УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Євтушенко О.І., Коротуна В.М.,Касьяна
О.П., Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Черкаській області до ОСОБА_6, третя
особа - Головне управління Державної
казначейської служби у Черкаській
області, про відшкодування
матеріальної шкоди, за касаційною
скаргою Головного Управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області на рішення Придніпровського
районного суду Черкаської області від
28 січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 20 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Головне управління
Пенсійного фонду України у Черкаській
області звернулось до суду з позовом, у
якому просило стягнути з ОСОБА_6 96 798 грн
88 коп. матеріальної шкоди для
зарахування їх на рахунки загального
фонду Державного бюджету України.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилалось на ті обставини, що 18 серпня
2008 року між позивачем, Національним
авіаційним університетом та
відповідачкою був укладений договір,
за умовами якого університет
зобов'язався надати відповідачці
освітні послуги на рівні державних
стандартів освіти на умовах
відповідного
освітньо-кваліфікаційного рівня за
напрямом «Комп'ютерна інженерія», а
вона зобов'язалася після завершення
навчання в університеті прибути до ГУ
ПФУ в Черкаській області для
працевлаштування, а в разі неприбуття
за направленням або відмови без
поважної причини приступити до роботи
за призначенням зобов'язалася
відшкодувати у встановленому порядку
до державного бюджету вартість
навчання.

Однак після закінчення навчання,
отримавши направлення на роботу до
позивача, на працевлаштування не
прибула, чим порушила умови договору,
просило задовольнити позов.

Рішенням Придніпровського районного
суду Черкаської області від 28
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 20 березня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов, мотивуючи свої
вимоги тим, що судами порушені норми
процесуального права та неправильно
застосовані норми матеріальної права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідачка не зобов'язана
відшкодувати до державного бюджету
вартість навчання та компенсувати всі
витрати замовнику за договором,
оскільки обов'язковість відпрацювання
або відшкодування вартості навчання
випускником вищого навчального
закладу призводить до порушення його
конституційного права на працю та
права на безоплатність вищої освіти,
крім того механізм, який би зобов'язав
випускника здійснити таке
відшкодування відсутній, тому підстави
для задоволення позову відсутні.

Проте погодитися з такими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що 18 червня 2008 року
між Національним авіаційним
університетом як виконавцем, Головним
управлінням Пенсійного фонду України
в Черкаській області, як замовником, та
ОСОБА_6, як студентом, був укладений
договір № 2 про підготовку фахівця за
напрямом «Комп'ютерна інженерія» за
денною формою навчання.

За умовами договору виконавець
зобов'язався надати студенту освітні
послуги на рівні державних стандартів
освіти на умовах чинного
законодавства, а студент
зобов'язується після завершення
навчання прибути до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області для
працевлаштування та відпрацювати в
системі Пенсійного фонду України не
менше трьох років.

По закінченню навчання листом від 9
липня 2013 року ОСОБА_6 повідомлена про
необхідність прибуття до управління
для подачі документів до конкурсної
комісії управління, однак відповідно
до листа Національного авіаційного
університету від 10 липня 2013 року
відповідачка до управління не прибула.

Згідно листа Національного
авіаційного університету від 9 вересня
2013 року вартість навчання з 2008
по 2013 роки становить 96 798 грн 88 коп.

Відповідно до п. 3.2
договору у разі неприбуття молодого
фахівця за направленням або відмови
без поважної причин приступити до
роботи за призначенням, звільнення
його з ініціативи адміністрації за
порушення трудової дисципліни,
звільнення за власним бажанням
протягом трьох років випускник
зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

За змістом статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
освіту» в редакції, яка діяла на момент
вступу відповідача до університету,
випускники вищих навчальних закладів,
які здобули освіту за кошти державного
або місцевого бюджетів, направляються
на роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів
України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про
порядок працевлаштування випускників
вищих навчальних закладів, підготовка
яких здійснювалась за державним
замовленням», яка діяла на момент
вступу відповідача до університету, у
разі неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
виконав вимоги процесуального права
щодо повного та всебічного з'ясування
обставин справи та не врахував, що між
сторонами був укладений договір, умови
якого повинні виконуватись належним
чином, не перевірив їх та не з'ясував, чи
виконала відповідачка взяті на себе
зобов'язання за договором щодо
відпрацювання за направленням в
системі Пенсійного фонду України не
менше трьох років, а відтак, чи виникло
у позивача право вимагати
відшкодування понесених витрат на
навчання та компенсації інших витрат, а
пославшись на те, що відсутній
механізм, який би зобов'язав випускника
вищого навчального закладу, навчання
якого здійснювалось за державним
замовленням, відшкодувати до
державного бюджету вартість навчання,
та порушення його права на працю,
ухвалив помилкове і передчасне рішення
про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд цих
недоліків не усунув, а пославшись на те,
що Державне казначейство, на користь
якого позивач просить стягнути
понесені витрати на навчання, є третьою
особою у справі, не врахував, що це не є
підставою для звільнення відповідачки
від такого відшкодування, постановив
ухвалу з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Крім того, не врахував,
що замовник послуг з підготовки
фахівця має право здійснювати контроль
за виконанням цього державного
замовлення, а як сторона договору -
вимагати виконання його умов та
застосування передбачених
законодавством і договором наслідків
його невиконання, зокрема, вимагати
відшкодування до Державного бюджету
вартості навчання.

Невиконання судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, що є підставою для
скасування ухвалених судових рішень та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції як передбачено
ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Черкаській області потрібно
задовольнити частково, рішення
Придніпровського районного суду
Черкаської області від 28 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 20 березня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного Управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області задовольнити частково, рішення
Придніпровського районного суду
Черкаської області від 28 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 20 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді: О.І.
Євтушенко О.П. Касьян В.М. Коротун С.П.
Штелик