Пр.№2/155/551/14
Справа № 155/1342/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
Горохівський
районний суд

Волинської області

в складі: головуючого
Шмідта С.А.

при секретарі
Грищук Г.Г.

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

представника у справах дітей

Горохівської районної
державної адміністрації Мужика
М.Ю.,

представника у справах дітей

Бродівської районної
державної адміністрації
Надорожняк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань
Горохівського районного суду в
м.Горохів Волинської області справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у вихованні дитини та
спілкуванні з нею, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору, - служба у справах дітей
Горохівської районної державної
адміністрації Волинської області,
служба у справах дітей Бродівської
районної державної адміністрації
Львівської області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
усунення перешкод у вихованні дитини
та спілкуванні з нею. Позивач мотивує
свій позов тим, що він перебував у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 і від
цього шлюбу у них є неповнолітній син
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на
сьогоднішній день проживає разом з
відповідачем, хоча зареєстрований за
місцем проживання позивача. Відповідач
ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у
вихованні дитини та спілкуванні з нею,
не дозволяє зустрічатися із сином та
налаштовує його проти позивача. З цього
приводу позивач звернувся до служби у
справах дітей Бродівської районної
державної адміністрації Львівської
області щодо визначення способу його
участі у вихованні та спілкуванні з
дитиною і такий порядок позивачу було
визначено на підставі рішення комісії
з питань захисту прав дитини № 11 від 11
березня 2014 року. Однак відповідач на
вищевказане рішення взагалі не реагує
та створює умови, якими не дозволяє
позивачу приймати активну участь у
вихованні дитини. Позивач вважає, що
він має рівні права і обов'язки з
відповідачем щодо виховання та
утримання дитини, а також спілкування з
нею, а тому просить зобов'язати ОСОБА_2
не перешкоджати йому брати участь у
вихованні та спілкуванні з сином
ОСОБА_9, а також встановити такий
порядок його участі у вихованні та
спілкуванні із сином: побачення
кожного тижня з 10.00 год. до 20.00 год. в
суботу та з 10.00 год. до 20.00 в неділю; під
час шкільних канікул перебування сина
по місцю проживання позивача в АДРЕСА_1,
проведення з ним дозвілля і відпочинку.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні
змінив позовні вимоги та просив
зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
йому брати участь у вихованні та
спілкуванні з сином ОСОБА_9, а також
встановити порядок його участі у
вихованні та спілкуванні з сином
наступним чином: перебування сина
кожну другу і четверту суботу та неділю
по місцю проживання позивача в АДРЕСА_1;
перебування сина половину календарних
днів шкільних канікул (весняних,
літніх, осінніх, зимових) по місцю
проживання позивача в АДРЕСА_1. Крім
того, позивач пояснив, що ОСОБА_2 чинить
йому перешкоди у вихованні дитини та
спілкуванні з нею, а саме: не випускає
дитину з ним за межі подвір'я, не
дозволяє телефонувати до нього.
Позивач ствердив, що відповідач
декілька разів лікувалася у Львівській
обласній психіатричній лікарні, її
стан був неадекватний. Син народився у
м.Броди Львівської області, провів там
свої дошкільні роки та пішов у школу.
Однак відповідач ОСОБА_2 в серпні 2013
року самовільно забрала сина до
с.Журавники Горохівського району
Волинської області та віддала його на
навчання до місцевої школи. Коли в
листопаді 2013 року ОСОБА_6 приїхав до
с.Журавники відвідати сина, останнього
вдома не було, він перебував у сусідів,
був хворий, кашляв. У зв'язку з цим
позивач відвіз дитину до лікарні по
місцю свого проживання у м.Броди
Львівської області, де останній три
тижні лікувався стаціонарно. Позивач
віддав дитину на навчання до школи в
м.Броди, однак відповідач 16 грудня 2013
року знову забрала її до себе додому.
Позивач ствердив, що він проживає разом
з батьками у будинку, є власником 1/3
частини цього будинку, у нього створено
хороші побутові умови для проживання
сина. Заборгованість в розмірі близько
3000,00 грн. по сплаті аліментів на
утримання сина позивач намагається
сплачувати частинами. Позивач пояснив,
що він приїжджав до сина 5-6 разів, однак
відповідач не дозволяє спілкуватися з
ним наодинці. З цього приводу позивач
звернувся до служби у справах дітей
Бродівської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
визначення способу його участі у
