АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Гаращенко Д.Р., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Першого
заступника прокурора міста Києва та
Садівничого товариства «Зв'язківець»
на рішення Святошинського районного
суду міста Києва від 07 серпня 2014 року по
справі за позовом Прокурора
Святошинського району міста Києва до
Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
треті особи: Садівниче товариство
«Зв'язківець», Департамент міського
благоустрою та збереження природного
середовища Київської міської
державної адміністрації про визнання
незаконним і скасування рішення,
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
відновлення становища, яке існувало до
порушення, зобов'язання повернути
земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року прокурор
Святошинського району міста Києва
звернувся до суду із зазначеним
позовом, зазначив, що рішенням ІІІ
сесії VІ скликання Київської міської
ради від 09 липня 2009 року № 854/1910
затверджено проект землеустрою
відведення земельної ділянки та
передано у приватну власність ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0.10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1.

На підставі вищевказаного рішення
виготовлено та видано ОСОБА_1 державний
акт серії ЯЖ № 912793 на вищевказану
земельну ділянку, кадастровий номер
:75:670:0269, зареєстрований Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради 17.06.10р. за № 05-7-03767.

07 грудня 2010 року був укладений і
нотаріально посвідчений договір за
яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбав
вищевказану земельну ділянку.

На виконання договору купівлі-продажу
від 07 грудня 2010 року ОСОБА_2 у
державному акті серії ЯЖ 912793 на
вищевказану земельну ділянку,
здійснено запис про перехід права
власності до останнього набувача.

Спірна земельна ділянка належала до
земель рекреаційного призначення та
без зміни цільового призначення була
надана відповідачці ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

При цьому таке рішення було прийнято
без погодження Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища, при цьому проект
землеустрою 29 травня 2009 року погоджено
Управлінням охорони навколишнього
природного середовища виконавчого
органу Київської міської ради, який не
відноситься до органів Мінприроди, та
без проведення обов'язкової державної
землевпорядної експертизи, що свідчить
про порушення ст. 118 ЗК України, ст. 9
Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації».

Зазначав, що частиною 2 Закону України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо вдосконалення порядку
здійснення судочинства», який набрав
чинності 15 січня 2012 року пункт 4 ч. 1 ст.
268 ЦК України було виключено, пунктом 5
Прикінцевих та перехідних положень
вищевказаного Закону визначено, що
протягом трьох років з дня набрання
чинності цим Законом особа має право
звернутись до суду із позовом, зокрема,
про визнання незаконним правового акту
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування, яким
порушеноправо власностіабо іншеречове
правоособи, томувважав, що строк
позовної давності на день звернення до
суду із зазначеним позовом не сплив.

Враховуючи вищевикладене та
посилаючись на положення ст.ст.19 - 21, 51,
59, 60, 80, 84, 118, 123, 124, 127, 128, 152, 184 ЗК України,
ст.ст. 11, 16, 18, 21, 167, 169, 256, 267, 268 ЦК України,
просив:

- визнати незаконним та скасувати
рішення ІІІ сесії VІ скликання
Київської міської ради від 09 липня 2009
року № 854/1910 «Про передачу гр.. ОСОБА_1 у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1»;

- визнати недійснимвиданий наім'я
ОСОБА_1 Державнийакт направо власності
на земельну ділянку площею 0.10 га,
(кадастровий номер :75:670:0269),
розташовану по АДРЕСА_1, серії ЯЖ № 912793,
виданий Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради 17.06.2010р. та
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 05-7-03767;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0.10 га. розташованої по АДРЕСА_1, ,
вартістю 358 040.75 грн. укладений 07 грудня
2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3;

- відновити становище,яке існувалодо
порушенняшляхом визнанняправа
власності на земельну ділянку площею
0.10 га розташованої по АДРЕСА_1,
(кадастровий номер :75:670:0269),
вартістю 358 040.75 грн. за територіальною
громадою міста Києва в особі Київської
міської ради;

- зобов'язати ОСОБА_2 повернути на
користь Київської міської ради
земельну ділянку площею 0.10 га
розташованої по АДРЕСА_1, (кадастровий
номер :75:670:0269), вартістю 358 040.75 грн.
(т.1 а.с.1-19, 24-25)

