АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1004/14
Номер провадження 22-ц/786/2108/14
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на ухвалу Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 16 травня
2014 року,

за заявою ОСОБА_2 про забезпечення
позову

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визнання правочинів
недійсним, розподіл спільного
сумісного майна подружжя.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 16.05.2014 року
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено. Накладено арешт на
автомобіль Мерседес-Бенц-208Д, 2005 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований у м. Дніпропетровську
на ім»я ОСОБА_3 ринковою вартістю 100310,00
грн.

Накладено арешт на автомобіль
Фіат-Скудо, 2004 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований в м. Дніпропетровську
на ім»я ОСОБА_3 ринковою вартістю 59630,00
грн.

Копію ухвали направлено для виконання
начальнику відділу ДВС Кременчуцького
РУЮ у Полтавській області, начальнику
МРЕО ВДАІ м. Дніпропетровськ, для
відому - ОСОБА_3, ОСОБА_1

Ухвалу допущено до негайного виконання
(а.с.7).

З цією ухвалою не погодився ОСОБА_1,
який в поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм процесуального права,
просить ухвалу місцевого суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою у задоволенні заяви про
забезпечення позову відмовити.

В обгрунтування доводів скарги
посилається на те, що зазначені
транспортні засоби були продані під
час шлюбу зі згоди ОСОБА_2, а кошти від
реалізації потрачені на потреби сім»ї;
власником автомобілів, на які ухвалою
суду накладено арешт, є ОСОБА_3; у справі
відсутні докази на підтвердження того,
що вказані автомобілі були придбані
під час шлюбу ним та ОСОБА_2, за їх
спільні кошти та є їхньою спільною
сумісною власністю.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом

першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що у
провадженні Кременчуцького районного
суду Полтавської області перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання правочинів
недійсним, розподіл спільного
сумісного майна подружжя.

15.05.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
заявою про забезпечення позову, в якій,
посилаючись на те, що відповідач у
січні 2014 року без її відому та її згоди
продав (подарував) належні їм на праві
спільної сумісної власності
автомобілі ОСОБА_3, що свідчить про
небажання добросовісно поділити
спільно набуте за час подружнього
життя майно та є підстави вважати, що
дані автомобілі можуть бути знову
реалізовані третім особам, що
унеможливить виконання рішення суду,
просила накласти арешт на ці
автомобілі.

Як зазначено вище ухвалою
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 16.05.2014 року
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено, накладено арешт на
автомобіль Мерседес-Бенц-208Д, 2005 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та
на автомобіль Фіат-Скудо, 2004 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2
(а.с.7).

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, місцевий суд обґрунтовано
виходив із того, що невжиття заходів
забезпечення позову щодо спірного
майна може зробити неможливим
виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим по справі
обставинам та ґрунтуються на законі,
виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені ЦПК України
заходи забезпечення позову.

Частиною другою статті 152 ЦПК України
закріплено право суду застосувати
кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною третьою ст.152 ЦПК України
установлено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз'яснень, які
містяться у п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
від 22.12.2006 року №9, при розгляді заяви
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Застосовані
заходи забезпечення позову повинні не
перевищувати обсягу пред'явлених
позивачем позовних вимог, тобто
повинні бути співмірними».

Приймаючи до уваги те, що предметом
позовних вимог ОСОБА_2 є визнання
правочинів недійсними та розподіл
спільного сумісного майна подружжя, до
складу якого також входять зазначені
автомобілі, на які ухвалою суду від
16.05.2014 року накладено арешт; враховуючи
те, що невжиття заходів забезпечення
позову може зробити неможливим
виконання рішення суду, місцевий суд
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення заяви про забезпечення
позову.

При цьому, місцевий суд обґрунтовано
врахував те, що заходи забезпечення
позову не перевищують обсягу
пред'явлених позивачем позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не містять
відповідних доказів, які б спростували
висновки суду першої інстанції.

Посилання на те, що зазначені
транспортні засоби були продані під
час шлюбу зі згоди ОСОБА_2, а кошти від
реалізації потрачені на потреби сім»ї;
власником автомобілів є ОСОБА_3 та на
відсутність у справі доказів щодо
придбання вказаних автомобілів під час
шлюбу за його та ОСОБА_2 спільні кошти
та що вони є їхньою спільною сумісною
власністю, - не заслуговують на увагу з
наведених вище підстав та з огляду на
те, що між сторонами виник спір про
визнання недійсними правочинів щодо
продажу вказаних автомобілів, розподіл
спільного сумісного майна подружжя, до
складу якого входять зазначені
транспортні засоби.

За таких обставин ухвалу постановлено
з додержанням вимог закону, а тому
підстав для її скасування не
вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312,
ст.ст.314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 16 травня 2014
року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун