Справа № 314/1012/14-ц
Провадження № 2/314/575/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014
м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Галянчук Н.М.,

при секретарі
Майдановій Н.І.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вільнянськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області, ОСОБА_3, третя особа:
Вільнянська районна державна
адміністрація, про часткове скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом
Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області, ОСОБА_3, третя особа:
Вільнянська районна державна
адміністрація, про часткове скасування
рішення. В обґрунтування своїх
позовних вимог зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся
ОСОБА_6, залишивши належно оформлений
заповіт від 16 травня 1987 року, згідно з
яким все її майно, яке складалося з
житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній
ділянці земель радгоспу «Дружба», було
поділено у рівних частках між її
дітьми: сином ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_8.
У зв'язку з чим було видано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
16 липня 1988 року, складене державним
нотаріусом Коробкою О.В. та
зареєстроване в реєстрі за № 1596.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача
ОСОБА_10. Після його смерті спадщину у
вигляді ? частини вищевказаного
житлового будинку прийняла мати
позивача ОСОБА_11, про що свідчить
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 30 грудня 1990 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_8,
спадкоємцем майна якої, згідно
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 09 грудня 2003 року, є
відповідач по справі ОСОБА_3 Згідно
вказаного свідоцтва ОСОБА_3
успадкувала весь житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності № 29 від 27 липня
1990 року, виданого Матвіївською
сільською радою ОСОБА_8 на виконання
рішення виконкому Вільнянської
районної ради народних депутатів № 60
від 01 березня 1990 року. Одержуючи
правовстановлюючі документи на весь
спірний житловий будинок ОСОБА_8
умисно приховала правду, достеменно
знаючи те, що їй на праві власності
належить виключно ? частина спірного
житлового будинку.

У 2010 році мати позивача звернулась до
нотаріальної контори для оформлення
належної їй ? частини спірного
житлового будинку на позивача та
довідалась про порушення прав чоловіка
та свого права на житловий будинок. У
зв'язку з цим мати позивача звернулась
до суду з позовом про визнання
свідоцтва про право власності
недійсним та визнання за нею права
власності на ? частину спірного
будинку. Справа була розглянута по суті
та прийнято рішення від 14.12.2010, залишене
без змін ухвалою Запорізького
апеляційного суду від 16.08.2011, яким у
задоволені позову було відмовлено.

Під час розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_4
року мати позивача - ОСОБА_12 померла.
Позивач як єдина спадкоємиця першої
черги за законом прийняла спадщину.

В червні 2011 року позивач звернулась до
суду з позовом про часткове скасування
рішення виконкому Вільнянської
районної ради народних депутатів від 01
березня 1990 року № 60 та визнання
свідоцтва на право власності № 29 від 27
липня 1990 року недійсним. В ході
розгляду зазначеної справи було
встановлено наявність первісного
документу, яким є рішення Матвіївської
сільської ради № 16 від 13 лютого 1990 року,
згідно якого були затверджені списки
громадян, яким належить на праві
власності житлові будинки. Саме у
вказаному рішенні виконкому
Матвіївської сільської ради було
помилково зазначено одноособовим
власником спірного житлового будинку
ОСОБА_8 Згідно даних Державного архіву
Запорізької області оспорюване
рішення № 16 прийнято на засіданні
виконкому Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області за протоколом № 2 від 13 лютого
1990 року. Проте списки громадян, яким
належать житлові будинки на праві
приватної власності та які зазначені в
рішенні виконкому, за даними архіву
відсутні.

Враховуючи те, що на момент прийняття
рішення виконкомом Матвіївської
сільської ради Вільянянського району
Запорізької області від 13 лютого 1990
року № 16 щодо визнання права особистої
власності громадян на житлові будинки
села Вільноуланівське Вільнянського
району Запорізької області мати
позивача ОСОБА_12 була власником ?
частини спірного житлового будинку,
позивач вважає, що її помилково не було
включено до списку громадян, за якими в
подальшому право власності було
належним чином оформлено. Прийняте
рішення виконкому Матвіївської
сільської ради фактично позбавило її
матір права власності, яке згідно із
вимогами ст. 86 ЦК України (в редакції 1963
року) охоронялося законом, а держава
забезпечувала стабільність
правовідносин власності.

