Справа № 354/610/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1616/2014
Головуючий у 1 інстанції Гандзюк Д. М.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Шалаути Г.І.,

секретарів
Капущак С.В., Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Поляницької сільської ради, третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог: відділ Держземагенства в м.
Яремче, про скасування державних актів
на право власності на земельну ділянку
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення
Яремчанського міського суду від 15
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Яремчанського міського суду
від 15 травня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Поляницької сільської
ради, третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог: відділ
Держземагенства в м. Яремче, про
скасування державних актів на право
власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 посилається на
незаконність та необґрунтованість
судового рішення, неповне з'ясування
судом обставин справи, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити
у повному обсязі.

Представник апелянта свої вимоги
обґрунтовує тим, що відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції не врахував, що при
виготовленні технічної документації
на земельну ділянку, яка залишилась у
ОСОБА_7, а саме на державні акти, було
допущено перетин земельних ділянок.
При виготовленні технічної
документації для видачі державних
актів ОСОБА_7 було допущено перетин
його земельної ділянки з ділянкою
ОСОБА_8, яка в подальшому по
цивільно-правовій угоді передала
земельну ділянку ОСОБА_9, а та в свою
чергу позивачу. Таким чином, має місце
факт порушення землекористування, а
саме порушення меж та накладення
земельних ділянок з вини ОСОБА_7

Крім цього, в подальшому ОСОБА_7
здійснив ще один поділ земельної
ділянки площею 0,848 га, з якої виділив
земельну ділянку площею 0,14 га.
Прийняття обмінного файлу на цю
земельну ділянку Івано-Франківською
регіональною філією ДП "Центр ДЗК" було
здійснено з перетином із земельною
ділянкою, яка належить ОСОБА_2 Оскільки
ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,14 га в
подальшому відчужив ОСОБА_3, а остання в
свою чергу на підставі проекту
землеустрою змінила цільове
призначення земельної ділянки площею
лише 0,1010 га з ведення особистого
селянського господарства на
будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та в подальшому з
наявною накладкою та перетином
земельних ділянок, оформила державний
акт на право власності на земельну
ділянку, без проведення відповідної
державної землевпорядної експертизи
та без погодження меж із суміжним
землекористувачем, як це передбачено
ст.50 ЗУ "Про землеустрій" та ст.198 ЗК
України.

Судом першої інстанції взагалі не
надано належної оцінки, як доказу,
висновку судової земельно-технічної та
оціночно-земельної експертизи від
27.12.2013 року.

Таким чином, оскарженими державними
актами, виданими на підставі внесених
до державного земельного кадастру
даних згідно технічної документації,
посвідчується право власності на
земельну ділянку площею 0,1010 га за
планом меж та у контурах, частина якої
фактично накладається на ділянку
суміжного землевласника - ОСОБА_2 Тому,
право позивача на володіння,
користування і розпорядження частиною
земельної ділянки є порушеним.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
представників апелянта, заперечення
представників відповідачів та ОСОБА_5,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Розглядаючи даний спір суд цих вимог
закону не дотримався.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
земельна ділянка, яка належить
позивачу дійсно накладається із
суміжними ділянками, але позивач не
довела, що причиною таких накладок є
оспорювані державні акти та що при
придбанні земельної ділянки було
дотримано вимоги ст.20 ЗУ "Про
землеустрій" щодо обов'язковості
проведення землеустрою при відчуженні
земельної ділянки, ст.186 ЗК України та
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони зроблені без
належного дослідження дійсних
обставин справи, прав і обов'язків
сторін.

З матеріалів справи вбачається,
що 10.05.2005 року згідно договору
купівлі-продажу ОСОБА_8 придбав
земельну ділянку площею 0,2500 га в с.
Поляниця, уч. Стаїщі, Яремчанської
міської ради у ОСОБА_7, який мав у
власності 1,6580 га землі на підставі
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії ІФ
№ 046926 від 14.04.2005 року (а.с.236). Після цього
ОСОБА_8 одержав державний акт на
куплену землю серії ІФ 064522 від 01.07.2005
року.

ОСОБА_7 після відчуження 0,2500 га
землі 07.03.2006 року дарує 0,3000 га ОСОБА_5 та
0,1000 га ОСОБА_10 і виготовляє Технічну
документацію із землеустрою щодо
переоформлення свого Державного акту.

21 листопада 2006 року ОСОБА_7 видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 830058 площею
1,0079 га. У той час ніхто з учасників
процесу не знав, що конфігурація
земельної ділянки виготовлена так, що
вийшла накладка на земельну ділянку
ОСОБА_8, оскільки нові межі не
узгоджувалися з ОСОБА_8 За заявою
ОСОБА_7 23.08.2007 року видано новий
державний акт серії ЯЛ №318300 на цю ж
земельну ділянку, однак з частковою
зміною конфігурації, з протилежного
від землі ОСОБА_8 боку, площею 1,0080 га.
При цьому, лінія накладки на земельну
ділянку ОСОБА_8 залишилась та ж сама.

