Справа № 676/6712/14-ц
Номер провадження 4-с/676/25/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року
м. Кам’янець-Подільський

Кам’янець-Подільський
міськрайонний суд Хмельницької
області в складі:

головуючого судді – Лисюка А.І.,

з участю секретаря – Сопрун С.В.,

Розглянув у відкритому
судовому засіданні скаргу ОСОБА_1,
заінтересована особа – міський відділ
Державної виконавчої служби
Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції на
рішення державного виконавця міського
відділу ДВС Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції
від 25.12.2012 року, суд, –

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з скаргою,
вказує, що 22.08.2014 року вона звернулась
до міський відділ Державної виконавчої
служби Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції з
проханням надати копію постанови про
закінчення виконавчого провадження,
оскільки про закінчення виконавчого
провадження їй стало відомо під час
розгляду справи в
Кам’янець-Подільському
міськрайонному суді і яка на даний час
розглядається.

01.09.2014 року вона отримала від
міського відділу Державної виконавчої
служби Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції
копію постанови про закінчення
виконавчого провадження від 25.12.2012
року.

Ознайомившись з постановою про
закінчення виконавчого провадження
від 25.12.2012 року, вважає, що дана
постанова винесена з порушенням ЗУ
«Про виконавче провадження».

29.08.2012 року державним виконавцем
Підгородецькою О.П. згідно виконавчого
листа №2-3182/11, виданого 31.07.2012 року було
відкрито виконавче провадження про
стягнення боргу з товариства з
додатковою відповідальністю
«Кам’янець-Подільський
електромеханічний завод» на користь
ОСОБА_1 в сумі 504грн.54 коп..

08.01.2013 року на її картковий рахунок
було перераховано грошові кошти у сумі
499грн.54 коп., як борг з ТзДВ
«Кам’янець-Подільський
електромеханічний завод».

Відповідно ст.6 ЗУ «Про виконавче
провадження» - державний виконавець
зобов’язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав і законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Вважає, що бездіяльністю
державного виконавця було порушено її
законні інтереси, а саме недоотримання
суми грошових коштів згідно до
виконавчого листа. Так, 25.12.2012 року,
ухвалюючи постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.8
ч.1 ст.49,ст.50 ЗУ «Про виконавче
провадження», тобто рішення виконано в
повному обсязі, державний виконавець
не переконався у його виконанні, так як
зарахування коштів на її картковий
рахунок було здійснено лише 08.01.2013 року,
а постанова винесена 25.12.2012 року. Крім
того, сума грошових коштів, яка була
зарахована на картковий рахунок не
відповідає сумі, яку необхідно було
стягнути з боржника за виконавчим
листом.

Заявниця просить поновити строк на
оскарження постанови про закінчення
виконавчого провадження від 25.12.2012 року
ВП №34047937, так як копію даної постанови
було отримано 01.09.2014 року. Визнати
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 25.12.2012 року ВП №34047937
неправомірною та скасувати.
Зобов’язати міський відділ Державної
виконавчої служби
Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції
поновити провадження згідно
виконавчого листа №2-3182/11 від 31.07.2011
року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу
підтримала. Суду пояснила, що вона
власноруч надала державному виконавцю
картковий рахунок куди необхідно було
перерахувати грошові кошти.

Представник заінтересованої особи
– державний виконавець міського
відділу Державної виконавчої служби
Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції –
ОСОБА_2 скаргу заперечила. Вказує, що на
виконанні в міському відділі Державної
виконавчої служби
Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції
перебувало виконавче провадження щодо
виконання виконавчого листа №2-3182/11 від
31.07.2012 року, виданого
Кам’янець-Подільським міськрайонним
судом про стягнення боргу з ТДВ «КЕМЗ»
на користь ОСОБА_1 в сумі 504,59 грн..

29.08.2012 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. 03.12.2012 року
платіжною вимогою №192 були стягнуті
кошти в сумі 832,06 грн. з рахунку
належного боржнику. З цієї суми 504,59 грн.
перераховано на картковий рахунок
стягувача ОСОБА_1, який вона їй дала
особисто і вона перерахувала кошти
згідно платіжного доручення №4262 від
06.12.2012 року.

25.12.2012 року державним виконавцем
виконавче провадження завершено, у
зв’язку з повним погашенням боржником
заборгованості. Постанову про
закінчення виконавчого провадження
направлено сторонам за вих..№30698 від
26.12.2012 року.

Згідно рішення суду від 31.07.2012 року
вирішено стягнути борг в розмірі 504,59
грн.. При виконанні виконавчого
документа державним виконавцем
стягнуто 504,59 грн.. Згідно платіжного
доручення сума в розмірі 504,59грн.
перерахована стягувану на картковий
рахунок, який особисто надала
гр.ОСОБА_1. З чого можна зробити
висновок, що рішення виконано фактично
і в повному розмірі. В зв’язку з чим,
відповідно до вимог ст.49 ЗУ «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.
Зазначає, що ст.11 ЗУ «Про виконавче
провадження», визначає права і
обов’язки державного виконавця. Однак,
в даній статті не визначено, що
обов’язком державного виконавця є
проведення перевірки щодо отримання
стягувачем перерахованих коштів.