На підставі викладеного позивач була
змушена звернутися до суду з вказаним
позовом.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали, просили
суд частково скасувати рішення
виконкому Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області № 16 від 13.02.1990, прийнятого за
протоколом № 2 від 13.02.1990 в частині
визнання права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 одноособово за ОСОБА_8.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у
судовому засіданні позов не визнали,
зазначивши про недоведеність факту
порушення прав позивача вказаним
рішенням сільської ради. Крім того,
заявили про пропуск позивачем строку
позовної давності, оскільки остання
знала про наявність у відповідача
документів про право власності на
будинок в цілому, а померла ОСОБА_12
взагалі не реєструвала свої права в
сільській раді, про необхідність чого
зазначається нотаріусом у свідоцтві
про право на спадщину. На підставі
викладеного, просили відмовити в
задоволенні позову.

Представник відповідача Матвіївської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області у судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся належним чином (а.с. 36, 56,
78), причин неявки представника суду не
повідомив, будь-яких клопотань на
адресу суду не надавав. У зв'язку з чим
причина неявки представника
відповідача визнана судом неповажною.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки відповідача,
повідомленого про дату судового
засідання, тобто незалежно від
поважності причин його неявки, навіть
якщо вони є поважними, суд на підставі
наявних у справі доказів вирішує
справу.

Представник третьої особи
Вільнянської районної державної
адміністрації у судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
(а.с. 55), причин неявки суду не повідомив,
у зв'язку з чим причина неявки
представника третьої особи визнана
судом неповажною.

При вищевикладених обставинах, суд
ухвалив розглядати справу за
відсутністю представників відповідача
Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області та третьої особи Вільнянської
районної державної адміністрації.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_10 та ОСОБА_8
згідно із заповітом, складеним їх
матір'ю ОСОБА_6 16 травня 1987 року,
прийняли спадщину в рівних частинах у
вигляді житлового будинку який
знаходиться в с. Вільноуланівське
Вільнянського району Запорізької
області (а.с. 5). У зв'язку з цим державним
нотаріусом Вільнянської державної
нотаріальної контори Коробкою О.В. 16
липня 1988 року було видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
вищевказаний житловий будинок (а.с. 18).
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стали
власниками житлового будинку, який
знаходиться в с. Вільноуланівське
Вільнянського району Запорізької
області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько позивача
ОСОБА_10 помер (а.с. 6). Згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданим 30 грудня 1989 року державним
нотаріусом Гришиною В.І., мати позивача
ОСОБА_12, як дружина померлого ОСОБА_7,
прийняла спадщину після його смерті, що
складається з ? частини житлового
будинку, який знаходиться в с.
Вільноуланівське Вільнянського району
Запорізької області (а.с. 19).

Таким чином, станом на 30 грудня 1989 року
власниками спірного житлового будинку
були в рівних частках ОСОБА_8 та ОСОБА_12.

На підставі заповіту, посвідченого
Люцернянською сільською радою
Вільнянського району Запорізької
області 28 грудня 2001 року за № 370,
спадкоємцем майна ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є відповідач у справі
ОСОБА_3, яка 09 грудня 2003 року отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане державним нотаріусом
Вільнянської держнотконтори Коробкою
О.В. та зареєстроване за № 1695 (а.с. 12).

Відповідно до вказаного свідоцтва
ОСОБА_3 стала власницею, зокрема,
житлового будинку АДРЕСА_1. Як вказано у
цьому свідоцтві, житловий будинок
належав спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі
свідоцтва про право власності № 29 від
27.07.1990, виданого Матвіївською сільською
радою.

Вищевказані обставини призвели до
порушення права власності ОСОБА_12, у
зв'язку з чим у 2010 році вона звернулася
до Вільнянського районного суду
Запорізької області з позовом про
визнання свідоцтва про право на
спадщину, виданого ОСОБА_3, недійсним,
визнання права власності на майно в
порядку спадкування. Рішенням
Вільнянського районного суду від
14.12.2010, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 16.08.2011, у задоволенні позову було
відмовлено. В обґрунтування прийнятих
рішень суди посилалися на те, що
позивач не оспорювала підстави
визнання права власності за
спадкодавцем ОСОБА_3 і в цій частині не
надавала доказів (а.с. 23-25).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати позивача ОСОБА_12
померла (а.с. 16).