вихованні і спілкуванні з дитиною і
такий порядок позивачу було визначено,
проте відповідач на вищевказане
рішення взагалі не реагувала. Позивач
має власний автомобіль, має змогу
забирати сина в суботу зранку та
повертати його в неділю ввечері, тому
просив суд задовольнити пред'явлений
ним позов у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 в
судовому засіданні змінені позивачем
позовні вимоги підтримав повністю,
просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
змінені позивачем позовні вимоги
визнала частково, не заперечує проти
зустрічі батька з сином, але лише за її
присутності та по місцю її проживання.
Крім того, відповідач пояснила, що вона
не чинить позивачу перешкод у
вихованні дитини та спілкуванні з нею.
Позивач постійно спричиняє конфлікти
та ображає її, а коли він їде, дитина
починає капризувати. Відповідач
ствердила, що заперечує проти того, щоб
син перебував на канікулах за місцем
проживання батька, оскільки в
листопаді 2013 року позивач забрав сина
до себе, не попередивши її.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 змінені позивачем позовні
вимоги визнав частково, не заперечує
проти зустрічі батька з сином, але лише
за присутності матері. Крім того,
представник відповідача пояснив, що в
2013 році позивач безпідставно шляхом
звернення до суду намагався визнати
відповідача недієздатною та стати її
опікуном, що свідчить про нещирість
намірів останнього стосовно
забезпечення рівних прав обох батьків
на спілкування із сином. Представник
відповідача ствердив, що рішення
служби у справах дітей Бродівської
районної державної адміністрації
Львівської області щодо визначення
способу участі позивача у вихованні і
спілкуванні з дитиною було відмінено
іншим рішенням цієї ж служби. В серпні
2014 року Горохівська районна державна
адміністрація Волинської області
винесла свій висновок щодо визначення
способу участі позивача у вихованні і
спілкуванні з сином, у якому зазначила
про доцільність зустрічі позивача з
неповнолітнім сином лише за місцем
проживання матері.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - служби у справах дітей
Горохівської районної державної
адміністрації Волинської області
Мужик М.Ю. у судовому засіданні змінені
позивачем позовні вимоги не підтримав
та пояснив, що рішення служби у справах
дітей Бродівської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
визначення способу участі позивача у
вихованні і спілкуванні з дитиною від 11
березня 2014 року було відмінено
рішенням цієї служби в травні 2014 року.
Оскільки в серпні 2014 року Горохівська
районна державна адміністрація
Волинської області винесла свій
висновок щодо визначення способу
участі позивача у вихованні і
спілкуванні з сином, так як дитина
проживає в Горохівському районі
Волинської області, то представник
третьої особи просив винести судове
рішення у відповідності до
вищевказаного висновку.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - служби у справах дітей
Бродівської районної державної
адміністрації Львівської області
Надорожняк О.П. в судовому засіданні
змінені позивачем позовні вимоги
підтримала повністю та пояснила, що
рішенням служби у справах дітей
Бродівської районної державної
адміністрації Львівської області від 11
березня 2014 року було визначено спосіб
участі позивача у вихованні і
спілкуванні з дитиною. Через тиждень
після цього до служби зайшов позивач та
повідомив, що відповідач цього рішення
не виконує. У зв'язку з цим представник
служби у справах дітей особисто їздила
з батьком дитини до відповідача в
с.Журавники Горохівського району
Волинської області, де в її присутності
ОСОБА_6 протягом двох годин спілкувався
із сином, але позивачу дитину взяти до
себе додому відповідач не дозволила. 28
травня 2014 року вищевказане рішення
служби від 11 березня 2014 року було
відмінено, а в серпні 2014 року
Горохівська районна державна
адміністрація Волинської області
винесла свій висновок щодо визначення
способу участі позивача у вихованні і
спілкуванні з сином, оскільки дитина
проживає в Горохівському районі
Волинської області. Представник
третьої особи вважає, що участь ОСОБА_6
у вихованні сина повинна бути більш
регулярною, непов'язаною з постійною
присутністю відповідача як матері
дитини, дитина має рости під опікою і
відповідальністю обох батьків, а тому
просила пред'явлені позивачем позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, відповідача та її
представника, представників третіх
осіб, свідків, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, суд
вважає, що даний позов підлягає до
задоволення частково.

