У х в а л а

20 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько
А.О.,

Мазур Л.М., Ступак
О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелті
плюс», треті особи: відділ державної
виконавчої служби Бучанського
міського управління юстиції,
комунальне підприємство «Бучанське
бюро технічної інвентаризації»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Насіння», про визнання права
власності на майно, виключення з акту
опису й арешту майна та звільнення його
з-під арешту,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на нерухоме майно, а саме: нежитлове
приміщення № 9 зальною площею 498,5 кв.м,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1;
виключити з акту опису й арешту майна
від 6 жовтня 2011 року вказане нежитлове
приміщення та звільнити його з-під
арешту; зобов'язати КП «Бучанське БТІ»
зареєструвати за позивачем право
власності на вказане нерухоме майно. На
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначала, що 25 лютого 2011 року між
позивачем та відповідачем укладено
договір купівлі-продажу, відповідно до
умов якого останнє передало у
власність позивача нежитлове
приміщення № 9 загальною площею 498,5
кв.м, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. 3 червня 2011 року
позивач звернулася до КП «Бучанське
БТІ» для реєстрації свого права
власності на вказане нежитлове
приміщення. Листом від 4 жовтня 2011 року
позивачу відмовлено у реєстрації її
права власності з тих підстав, що на
вказане нежитлове приміщення
накладено арешт.

У подальшому позивачу стало відомо, що
16 березня 2011 року відділом ДВС
Бучанського МУЮ відкрито виконавче
провадження на підставі наказу
Господарського суду Київської області
24 лютого 2011 року № 19/279-10.

6 жовтня 2011 року державним виконавцем
відділу ДВС Бучанського МУЮ було
складено акт опису та арешту майна ТОВ
«Ріелторі плюс», а саме: нежитлового
приміщення № 9 загальною площею 498,5
кв.м, що розташоване у АДРЕСА_1.

З огляду на зазначене та вважаючи, що
державний виконавець безпідставно
наклав арешт на належне їй майно,
ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 27 червня
2012 року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 14 листопада 2012 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено
частково, рішення суду першої
інстанції змінено. Виключено з акту
опису й арешту майна від 6 жовтня 2011
року нежитлове приміщення № 9
загальною площею 498,5 кв.м, що
розташоване по АДРЕСА_1 та
звільнено вищезазначене приміщення
з-під арешту. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ТОВ «Торговий дім
«Насіння» задоволено. Рішення
апеляційного суду Київської області
від 14 листопада
2012 року скасовано, рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 27
червня 2012 року залишено в силі.

У жовтні 2014 року на адресу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст. 346
ЦК України.

Крім того, заявниця звернулася до суду
із заявою про поновлення пропущеного
процесуального строку на касаційне
оскарження ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року,
посилаючись на поважність причин
такого строку.

Заява про поновлення строку на
звернення із зазначеною заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року підлягає
задоволенню, оскільки наведені у ньому
доводи свідчать про поважність причин
пропуску такого строку.

До заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року заявниця
долучила ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року, 19 березня 2014
року, 18 червня 2014 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Із доданих ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року, 19 березня 2014
року, 18 червня 2014 року та ухвали
про перегляд якої подано заяву,
вбачається, що судами встановлені
різні фактичні обставини, а наведені
заявницею доводи не містять ознак, які
відповідно до вимог вищевказаної норми
є підставами для перегляду судового
рішення, тому у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3, яка діє в інтересах
ОСОБА_4, строк на звернення із заявою
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріелті плюс», треті
особи: відділ державної виконавчої
служби Бучанського міського
управління юстиції, комунальне
підприємство «Бучанське бюро
технічної інвентаризації», товариство
з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Насіння», про визнання
права власності на майно, виключення з
акту опису й арешту майна та звільнення
його з-під арешту, до провадження
Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

Л.М.
Мазур

О.В.
Ступак