АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1551/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка
О.В., Юзюка О.М.

при секретарі Дорощук О.М.,

з участю
представника позивача Сліпчука
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 6 травня 2014 року,

встановила:

У червні 2013 року публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») звернулося до суду з уточненим
у подальшому позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
зазначило, що 18 грудня 2006 року сторони
на підставі Генеральної кредитної
угоди № 014/02-07/4-9126 від 2 вересня 2005 року
уклали кредитний договір № 014/02-07/4-9398,
за умовами якого позивач надав ОСОБА_3
кредит у розмірі 200000 доларів США на
строк до 13 грудня 2016 року під 12 %
річних. Відповідач не виконує
зобов'язання перед банком з повернення
кредиту та сплати процентів, внаслідок
чого станом на 9 квітня 2014 року
виникла заборгованість у розмірі 108090
доларів 04 центи США, яка складається з
81432 доларів 09 центів США неповернутого
кредиту та 26657 доларів 95 центів США
процентів, а ОСОБА_3 також має сплатити
позивачеві 7776 доларів 77 центів
США пені.

У зв'язку з цим, ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просило суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 115866 доларів 80 центів США, що
за курсом Національного банку України
еквівалентно 1358905 грн. 20 коп.

Повторним заочним рішенням
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 6 травня 2014
року позов задоволено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Суд керувався тим, що ОСОБА_3 не
виконав грошового зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого з
нього на користь банку слід стягнути
неповернутий кредит, проценти та пеню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення судом норм
процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, представник ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» Сліпчук Л.В. зазначив, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Відповідач ОСОБА_3, який у
встановленому порядку оповіщений про
час і місце судового засідання, до суду
не з'явився.

Заслухавши учасника процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Разом із тим, зазначеним вимогам
закону оскаржуване рішення не
відповідає.

Суд першої інстанції не
дотримався положень ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 74, 76, 158, 169 ЦПК України та
не застосував закон (ст.ст. 192, 533 ЦК
України), який підлягав застосуванню.

Згідно зі ст. 129 Конституції
України до основних засад судочинства
належить змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Повідомлення про
судове засідання відноситься до
елементу змагальності сторін та є
обов'язком суду.

Неповідомлення судом сторін про
дату судового засідання є порушенням
ст. 6 Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод, частиною
першою якої передбачено, що кожен має
право на справедливий і відкритий
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру.

Належне повідомлення судом осіб,
які беруть участь у справі, про її
розгляд у судовому засіданні є
обов'язковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України).
Неявка в судове засідання сторін, про
яких нема відомостей, що їм вручені
судові повістки, перешкоджає розгляду
справи (ч. 1 ст. 169 ЦПК України).

Порядок повідомлення сторін про
час і місце розгляду справи
встановлений ст.ст. 74-76 ЦПК України, про
належне повідомлення особи про час і
місце розгляду справи може свідчити
розписка.

Як убачається з матеріалів
справи, яка розглянута без участі
відповідача ОСОБА_3, останній не був
оповіщений у встановленому порядку про
час і місце судового розгляду, що
відбувся 6 травня 2014 року. Справа не
містить розписки про одержання
відповідачем судової повістки або
відомостей про відмову останнього в її
отриманні. Судова повістка повернулася
до суду з відміткою поштового
відділення про її невручення ОСОБА_3
через закінчення терміну зберігання
(а.с. 106).

У зв'язку з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Встановлено, що 2 вересня 2005 року
відкрите акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль», яке в
подальшому змінило свою назву на ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_3
уклали генеральну кредитну угоду
№ 014/02-07/4-9126, за якою банк зобов'язався
надавати останньому кредитні кошти в
порядку і на умовах, визначених у
кредитних договорах, укладених в
рамках цієї генеральної кредитної
угоди, і які є її невід'ємними
частинами.

18 грудня 2006 року ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» і відповідач уклали
кредитний договір, за умовами якого
банк надав ОСОБА_3 кредит на споживчі
цілі в сумі 200000 доларів США на строк до
13 грудня 2016 року під 12 % річних. ОСОБА_3
мав повернути кредит і сплатити
проценти шляхом щомісячного внесення
ануїтетних платежів на рахунок у банку
згідно встановленого графіка.

Сторони домовилися, що за
порушення строків повернення кредиту
та сплати процентів ОСОБА_3 сплачує
банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення, а у випадку
невиконання позичальником умов
кредитного договору банк вправі
достроково стягнути з останнього
неповернутий кредит, нараховані
проценти та неустойку.

ОСОБА_3 не виконує належним чином
обов'язки за кредитним договором.

Станом на 9 квітня 2014 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором становить 108090
доларів 04 центи США, яка складається з
81432 доларів 09 центів США неповернутого
кредиту та 26657 доларів 95 центів США
процентів. Крім того, банк нарахував
пеню за порушення позичальником
строків повернення кредиту та сплати
процентів у розмірі 91088 грн. 82 коп.
(35110,33+55978,49).

Зазначені обставини
підтверджуються наявними в справі
письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Частиною 1 і 3 статті 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Оцінивши в сукупності надані
докази, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що ОСОБА_3 не
виконав грошового зобов'язання за
кредитними договорами, внаслідок чого
банк вправі стягнути з нього
неповернутий кредит, проценти та пеню.

Апеляційна скарга не містить
доводів на спростування цього висновку
суду.

Разом із тим, визначаючи розмір
заборгованості за кредитним договором,
суд припустився помилки.

Статтею 526 ЦК України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 192 ЦК України
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1 і 3 статті 533 ЦК України
визначено, що грошове зобов'язання має
бути виконане у гривнях. Використання
іноземної валюти, а також платіжних
документів в іноземній валюті при
здійсненні розрахунків на території
України за зобов'язаннями допускається
у випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом.

Виходячи з того, що виконання
договірних зобов'язань в іноземній
валюті не суперечить чинному
законодавству, ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» правомірно заявило вимогу про
повернення кредиту та процентів у
іноземній валюті. Разом із тим, банк не
зважив, що положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533
ЦК України можуть бути застосовані
тільки при вирішенні питання про
стягнення основної заборгованості за
кредитним договором, та не підлягають
застосуванню при вирішенні питання про
стягнення неустойки. До того ж, умовами
кредитного договору (п. 1.11 частини № 2)
визначено, що позичальник зобов'язався
сплатити банку пеню в гривнях виходячи
з валютного курсу Національного банку
України на день сплати.

Не врахувавши вказаних обставин,
суд першої інстанції неправомірно
визначив розмір пені в іноземній
валюті.

Отже, фактичний розмір
заборгованості за кредитним договором
станом на 9 квітня 2014 року склав 108090
доларів 04 центи США та 91088 грн. 82 коп., з
яких: 81432 долара 09 центів США -
неповернутий кредит, 26657 доларів 95
центів США - проценти, 91088 грн. 82 коп. -
пеня.

Вказана заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню з відповідача на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

В силу ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3
на користь банку слід присудити
понесені ним судові витрати в розмірі
3441 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, оскільки в даному
випадку мало місце неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316,
319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 6 травня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» 108090 доларів 04
центи США неповернутого кредиту та
процентів і 91088 грн. 82 коп. пені.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» 3441 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Приступа Д.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 27