На думку суду, показання свідків, які
допитувалися у судовому засіданні з
приводу вищевказаних обставин, є
суперечливими.

Так, допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_8 показав, що в квітні 2014
року до нього прийшов батько позивача
та попросив його поїхати разом із ним
та позивачем у с.Журавники
Горохівського району Волинської
області, щоб відвідати онука. Коли вони
приїхали в с.Журавники, дитина була на
подвір'ї, однак при цьому відповідач
ОСОБА_2, побачивши їх, одразу забрала
сина до будинку. Згодом вийшов із
будинку батько відповідача, який був у
нетверезому стані. Позивач ОСОБА_6
повернувся до машини, взяв сумку та
відніс її до будинку. Свідок ствердив,
що тоді можливості поспілкуватися із
сином у позивача не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 показав, що 23 березня 2014 року він
поїхав із позивачем в с.Журавники
Горохівського району Волинської
області на зустріч батька із сином,
оскільки існувало відповідне рішення
служби у справах дітей. Коли вони
приїхали, то він залишився сидіти в
автомобілі. На подвір'ї був батько
відповідача, розпочалася сварка. Тоді
свідок вийшов із машини та показав
рішення служби у справах дітей. Коли
дитина почула, що приїхав тато, то
вийшла на вулицю та підійшла до
позивача. Через деякий час почалися
крики, шум, а тому свідок вийшов на
дорогу. Свідок ствердив, що його
спіймали декілька чоловік, завели до
будинку відповідача, де допитували та
знімали на відео, потім приїхали
працівники міліції та доставили його
до райвідділу для вияснення цих
обставин.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 показав, що він працює на посаді
сільського голови Журавниківської
сільської ради Горохівського району
Волинської області. Свідок ствердив, що
відповідач ОСОБА_2 є спокійною, а її
психічний стан є нормальним. Претензій
до сім'ї немає, сім'я характеризується
позитивно. Свідок ствердив, що позивач
звертався до нього та просив вирішити
питання про перебування дитини, а
відповідач йому повідомляла про те, що
дитина пропала зі школи.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 показала, що одного дня весною
2014 року, коли вона вийшла на сільську
вулицю, то побачила позивача в
автомобілі, при цьому його
неповнолітній син знаходився на
передньому сидінні. Свідок ствердила,
що ОСОБА_2 наздоганяла цей автомобіль,
потім свідок відповідача заспокоювала,
оскільки в останньої була істерика
через те, що її дитину викрав позивач.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 показав, що у його дочки із
зятем життя не склалося. Коли одного
дня до них приїхав позивач разом із
ОСОБА_8, то останній представився
працівником Бродівської РДА. Позивач
забрав дитину в автомобіль та поїхав з
нею. Через деякий час ОСОБА_8 побіг за
машиною, однак відповідач його
перехопила. Свідок ствердив, що в
жовтні 2013 року позивач забрав дитину із
школи без згоди матері, перед цим
приїжджав один раз у вересні 2013 року
сам, а із своїм батьком - три рази. В
результаті цих подій через нервовий
зрив відповідач лікувалася у лікарні.

Згідно ст.141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони в шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається із свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2, виданого 15
лютого 2006 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Бродівського
районного управління юстиції
Львівської області (а.с.7), ОСОБА_9
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його
батьком є ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_2.

Рішенням Горохівського районного суду
Волинської області від 06 листопада 2013
року у цивільній справі Пр.№ 2/155/797/13
(а.с.4) стверджується, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 свій шлюб розірвали.

Із рішення комісії з питань захисту
прав дитини Бродівської районної
державної адміністрації Львівської
області № 12 від 11 березня 2014 року "Про
визначення місця проживання дитини"
(а.с.6) вбачається, що місце проживання
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено за
адресою проживання матері ОСОБА_2 в
с.Журавники Горохівського району
Волинської області.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про
охорону дитинства" дитина, яка проживає
окремо від батьків або одного з них, має
право на підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів.