Підтвердженням про проведення
коштів є платіжне доручення, яким
перераховувались кошти. Кошти стягнуті
в розмірі 504,59 грн. та перераховані
стягувану в розмірі 504грн.59 коп..

Стягувач ОСОБА_1 у скарзі зазначила,
що отримала на картковий рахунок 499,54
грн., тобто недостача склала 5,00 грн..
Положенням ст.45 ЗУ «Про виконавче
провадження», стягнуті грошові суми
можуть бути перераховані державним
виконавцем на зазначений стягувачем
рахунок у банку або в іншій фінансовій
установі чи надіслані на адресу
поштовим переказом, що здійснюється за
його рахунок, за письмовою заявою
стягувача – фізичної особи чи його
представника, крім переказу стягнутих
аліментних сум.

До витрат виконавчого провадження
дану суму не можливо віднести, оскільки
ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», не
передбачено витрати, що стягуються
банківською установою за користування
картковим рахунком, якщо це не
враховано у рішенні про стягнення
боргу. Зазначає, що до витрат органів
державної виконавчої служби,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. До витрат, пов’язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій належать кошти за
рахунок яких здійснено оплату: 1)
перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника; 2) послуги експертів; 3)
поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум; 4) проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; 5) розміщення
оголошення в засобах масової
інформації; 6) виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження;7) інших витрат,
необхідних для забезпечення
належної організації виконання рішень.

Крім того, стягувач ОСОБА_1М,
керуючись ст.ст.49,50 ЗУ «Про виконавче
провадження», повідомила, що отримала
кошти 08.01.2013 року, а виконавче
провадження було закінчено 25.12.2012 року.
Дана обставина не може бути підставою
для скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження та
поновлення строку на скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 25.12.2012 року серії ВП №
34047937.

Зазначає, що проведення платежів з
депозитного рахунку міського відділу
ДВС покладено на управління Державної
казначейської служби України
Хмельницької області. Згідно ст.45
Бюджетного кодексу України, при
виконанні державного бюджету і
місцевих бюджетів застосовується
казначейське обслуговування бюджетних
коштів. Державна казначейська служба
України, що діє у складі Міністерства
фінансів України забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку. Затримка у
перерахунку суми боргу, відповідно до
листа ГУДКСУ в Хмельницькій області
відбувалася у зв’язку з встановленням
ліміту по захищених статтях видатків
бюджету. Тому, 25.12.2012 року державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження, в
зв’язку з фактичним виконанням
рішення суду. У разі виконання
боржником рішення в повному обсязі,
державний виконавець зобов’язаний
завершити виконавче провадження,
оскільки в подальшому порушуються
законні права боржника.

Вивчивши та проаналізувавши
матеріали справи, заслухавши вимоги
ОСОБА_1, заперечення державного
виконавця, суд, вважає що в задоволенні
скарги слід відмовити з наступних
підстав.

Встановлено, що 29.08.2012 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за рішенням
Кам’янець-Подільського
міськрайонного суду (виконавчий лист
№2-3182/11 від 31.07.2012 року) про стягнення з
ТзДВ «КЕМЗ» на користь ОСОБА_1 боргу в
розмірі 504,59 грн...

03.12.2012 року платіжною вимогою №192
були стягнуті кошти в сумі 832,06 грн. з
рахунку належного боржнику. З цієї суми
504,59 грн. перераховано на картковий
рахунок стягувача ОСОБА_1, який вона
дала особисто та перераховано згідно
платіжного доручення №4262 від 06.12.2012
року.

25.12.2012 року державним виконавцем
виконавче провадження завершено,
винесено ухвалу про закінчення
виконавчого провадження, у зв’язку з
повним погашенням боржником
заборгованості. Постанову про
закінчення виконавчого провадження
направлено сторонам за вих..№30698 від
26.12.2012 року.

Рішення Кам’янець-Подільського
міськрайонного суду (виконавчий лист
№2-3182/11 від 31.07.2012 року) фактично від
31.07.2012 року (а не від 31.07.2011 року, як в
резолютивній частині скарги вказує
ОСОБА_1М.) виконано і в повному розмірі.
В зв’язку з чим, відповідно до вимог
ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження»,
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження. Відповідно ст.11 ЗУ «Про
виконавче провадження», визначає права
і обов’язки державного виконавця. В
даній статті не визначено, що
обов’язком державного виконавця є
проведення перевірки щодо отримання
стягувачем перерахованих коштів.

Підтвердженням про проведення
коштів є платіжне доручення, яким
перераховувались кошти. Кошти стягнуті
в розмірі 504,59 грн. та перераховані
стягувану суму в розмірі 504грн.59 коп..

Як встановлено судом, стягувач ОСОБА_1
у скарзі зазначає, що отримала на
картковий рахунок 499,54 грн., тобто
недостача склала 5,00 грн.. Положенням
ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження»,
стягнуті грошові суми можуть бути
перераховані державним виконавцем на
зазначений стягувачем рахунок у банку
або в іншій фінансовій установі чи
надіслані на адресу поштовим
переказом, що здійснюється за його
рахунок, за письмовою заявою стягувача
– фізичної особи чи його представника,
крім переказу стягнутих аліментних
сум.