За заявою ОСОБА_7 від 12.05.2011 року із
його земельної ділянки виділено 0,1400 га,
а 15.06.2011 року видано на цю площу
державний акт серії ЯЛ № 318300 і цього ж
дня дана ділянка була куплена ОСОБА_3
Місце розташування даної ділянки
проходило по межах накладки на
земельну ділянку, яку колись у ОСОБА_7
купив ОСОБА_8 Отже, ОСОБА_7 частину
земельної ділянки продав двічі. ОСОБА_3
почала встановлювати огорожу на
земельній ділянці ОСОБА_2, що і породило
даний спір.

Земельна ділянка, яку купив
ОСОБА_8 у ОСОБА_7 за конфігурацією не
змінювалася до цього часу. Про це
ствердив у судовому засіданні
представник Поляницької сільської
ради. Пізніше ОСОБА_8 продав цих 0,2500 га,
з яких: 1250 га громадянці ОСОБА_11 (30.08.2006
року), яка її перепродала ОСОБА_12 (14.06.2012
року), а другу частину площею 0,1250 га -
ОСОБА_4 (30.08.2006 року), яка перепродала її
ОСОБА_2 (14.06.2012 року).

Із державного акту серії ЯД №867038
на право приватної власності на
земельну ділянку від 17 жовтня 2006 року
на ім'я ОСОБА_4 (а.с.13 т.1 зворот)
вбачається, що власником цієї ділянки
за договором купівлі продажу від 14.06.2012
року за реєстровим номером 1334 стала
ОСОБА_2

Розпорядитися купленою земельною
ділянко ОСОБА_12 не змогла, оскільки
цьому почала перешкоджати ОСОБА_3, яка
придбала собі земельну ділянку в
ОСОБА_7 з частковим захопленням ділянки
ОСОБА_4, а потім ОСОБА_2, на яку у свій час
державний акт видано не правильно
ОСОБА_7, тобто з накладкою на земельну
ділянку ОСОБА_8 (ОСОБА_4, ОСОБА_2.).

ОСОБА_3 на підставі проекту землеустрою
змінила цільове призначення земельної
ділянки площею лише 0,1010 га з ведення
особистого селянського господарства
на будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та в подальшому з
наявною накладкою та перетином
земельних ділянок, оформила державний
акт на право власності на земельну
ділянку, без проведення відповідної
державної землевпорядної експертизи
та без погодження меж із суміжним
землекористувачем, як це передбачено
ст.50 ЗУ "Про землеустрій" та ст.198 ЗК
України.

Судом першої інстанції взагалі не
надано належної оцінки, як доказу,
висновку судової земельно-технічної та
оціночно-земельної експертизи від
27.12.2013 року.

Отже, колегія суддів вважає, що
оскарженими державними актами,
виданими на підставі внесених до
державного земельного кадастру даних
згідно технічної документації,
посвідчується право власності на
земельну ділянку площею 0,1010 га за
планом меж та у контурах, частина якої
фактично накладається на ділянку
суміжного землевласника - ОСОБА_2 Тому,
право позивача на володіння,
користування і розпорядження частиною
земельної ділянки є порушеним.

Згідно проведеної реєстрації у
Поземельній книзі ОСОБА_2 набула право
власності на земельну ділянку 14.07.2012
року, що стверджується відповідними
записами в державному акті.

Таким чином, ОСОБА_7 отримав
земельні ділянки площею 1,0079 га, площею
1,0080 га та площею 0,1400 га на підставі
законних рішень Поляницької сільської
ради, однак для оформлення права
власності одержав відповідні державні
акти, а саме: 21.11.2006 року, 23.08.2007 року та
15.06.2011 року з порушенням норм
земельного законодавства, тобто з
частковим захопленням земельної
ділянки власником якої на даний час є
позивачка.

Відповідно до ст.78 ЗК України,
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЗК України,
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

Згідно вимог ч.1 ст.153 ЗК України,
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Колегія суддів вважає, що у
матеріалах справи є достатньо доказів
того, що право позивачки порушено
неправильним виготовленням на ім'я
ОСОБА_7 державними актами, тому вимоги
позивачки є обґрунтованими. У зв'язку з
цим рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Яремчанського міського суду
від 15 травня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсними державні акти:

- серії ЯД №830058 на право власності на
земельну ділянку площею 1,0079 га, виданий
Поляницькою сільською радою 21
листопада 2006 року ОСОБА_7.

- серії ЯД №836474 на право власності на
земельну ділянку площею 1,0080 га, виданий
Поляницькою сільською радою 23 серпня
2007 року ОСОБА_7.

- серії ЯЛ №318300 на право власності на
земельну ділянку площею 0,1400 га, виданий
Поляницькою сільською радою 15 червня
2011 року ОСОБА_7.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.І. Шалаута