Згідно заповіту, посвідченого 15 червня
2010 року секретарем виконкому
Люцернянської сільської ради
Яскульською Л.В., спадкоємицею після
смерті ОСОБА_12 є її дочка ОСОБА_1
(а.с. 15), яка оскаржує підстави набуття
права власності ОСОБА_8 на весь будинок
АДРЕСА_1 та з цією метою звернулась до
Вільнянського районного суду
Запорізької області з позовом до
ОСОБА_3, Вільнянської районної
державної адміністрації про часткове
скасування рішення Вільнянського
виконавчого комітету, визнання
свідоцтва про право власності
часткового недійсним та визнання права
власності в порядку спадкування.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 10.04.2013,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 18.09.2013 та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.11.2013, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені, визнано частково недійсним
рішення Вільнянської районної ради № 60
від 01 березня 1990 року в частині
оформлення права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 одноособово за ОСОБА_8;
визнано частково недійсним свідоцтво
№ 29 від 27 липня 1990 року, видане
виконавчим комітетом Матвіївської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області, про право
власності на АДРЕСА_1 одноособово за
ОСОБА_8; визнано частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 09 грудня 2003 року, видане
державним нотаріусом Коробкою О.В. на
ім'я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8, на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1;
визнано за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
матері ОСОБА_12 (а.с.41-46). При розгляді
вказаної справи суди дійшли висновку,
що прийняте рішення № 60 від 01 березня
1990 року, свідоцтво про право власності,
видане на підставі цього рішення, а
також свідоцтво про право на спадщину
за заповітом, видане 09 грудня 2003 року
ОСОБА_3, позбавили ОСОБА_1 права
власності на належну їй в порядку
спадкування після смерті матері
ОСОБА_12 частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановленні судовим рішенням у
цивільній господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як було з'ясовано в судовому засіданні,
27 липня 1990 року ОСОБА_8 виконавчим
комітетом Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області було видано свідоцтво про
право особистої власності № 29, згідно
якого в цілому їй належить будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 10). Вказане свідоцтво
видано на підставі рішення виконкому
Вільнянської районної ради народних
депутатів від 01 березня 1990 року за № 60
(а.с. 8). До вказаного рішення було надано
додаток - список житлових будинків
с. Вільноуланівське, які
належать громадянам на праві особистої
власності. Згідно цього переліку
власником АДРЕСА_1 вказана лише ОСОБА_8
(а.с. 9).

Рішення виконкому Вільнянської
районної ради народних депутатів від 01
березня 1990 року № 60 було прийнято на
підставі рішення виконкому
Матвіївської сільської ради народних
депутатів Вільнянського району
Запорізької області від 13 лютого 1990
року № 16 (а.с. 21). Вказана обставина
підтверджується наданим архівним
витягом з рішення виконкому
Матвіївської сільської ради народних
депутатів Вільнянського району
Запорізької області від 13 лютого 1990
року № 16 (протокол засідання
виконавчого комітету № 2). Згідно
вказаного рішення, розглянувши
матеріали та документи записів по
господарських книг, виконавчий комітет
Матвіївської сільської ради народних
депутатів вирішив визнати право
особистої власності на житлові будинки
сіл Матвіївка, Люцерна, Богатирівка,
Вільногрушевське, Вільноуланівське за
громадянами, вказаними у доданому
списку.

Разом з тим, у відповіді Державного
архіву Запорізької області вказано, що
додаток - список громадян, за якими було
визнано право приватної власності на
житлові будинки в с. Вільноуланівське
Вільнянського району Запорізької
області, до вищевказаного рішення
відсутній (а.с. 20).

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що матеріалах справи
міститься рішення виконкому
Вільнянської районної ради народних
депутатів від № 60, дата прийняття якого
зазначена « 1 марта 1989 г.» (а.с. 8). Це
рішення стосується оформлення права
особистої власності на житлові
будинки, що належать громадянам с.
Вільноуланівське згідно додатку. Однак
аналізуючи інші документи, які були
надані представником позивача, суд
приходить до висновку, що у вказаному
рішенні помилково зазначена дата 01.03.1989
замість правильної 01.03.1990. Факт того, що
рішення Вільнянського райвиконкому №
60 було прийнято саме 01 березня 1990 року
підтверджується тим, що додаток до
рішення, датований 01.03.1990 (а.с. 9).
Зазначені обставини надають
можливість суду дійти до висновку про
допущену описку у році, в якому
фактично було прийнято рішення
Вільнянського райвиконкому № 60 щодо
оформлення права власності на житлові
будинки в селі Вільноуланівське, а саме
це 01 березня 1990 року.

Факт того, що ОСОБА_12 на момент
прийняття оспорюваного рішення № 16 від
13 лютого 1990 року була власником ?
частини АДРЕСА_1 в с. Вільноуланівське,
також підтверджується наданою копією
погосподарської книги (а.с. 48).

У вказаному будинку ОСОБА_12 проживала
та була зареєстрована з 1971 року по день
смерті (довідка виконкому
Люцернянської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області від 07.02.2011 № 105) (а.с. 11).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання
незаконним рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Таким чином, оцінивши надані докази у
сукупності, суд приходить до висновку,
що на момент прийняття виконкомом
Матвіївської сільської ради народних
депутатів Вільнянського району
Запорізької області рішення від 13.02.1990
№ 16 щодо визнання права особистої
власності на житлові будинки села
Вільноуланівське Вільнянського району
Запорізької області ОСОБА_12 була
власником ? частини АДРЕСА_1, та її не
було включено до списку громадян, за
якими в подальшому це право власності
було оформлено. Прийняте рішення
фактично позбавило ОСОБА_12 право
власності на належну їй частку
житлового будинку, яке згідно із
вимогами ст. 86 ЦК УРСР (в редакції 1963
року) охоронялося законом, а держава
забезпечувала стабільність
правовідносин власності.

При цьому суд не приймає до уваги
заперечення відповідача щодо пропуску
строку позовної давності, оскільки
погоджується з доводами позивача, що
про факт існування оспорюваного
рішення виконкому Матвіївської
сільської ради їй стало відомо лише у
2011 році в ході розгляду іншої цивільної
справи.

За приписами ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. У своїх запереченнях
ОСОБА_3 тільки стверджує, що нібито
позивачу та її матері ще у 1990 році було
відомо про те, що весь спірний будинок
оформлено на ОСОБА_8, не додаючи при
цьому ніяких належних доказів на
підтвердження цього факту.

Не приймає до уваги суд і заперечення
відповідача щодо обов'язку ОСОБА_12
зареєструвати своє право власності на
частину спірного житлового будинку у
сільській раді, про що було зазначено
нотаріусом у свідоцтві про право на
спадщину. Так, на час прийняття
спадщини у вигляді ? спірного житлового
будинку матір'ю позивача був чинним
Цивільний Кодекс УСРС (в редакції 1963
року), який не містив жодних положень
щодо обов'язкової реєстрації
нерухомого майна в разі його
успадкування. Тому постійно проживаючи
у спірному будинку та маючи свідоцтво
про право власності на ? частину цього
будинку, яке на сьогодні не оскаржене
та не скасоване, ОСОБА_12 вважала себе
такою, що фактично прийняла спадщину
після померлого чоловіка - ОСОБА_7 А
посилання нотаріуса в свідоцтві про
право на спадщину, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_7, носить більш
рекомендаційний характер, аніж
законодавчо встановлений обов'язок.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає
вимоги позивача щодо часткового
скасування рішення виконкому
Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області № 16 від 13.02.1990, прийнятого за
протоколом № 2 від 13.02.1990, в частині
визнання права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 одноособово за ОСОБА_8
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Матвіївської сільської
ради Вільнянського району Запорізької
області, ОСОБА_3, третя особа:
Вільнянська районна державна
адміністрація, про часткове скасування
рішення - задовольнити.

Частково скасувати рішення виконкому
Матвіївської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області № 16 від 13 лютого 1990 року,
прийняте за протоколом № 2 від 13 лютого
1990 року, в частині визнання права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
одноособово за ОСОБА_8.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Н.М. Галянчук

22.05.2014