№ 2/263/2361/2014
№263/3440/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Дандик С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі цивільну
справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання рішення неправомірним та його
скасування, третя особа: Жовтневий
відділ Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із
вказаним позовом до відповідачів, в
якому зазначили, що згідно рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя від 18.07.2013 року з ОСОБА_4,
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 було
стягнуто суму боргу у розмірі 25778,30
гривень та судові витрати, на підставі
чого було видано виконавчий лист. В
межах виконавчого провадження за
зазначеним виконавчим листом було
вставлено, що божнику ОСОБА_3 належить
1/7 частка квартири АДРЕСА_1. Державний
виконавець звернувся до Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради про видачу дозволу на
реалізацію 1/7 частки вказаної квартири,
проте йому було відмовлено, в зв'язку з
тим, що у зазначеній квартирі
зареєстрований та має право
користування онук ОСОБА_3 -
неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Просить суд визнати дії Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради щодо відмови видачі
дозволу на реалізацію 1/7 частки
квартири АДРЕСА_1 та скасувати
відповідне рішення від 27.01.2014 року
№05-97-13.

Позивач ОСОБА_1, який діє у власних
інтересах та інтересах сина ОСОБА_2,
який є інвалідом зі слуху та мови, у
судовому засіданні позов підтримав та
просив його задовольнити. Зазначив, що
є власником 6/7 часток квартири АДРЕСА_1,
а ОСОБА_3 є власником 1/7 частки
зазначеної квартири. У спірній
двохкімнатній квартирі зареєстровані
та проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також
зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 вживав заходи для
викупу частки квартири у ОСОБА_3, але
вони не досягли порозуміння.

Представник відповідача - Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради заперечувала проти
позову, посилаючись на те, що відповідь
на запит державного виконавця є лише
тлумаченням законодавства, в зв'язку з
чим лист за вих.№ 05-97-13 від 27.01.2014 року не
є правовим актом індивідуальної дії та
нормативно-правовим актом органу
державної влади, а тому не може бути
визнаний в силу ст.21 ЦК України
незаконним.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнала та просила відмовити у
його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4, повідомлений
належним чином, у судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин.

Представник третьої особи - Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, у судове засідання не з'явився,
надав суду пояснення, в яких зазначив,
що в межах виконавчого провадження за
виконавчим листом №2/263/2448, виданого
13.08.2013 року Жовтневим районним судом м.
Маріуполя, було направлено
повідомлення начальнику сектору опіки,
піклування та усиновлення служби з
питань дітей Жовтневої районного
адміністрації ММР про надання дозволу
на реалізацію майна, в якому
зареєстровані неповнолітні діти.
Згідно листа за вих. №05-97-13 від 27.01.2014
року Жовтневому відділу ДВС ММУЮ не
надано згоду на реалізацію майна.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, зібрані у
справі, приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя від 20.11.1996 року з
ОСОБА_1 є власником 6/7 часток квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 є власником 1/7 частки
зазначеної квартири. Визначено порядок
користування вказаною двохкімнатною
квартирою, а саме, ОСОБА_1 виділена у
користування жила кімната площею
17,2кв.м., а ОСОБА_3 виділена у
користування жила кімната площею
10,3кв.м.

Згідно виконавчого листа №2/263/2448/2013,
виданого на підставі рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя від 18.07.2013 року, з ОСОБА_4,
ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 було стягнуто грошові кошти в
сумі 25778,30 гривень.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно від
22.11.2013 року на підставі постанови
державного виконавця від 16.10.2013 року
накладено арешт на 1/7 частку квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Згідно довідки ЖБК «Світлана» у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані у жилій
кімнаті площею 10,3кв.м. ОСОБА_3, ОСОБА_6
(донька), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (онук).

18.12.2013 року начальником Жовтневого
відділу ДВС ММУЮ було направлено
повідомлення № В-8/2048 начальнику
сектору опіки, піклування та
усиновлення служби з питань дітей
Жовтневої районного адміністрації ММР
про надання дозволу на реалізацію
майна, в якому зареєстровані
неповнолітні діти.

Згідно листа за вих. № 05-97-13 від 27.01.2014
року Жовтневою районною адміністрацію
Маріупольської міської ради було
розглянуто повідомлення Жовтневого
відділу ДВС ММУЮ та зазначено, що орган
опіки та піклування не може надати
згоду про передачу на реалізацію 1/7
частки квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з
тим, що право користування нею та
реєстрацію має неповнолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи справу, суд погоджується із
твердженнями Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, що лист за вих. № 05-97-13 від 27.01.2014
року не є правовим актом
індивідуальної дії та
нормативно-правовим актом органу
державної влади, а тому не може бути
визнаний в силу ст.21 ЦК України
незаконним, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.15, ст.16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Законодавчо визначені способи захисту
цивільних прав та інтересів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.21 Цивільного кодексу
України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Суд вважає, що позивачем не доведено
суду тієї обставини, що відповідач -
Жовтнева районна адміністрація
Маріупольської міської ради, порушив
його права чи законні інтереси і
судовому захистові підлягає його право
як таке, що порушене відповідачем.

Дійсно, за змістом листа за вих. № 05-97-13
від 27.01.2014 року, повідомлення
Жовтневого відділу ДВС ММУЮ було
розглянуто та роз'яснено, що орган
опіки та піклування не може надати
згоду про передачу на реалізацію 1/7
частки квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з
тим, що право користування нею та
реєстрацію має неповнолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. У листі наведено
посилання на положення ст.177 Сімейного
кодексу України, ст.17, ст.18 Закону
України «Про охорону дитинства», ст.12
Закону України «Про основи соціаль
ного захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», за якими орган
опіки та піклу вання вживає вичерпних
заходів, направлених на усунення
правових, соціальних та інших причин
виникнення бездомності та
безпритульності, запобігання їм, у тому
числі заходів щодо зниження ризику
втрати дітьми прав на житлові
приміщення, запобігання втраті цих
прав, і на попередження виникнення нега
тивних суспільних наслідків,
пов'язаних з відсутністю в людей житла.

Порядок надання дозволу органами опіки
та піклування на реалізацію майна, що
зачіпляє права неповнолітніх дітей,
регламентовано статтями 67, 71, 72, 242
Цивільного кодексу України, статтями
176, 177 Сімейного кодексу України,
статтями 17, 18 Закону України «Про
охорону дитинства», статтею 11 Закону
України «Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування», статтею 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»;
пунктами 66-67 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 24.09.2008
№866; пунктом 4.7.5. Положення про Жовтневу
районну адміністрацію Маріупольської
міської ради. Вказаними актами
визначено перелік документів, що мають
бути подані для отримання відповідного
дозволу, а також встановлено порядок
його отримання, за яким висновок
відповідного органу опіки та
піклування підлягає затвердженню
виконавчим комітетом місцевої ради.

У зв'язку з тим, що лист за вих. № 05-97-13
від 27.01.2014 року не відповідає вимогам
вказаних норм, то суд не визнає
зазначений документ актом органу владу
щодо ненадання згоди щодо обмеження
житлових прав дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а вважає, що лист носить
лише роз'яснювальний характер,
оскільки органом опіки та піклування
Жовтневої районної адміністрації ММР
не ухвалювався правовий акт
індивідуальної дії чи
нормативно-правовий акт. Таким чином,
вказаний позов є передчасним, у зв'язку
з відсутністю акту органу влади, що
порушував би права позивачів.

Одночасно суд роз'яснює право
позивачів на звернення до відповідних
органів щодо ухвалення рішення в
установленому законом порядку з
питань, що стосуються їх прав та
інтересів.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
рішення неправомірним та його
скасування,

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Суддя
В.О. Ковтуненко