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 проти позову заперечував. (т.1
а.с.42-45, 174-175, 187-188)

Третя особа Садівниче Товариство
«Зв'язківець» підтримало позовні
вимоги. (т.1 а.с.39-40)

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 07 серпня 2014 року в
задоволенні позову Прокурора
Святошинського району м.Києва
відмовлено.(т.1 а.с.192-198)

В апеляційній скарзі прокурор
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
просив скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким задовольнити позов
в повному обсязі. На обґрунтування
скарги зазначив, що суд не врахував
обставин та доказів, якими були
обґрунтовані заявлені позовні вимоги і
дійшов помилкового висновку про
відмову в задоволенні позову. (т.1
а.с.222-226 )

В апеляційній скарзі представник СТ
«Зв'язківець» посилався на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. На обґрунтування
скарги зазначив, що суд не врахував
наведених позивачем обставин та
доказів порушення законодавства, які є
підставою для задоволення позовних
вимог. (т.1 а.с.201-214)

В судовому засіданні прокурор Лядецька
Л.В. представники СТ «Зв'язківець»
ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали доводи скарг
і просили їх задовольнити, представник
Київської міської ради ОСОБА_7,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4
заперечували проти скарг і просили їх
відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були
повідомлені належним чином про час та
місце розгляду справи, про що у справі є
докази. Повідомлення ОСОБА_1
повернулось із відміткою працівників
пошти, що за зазначеною адресою адресат
не проживає. Заяв про зміну адреси
місця проживання ОСОБА_1 до суду не
надходила. (т.2 а.с.24-25, 28-31)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ст. 77, ч. 2 ст.
305 ЦПК України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню за
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із
недоведеності того факту, що передана
ОСОБА_1 у приватну власність земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
належить до земель рекреаційного
призначення, а тому підстав для
визнання незаконним оскаржуваного
рішення Київської міської ради немає.

З таким висновком колегія суддів
погодилась враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, а саме,
визначених статтею 122 цього Кодексу, та
в порядку, передбаченому статтею 118
цього Кодексу, з урахуванням цільового
призначення земельної ділянки.

Відповідно до частини першої
статті 19 ЗК України, в редакції Закону
від 25.06.2009 року чинної на час виникнення
спірних правовідносин, землі України
поділяються на певні категорії, серед
яких до різних категорій віднесено
землі рекреаційного призначення
(підпункт "ґ") та землі житлової та
громадської забудови (підпункт "б").

Виходячи з положень ч. 2 ст. 19 ЗК
України, земельні ділянки кожної
категорії земель, які не надані у
власність або користування громадян чи
юридичних осіб, можуть перебувати у
запасі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення
(частина друга статті 20 ЗК України).

За змістом ст. 20 ЗК України
надання (передача) земельної ділянки
громадянам та юридичним особам
відбувається згідно з їх цільовим
призначенням.

У випадку передачі громадянам у
приватну власність земельної ділянки
із земель державної чи комунальної
власності, межі якої не встановлені в
натурі або цільове призначення якої
змінюється, обов'язковим є розроблення
проекту землеустрою про відведення
земельної ділянки.

Порушення порядку встановлення
та зміни цільового призначення земель
є підставою для визнання відповідно до
ст. 21 вищезазначеного Кодексу
недійсними рішень про надання земель,
угод щодо земельних ділянок, відмови в
державній реєстрації земельних
ділянок або визнання реєстрації
недійсною тощо.

Згідно зі ст. 126 (у редакції, яка
була чинною на час виникнення спірних
правовідносин), ст. ст. 152, 155 ЗК України
державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видавалися на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень та
цивільно-правових угод.

У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватись як
зазначені рішення, угоди на підставі
яких видано відповідні державні акти,
так і самі акти на право власності на
земельні ділянки.

Права особи, яка вважає себе
власником майна, не підлягають захисту
шляхом задоволення позову до набувача
з використанням правового механізму,
установленого статтями 215,216 ЦК України.
Такий спосіб захисту можливий лише
шляхом подання віндикаційного позову,
якщо для цього існують підстави,
передбачені статтею 388 ЦК України, які
дають право витребувати в набувача це
майно.