За змістом ст.153 СК України мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежено законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. Батьки
мають право укласти договір щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини. Договір
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.
Той з батьків, хто проживає з дитиною, у
разі його ухилення від виконання
договору зобов'язаний відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду, завдану
другому з батьків.

На даний час сторони не досягли між
собою згоди та не уклали договору щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків позивачем як
батьком дитини, який проживає окремо
від дитини.

Згідно ст.158 СК України за заявою
матері, батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї.

Із рішення комісії з питань захисту
прав дитини Бродівської районної
державної адміністрації Львівської
області № 11 від 11 березня 2014 року "Про
визначення способу участі ОСОБА_6 у
вихованні дитини" (а.с.5) вбачається, що
позивачу, як батькові дитини, визначено
спосіб участі у вихованні із сином
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:
кожного тижня, щосуботи та щонеділі, а
також під час шкільних канікул,
перебування дитини за місцем
проживання батька, проведення з ним
дозвілля та відпочинку.

Однак рішенням комісії з питань
захисту прав дитини Бродівської
районної державної адміністрації
Львівської області № 25 від 28 травня 2014
року (а.с.22) рішення вищевказаної
комісії № 11 від 11 березня 2014 року "Про
визначення способу участі ОСОБА_6 у
вихованні дитини" було відмінено.

Як слідує з висновку Горохівської
районної державної адміністрації
Волинської області № 1812/34/2-14 від 21
серпня 2014 року "Про спосіб участі
ОСОБА_6 у вихованні малолітнього сина"
(а.с.50-51), позивачу, як батькові дитини,
визначено спосіб участі у вихованні та
спілкуванні з сином ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:
побачення кожних вихідних (субота,
неділя) з 10.00 год. до 19.00 год. в
присутності матері або інших родичів
(дід, баба).

Із характеристики ОСОБА_9., ІНФОРМАЦІЯ_3,
наданої ЗОШ І-ІІІ ст. с.Журавники
Горохівського району Волинської
області (а.с.30), вбачається, що позивач
ОСОБА_6 протягом 2013-2014 року навчальними
досягненнями сина не цікавився,
жодного разу не відвідував його в
школі, не спілкувався із класним
керівником та дирекцією школи, не
виявляв інтересу до навчання і
виховання дитини, не відвідував
батьківські збори.

Рішенням Горохівського районного суду
Волинської області від 16 січня 2014 року
у цивільній справі Пр.№ 2/155/31/2014 (а.с.27)
стверджується, що із ОСОБА_6 присуджено
стягувати в користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання сина ОСОБА_9., ІНФОРМАЦІЯ_1, в
твердій грошовій сумі в розмірі 700,00
грн. щомісячно до його повноліття.

З квитанції від 17 вересня 2014 року,
виданої Бродівським відділенням ПАТ КБ
"Приватбанк" (а.с.68), вбачається, що
ОСОБА_6 сплатив 1000,00 грн. заборгованості
по аліментах.

З квитанції від 17 жовтня 2014 року,
виданої Бродівським відділенням ПАТ КБ
"Приватбанк" (а.с.97), вбачається, що
ОСОБА_6 сплатив 700,00 грн. заборгованості
по аліментах.

Із довідки про розмір заборгованості №
09-32/7454, виданої 22 жовтня 2014 року
відділом державної виконавчої служби
Бродівського районного управління
юстиції Львівської області (а.с.98),
вбачається, що заборгованість ОСОБА_6
по сплаті аліментів в користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_9. станом на 01
листопада 2014 року становить 3655,98 грн.

Рішенням Бродівського районного суду
Львівської області від 14 травня 2014 року
у цивільній справі № 439/66/14-ц/2 (а.с.25)
стверджується, що ОСОБА_6 відмовлено в
задоволенні позову до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів і визначення місця
проживання дитини.