До витрат виконавчого провадження
дану суму не можливо віднести, оскільки
ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», не
передбачено витрати, що стягуються
банківською установою за користування
картковим рахунком, якщо це не
враховано у рішенні про стягнення
боргу. Зазначає, що до витрат органів
державної виконавчої служби,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. До витрат, пов’язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій належать кошти за
рахунок яких здійснено оплату: 1)
перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника; 2) послуги експертів;
3) поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум; 4) проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; 5) розміщення
оголошення в засобах масової
інформації;6) виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження;7) інших витрат,
необхідних для забезпечення
належної організації виконання рішень.

Крім того, стягувач ОСОБА_1М,
керуючись ст.ст.49,50 ЗУ «Про виконавче
провадження», повідомила, що отримала
кошти 08.01.2013 року, а виконавче
провадження було закінчено 25.12.2012 року.
Дана обставина не може бути підставою
для скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Проведення платежів з депозитного
рахунку міського відділу ДВС покладено
на управління Державної казначейської
служби України Хмельницької області.

Згідно ст.45 Бюджетного кодексу
України, при виконанні державного
бюджету і місцевих бюджетів
застосовується казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Державна казначейська служба України,
що діє у складі Міністерства фінансів
України забезпечує казначейське
обслуговування бюджетних коштів на
основі ведення єдиного казначейського
рахунку. Затримка у перерахунку суми
боргу, відповідно до листа ГУДКСУ в
Хмельницькій області відбувалася у
зв’язку з встановленням ліміту по
захищених статтях видатків бюджету.
Тому, 25.12.2012 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, в зв’язку з
фактичним виконанням рішення суду. У
разі виконання боржником рішення в
повному обсязі, державний виконавець
зобов’язаний завершити виконавче
провадження, оскільки в подальшому
порушуються законні права боржника.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, як
стягувач, добровільно надала в
державну виконавчу службу свій
картковий рахунок з проханням
перерахувати належні їй кошти, куди
державний виконавець перерахував
кошти за рішенням суду, як борг ТзДВ
«КЕМЗ». Цей рахунок ОСОБА_1 передала
добровільно державному виконавцю.

Підтвердженням про проведення
коштів є платіжні доручення, яким
перераховувались кошти стягувачу в
сумі 504,59 грн., що відповідає приписам
ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження» за
якою стягнуті грошові кошти можуть
бути перераховані державним
виконавцем на зазначений стягувачем
рахунок в банку…, що здійснюється за
рахунок стягувача.

Отже, ОСОБА_1, як фізична особа
добровільно надала згоду про стягнення
боргу з зазначенням номеру та карточки
куди необхідно було перерахувати
кошти.

Відповідно ст.383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до провадження
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження», виконавче провадження,
як завершальна стадія судового
провадження, та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у Законі України Про
виконавче провадження, спрямованих на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюють на підставах, у спосіб та
межах повноважень, визначених Законом
України Про виконавче провадження,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до Закону України
Про виконавче провадження та інших
законів, а також рішеннями, що
відповідно до Закону України Про
виконавче провадження підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст. 25 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження виконавче провадження»,
підлягає закриттю у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Виходячи з положень Закону України
Про виконавче провадження, завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне та неупереджене
примусове виконання рішень, тому
перевірка вчинених таких дій державним
виконавцем є фактичною перевіркою
дотримання положення ст. 6 Конвенції
про захист прав людини основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду та належного виконання
рішення суду.

Постановою державного виконавця від
25.02.2012 року серії ВП № 34047937 закінчено
виконавче провадження, у зв'язку з
виконанням рішення суду в повному
обсязі. Постанову про закінчення
виконавчого провадження направлено
сторонам за вих..№30698 від 26.12.2012 року.

Отже, суд вважає, що в задоволенні
скарги ОСОБА_1 слід відмовити з
вищенаведених підстав.

На підставі ст.ст.1,11,25, 41,45,п. 8 ч. 1 ст. 49,50
ЗУ «Про виконавче провадження
виконавче провадження», ст.45
Бюджетного кодексу України ,

керуючись ст. ст. 14, 197, 383, 384, 387 ЦПК
України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1,
заінтересована особа – міський відділ
Державної виконавчої служби
Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції про
поновлення строку на оскарження
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 25.12.2012 року ВП №34047937;
визнання постанови про закінчення
виконавчого провадження від 25.12.2012 року
ВП №34047937 неправомірною та скасувати;
зобов’язати міський відділ Державної
виконавчої служби
Кам’янець-Подільського
міськрайонного управління юстиції
поновити провадження згідно
виконавчого листа №2-3182/12 від 31.07.2012
року, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може
бути подана до апеляційного суду
Хмельницької області через
Кам’янець-Подільський міськрайонний
суд протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Кам’янець-Подільського

міськрайонного суду:

ОСОБА_3