Відповідна правова позиція
міститься і в постанові судових палат у
цивільних та адміністративних справах
Верховного Суду України від 29 жовтня 2014
р. у справі N 6-164цс14, яка з огляду на
вимоги ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для застосування судами
України.

Судом встановлено, рішенням ІІІ сесії
VІ скликання Київської міської ради від
09 липня 2009 року № 854/1910 затверджено
проект землеустрою відведення
земельної ділянки та передано у
приватну власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0.10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 10)

Проект землеустрою відведення
земельної ділянки ОСОБА_1 окрім
погодженої заяви ОСОБА_1 від 12 червня 2008
року до голови Київської міської ради
та інших висновків про можливість
надання земельної ділянки під
будівництво та обслуговування
житлового будинку, містить висновок
Головного управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) № 09-0965-В
від 25.05.2009 року та висновок Управління
охорони навколишнього природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
29.05.2009 року № 071/04-4-22/2840, із зазначенням,
що відповідно до Генерального плану
розвитку міста на період до 2020 року,
затвердженого рішенням Київради від
28.03.2002 року № 370/1804 територія за
функціональним призначенням належить
до території садибної забудови. За цим
же висновком зазначено про відсутність
на спірній земельній ділянці об'єктів
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення, а сама
ділянка не відноситься до переліку
зелених зон «Програми комплексного
розвитку зеленої зони м. Києва до 2010
року та концепції формування зелених
насаджень в центральній частині
міста», затвердженої рішенням
Київської міської ради від 19 липня 2005
року № 806/3381. (т.1 а.с.87-122)

Управління охорони навколишнього
природного середовища виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) яке надало висновок від
29.05.2009 року № 071/04-4-22/2840, у 2009 році (на
момент погодження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки)
мало повноваження погодження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок на підставі рішення Київської
міської ради від 15 липня 2004 року № 457/1867
«Про врегулювання процедури передачі в
користування земельних ділянок в м.
Києві» та відповідно до Положення про
Управління охорони навколишнього
природного середовища виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), затвердженого рішенням
Київської міської ради від 26 грудня 2002
року № 221/381.

На підставі вищевказаного рішення
виготовлено та видано ОСОБА_1 державний
акт серії ЯЖ № 912793, зареєстрований
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради 17.06.10р. за № 05-7-03767. (т.1 а.с.11)

07 грудня 2010 року був укладений і
нотаріально посвідчений договір за
яким ОСОБА_1продала, аОСОБА_2придбав
вищевказануземельну ділянку.(т.1а.с.12)

На виконання
договорукупівлі-продажувід07грудня2010р
окуприватнимнотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 у
державному акті серії ЯЖ 912793 на
вищевказану земельну ділянку,
кадастровий номер :75:670:0269,
зроблений запис про перехід права
власності до ОСОБА_2 (т.1 а.с.13)

13 вересня 2011 року суб'єкт права
власності на вищевказану земельну
ділянку зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку за №
05-7-04232. (т.1 а.с.18)

На пропозицію колегії суддів
сторонами, зокрема і Київською міської
радою, не надано до суду доказів, що
спірна земельна ділянка 8-а по просп.
Перемоги, 15 км. у Святошинському районі
м. Києва, у встановленому
законодавством порядку була віднесена
до земель рекреаційного призначення
(підпункт "г" частини 1 ст. 19 ЗК України).
Такі обставини встановлені у т.ч.
витребуванням доказів судом
апеляційної інстанції. (т.2 а.с.19-23, 32-33,
36-39)

Законність рішення ІІІ сесії VІ
скликання Київської міської ради від 09
липня 2009 року № 854/1910 яким затверджено
проект землеустрою відведення
земельної ділянки та передано у
приватну власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0.10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1, підтверджена набравшою
законної сили постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 квітня 2013 року. (т.1 а.с.53-59)

Сам по собі факт наявності
зелених насаджень на земельній
ділянці, про що стверджував прокурор,
не дає підстав для висновку суду, що
спірна земельна ділянка у
встановленому законом порядку була
віднесена до земель рекреаційного
призначення. Тому колегія суддів
відхилила відповідні доводи апелянтів.

Посилання апелянтів на те, що
спірна земельна ділянка за формою 6-зем
рахувалась за землями рекреаційного
призначення до ухвалення
оскаржуваного рішення Київською
міською радою, належними доказами по
справі не підтверджені. Факт такого
обліку органом реєстрації, як і
передбачені законом підстави обліку
саме до земель рекреаційного
призначення позивачем не доведений, у
т.ч. витребуванням судом доказів. Тому
колегія суддів відхилила відповідні
посилання апелянтів на наявну у справі
копію земельно-кадастровоїінформації,
оскільки така інформація не є рішенням
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень, передбачений ч. 1 ст.
20 ЗК України про віднесення земель до
тієї чи іншої категорії. (т.1 а.с.91)

Оскільки Управління охорони
навколишнього природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) яке надало висновок від
29.05.2009 року № 071/04-4-22/2840, у 2009 році (на
момент погодження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки)
мало повноваження погодження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, колегія суддів відхилила
доводи апелянтів про відсутність
погодження проекту землеустрою
уповноваженим природоохоронним
органом.

За положеннями абзацу 7 ст. 9
Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» від 17.06.2004 року № 1808-ІV(в
редакції чинній на час ухвалення
рішення про відведення земельної
ділянки), обов'язковій державній
експертизі підлягають проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок особливо цінних земель, земель
лісогосподарського призначення, а
також земель водного фонду,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення.

Зважаючина те,що доводи
прокурора про належністьспірної
земельної ділянки до земель
рекреаційного призначення не знайшли
підтвердження в судовому засіданні,
колегія суддів відхилила доводи
апелянтів про незаконність
оскаржуваного рішення Київської
міської ради з підстав порушення ст. 9
вищезазначеного Закону.

З цих підстав не підлягають
задоволенню і інші заявлені прокурором
вимоги, які є похідними: про визнання
недійсними державного акту на право
власності на земельну ділянку. При
цьому, заявлені вимоги про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки, стороною якого
прокурор та особа в інтересах якої
поданий позов - не були та вимоги про
відновлення становища, яке існувало до
порушення шляхом зобов'язання
повернути земельну ділянку, не є
належними способами захисту прав
власника земельної ділянки.

Посилання апелянтів на те, що
зазначена земельна ділянка належить до
території колективних садів та дач, та
до земель транспорту, а розташовані на
ній зелені насадження відносяться до
лісозахисних насаджень автошляхів із
посиланням на листи державних органів
та органів місцевого самоврядування,
колегія суддів відхилила, оскільки
таких підстав позову прокурором в
цьому провадженні не було заявлено, а
самостійно змінювати підстави позову
суд не має права. При цьому. колегія
суддів враховує, що надана до
апеляційного суду копія рішення
виконавчого комітету Київської
міської ради депутатів трудящих № 468
від 19 березня 1957 року «Про відвід
земельної ділянки Міністерства зв'язку
УРСР під колективне садівництво» та
додані до нього документи не дають
підстави для висновку, що спірна
земельна ділянка належить до земель
рекреаційного призначення.(т. 1 а.с. 77-79
т.2 а.с. 42-50 )

Посилання апелянтів на
наявність досудового провадження у
кримінальній справі по факту
незаконних дій, у т.ч. при відведенні у
власність земельних ділянок серед яких
зазначена і спірна в цьому провадженні,
не спростовує вищезазначених
висновків суду, оскільки розгляду
кримінальної справи судом та вироку у
кримінальній справі до суду не надано.
При цьому, колегія суддів враховує, що у
випадку набрання законної сили вироком
у кримінальній справі, рішення суду у
цивільній справі може бути переглянуто
за нововиявленими обставинами.

Інші доводи скарг цих висновків
не спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Першого заступника
прокурора міста Києва та Садівничого
товариства «Зв'язківець» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 07 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Д.Р.Гаращенко

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/11760/2014

Унікальний номер 759/10970/13-ц

Головуючий у першій інстанції
-П'ятничук І.В.

Доповідач Левенець Б.Б.