірі
позивач несе (чи буде нести) витрати у
зв'язку з лікуванням та оздоровленням
дитини, що позбавляє суд вирішити
питання про розмір даних додаткових
витрат. Позивач зазначає, що дочка
потребує занять з логопедом, потребує
спеціального взуття, але ОСОБА_2 також
не надає суду будь - яких доказів щодо
витрат, які вона несе (чи буде нести) у
зв'язку з зазначеними обставинами.
Відвідування дитиною школи танців та
спортивного клубу також не свідчить
про те, що позивач несе додаткові
витрати, половину яких зобов'язаний
сплачувати відповідач, оскільки таке
відвідування школи та клубу дитиною не
свідчить про розвиток її здібностей,
позивач не надала будь - яких доказів
цьому. Сплата позивачкою житлово -
комунальних послуг, її витрати на
ремонт квартири, та сплата вартості
харчування дитини у дитячому садочку
не є додатковими витратами у розумінні
ст. 185 СК України.

Судом першої інстанції не було
враховано, що відповідач є пенсіонером
з 1981 року і отримує пенсію в розмірі 1009
грн. 00 коп. Також, відповідач є
інвалідом II групи безстроково з 1991
року. В тексті рішення суду не
викладено обґрунтування стягнення
додаткових витрат, їх розміру і
періодичності. Рішенням суду з
відповідача стягнуто судовий збір на
користь держави, а відповідач
звільнений за законом від сплати
судового збору, оскільки є інвалідом
другої групи.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги представника відповідача
ОСОБА_3 є обґрунтованими, а висновки,
викладені в рішенні суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
додаткових витрат на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн.
щомісячно до досягнення повноліття, а
також стягнення з ОСОБА_4 судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп., є помилковими
та необґрунтованими.

Позивач не позбавлена можливості
вирішувати у судовому порядку питання
щодо стягнення з відповідача
додаткових витрат які вона понесе
реально у майбутньому на дитину.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції, в частині стягнення
додаткових витрат та судового збору та
ухвалює нове рішення, в цій частині,
яким відмовляє ОСОБА_2 у задоволенні
позову. У відповідності до вимог ст.88
ЦПК України витрати по сплаті судового
збору суд відносить на рахунок держави.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції не оскаржується.

Висновки колегії суддів
відповідають фактичним обставинам
справи та наявним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 19 грудня 2013 року, в частині
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
додаткових витрат на утримання дочки
ОСОБА_5 у розмірі 500 грн. щомісячно до
досягнення повноліття та в частині
стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у
розмірі 229,40 грн. на користь держави
скасувати та ухвалити, в цій частині,
нове рішення наступного змісту.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову
про стягнення з ОСОБА_4 додаткових
витрат на дитину.

Витрати по сплаті судового збору
віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: