АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 22 вересня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа - комунальне
підприємство «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району м. Києва» про
відшкодування майнової шкоди, завданої
залиттям.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, завданої залиттям квартири.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01
лютого 2014 р. відбулося залиття належної
йому квартири з квартири відповідачки,
чим завдано матеріальної шкоди, в сумі 9
008 грн. 40 коп., які сплачені ним за
проведення відновлювального ремонту.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 05 вересня 2014 р. до участі в
справі в якості відповідача залучено
ОСОБА_2

Рішенням того ж суду від 22 вересня 2014 р.
позов задоволено. Постановлено
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, в сумі
9 008 грн. 40 коп. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційних скаргах відповідачки,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просять рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити, позивача та його
представника, які заперечували проти
задоволення апеляційних скарг,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційних скарг, вважає
апеляційні скарги такими, що не
підлягають задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи, 01
лютого 2014 р. відбулося залиття кв.№121 у
АДРЕСА_1, належної на праві спільної
часткової власності, зокрема, ОСОБА_3
/а.с.2-3/.

Згідно акту, складеного комісією ЖЕД-204
від 06 лютого 2014 р. встановлено, що у
житловій кімнаті кв.№121 у АДРЕСА_1
спостерігаються мокрі сліди залиття на
стелі, стінах (водоемульсійне
покриття); причина залиття не
встановлена, зі слів мешканця кв.№133,
яка належить відповідачам, причину
залиття ліквідували власними силами
/а.с.3, 28/.

З метою відновлювального ремонту, 06
травня 2014 р. між ОСОБА_3 та ТОВ
«Форвардбуд» укладено договір про
виконання робіт №23, й у подальшому 23
травня 2014 р. - складено акт приймання
виконаних робіт по ремонту зазначеної
житлової кімнати /а.с.4-5, 6-9/.

Відповідно до квитанції до
прибуткового касового ордеру №1 від 03
червня 2014 р. ОСОБА_3 сплачено ТОВ
«Форвардбуд» за виконані ремонтні
роботи 9 008 грн. /а.с.16/.

Задовольняючи позовні вимоги районний
суд, з урахуванням положень ч.4 ст.319, ч.1
ст.322, ст.1166, 1192 ЦК України виходив з
того, що завдана матеріальна шкода
внаслідок злиття підлягає стягненню з
відповідачок на користь позивача,
остільки матеріалами справи доведено
що причиною залиття належної позивачу
квартири відбулося з квартири,
належної відповідачам.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Твердження апеляційної скарги про
недоведеність факту залиття квартири
позивачів спростовується матеріалами
справи у їх сукупності, зокрема
складеним актом
житлово-експлуатаційної дільниці та
актом виконаних ремонтних робіт,
здійснених на усунення завданих
залиттям, що мало місце 01 лютого 2014 р.,
збитків.

Посилання апеляційної скарги на
невідповідність складеного акту про
залиття встановленій законодавством
формі ретельно перевірялися судом
першої інстанції та отримали належну
оцінку в рішенні суду.

Так, зазначеним актом фактично не
встановлено причину залиття належної
позивачу квартири, однак він містить
відомості про наявність такого
залиття, та ним встановлено, що в кв.№131
ліквідували причину залиття власними
силами, що апелянтами не оспорюється.

При цьому, колегія суддів враховує й ту
обставину, що відповідачі, оспорюючи
свою вину у залитті квартири позивача,
доказів на спростування долучених з
цього приводу до справи матеріалів, не
подали.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.212 ЦПК України
встановлено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене та матеріали
справи, у їх сукупності, колегія суддів
вважає законними й обґрунтованими
висновки районного суду про наявність
правових підстав до задоволення
позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує й
положення ч.2 ст.308 ЦПК України, у
відповідності до вимог якої не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 22 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №753/10477/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13303/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Трусова Т.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.