Із заяви про визнання фізичної особи
недієздатною (а.с.23) та ухвали про
призначення судово-психіатричної
експертизи від 09 вересня 2013 року (а.с.24)
вбачається, що ОСОБА_6 звертався до
Бродівського районного суду
Львівської області із заявою про
визнання ОСОБА_2 недієздатною. Ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 20 березня 2014 року (а.с.26) ухвала
судді Бродівського районного суду
Львівської області про відкриття
провадження від 21 серпня 2013 року у
справі за заявою ОСОБА_6 про визнання
недієздатною ОСОБА_2 була скасована і
справа направлена до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження.

Висновком за матеріалами розгляду
звернення громадян від 24 березня 2014
року, наданим Горохівським РВ УМВС
України у Волинській області (а.с.31),
стверджується, що розгляд звернення
ОСОБА_2 про викрадення дитини припинено
у зв'язку з відсутністю у даній події
ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про
права дитини, дитина, яка не проживає з
одним чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини. Метою
законодавчого закріплення права
батьків на спілкування з дитиною і є
насамперед захист інтересів дитини.
Здійснення батьками своїх прав і
виконання обов'язків повинно
ґрунтуватися на повазі до прав дитини і
її людської гідності.

Положеннями ст.159 СК України визначено,
що якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

З огляду на вищенаведене суд не може
погодитися з висновком органу опіки та
піклування Горохівської районної
державної адміністрації Волинської
області щодо доцільності участі батька
у вихованні дитини та спілкуванні з нею
лише в присутності матері або інших
родичів, оскільки такий висновок прямо
суперечить нормам Сімейного кодексу
України, Закону України "Про охорону
дитинства", а також Конвенції про права
дитини, вимоги яких спрямовані на
захист інтересів дитини та
забезпечення рівності батьків у
здійснені своїх прав і обов'язків.

Суд вважає, що вимоги позивача про
усунення перешкод для спілкування з
дитиною є законними і обґрунтованими. В
судовому засіданні не доведено жодних
обставин, які б свідчили, що
спілкування позивача з дитиною буде
перешкоджати її нормальному розвитку.
Суд вважає, що між тим з батьків, хто
проживає окремо, і дитиною повинний
існувати постійний, систематичний
контакт. Таке спілкування буде сприяти
повноцінному вихованню дитини, її
розвитку, оскільки спілкування дитини
з батьками, а батьків зі своїми дітьми
служить задоволенню життєво важливих
потреб дитини. Крім того, дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Дитина має рости під опікою
і відповідальністю обох батьків. Суд
вважає, що участь батька у вихованні
дитини, спілкування між ними не лише
забезпечить виконання батьківських
прав позивача, а буде відповідати і
інтересам дитини.

Із свідоцтва про право власності на
квартиру (а.с.65) та довідки про склад
сім'ї або зареєстрованих у житловому
приміщенні/будинку осіб (а.с.66)
вбачається, що ОСОБА_6 є співвласником
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Крім нього, у квартирі
зареєстровані: його батьки ОСОБА_6 та
ОСОБА_14, а також його син ОСОБА_9.

З копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого Бродівським ВРЕР ДАІ при ГУ
МВС України у Львівській області (а.с.95),
вбачається, що батько позивача ОСОБА_15
є власником автомобіля марки FIAT DOBLO, 2006
року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Посвідченням водія серії НОМЕР_4,
виданим 13 квітня 2000 року Золочівським
ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у
Львівській області (а.с.96),
стверджується, що ОСОБА_6 має право на
водіння транспортних засобів
категорії "В".

Із висновку Горохівської районної
державної адміністрації Волинської
області № 1812/34/2-14 від 21 серпня 2014 року
"Про спосіб участі ОСОБА_6 у вихованні
малолітнього сина" (а.с.50-51) вбачається,
що неповнолітній ОСОБА_9. бажає
спілкуватися із батьком.

Крім того, із картки бесіди з дитиною
від 22 вересня 2014 року (а.с.94) вбачається,
що неповнолітній ОСОБА_9. бажає
відвідувати свого батька ОСОБА_6 в
м.Броди Львівської області на кілька
днів на вихідні та канікули (на 2-3 дні).

Аналізуючи надані пояснення, докази у
справі, суд приходить до висновку, що як
позивач, так і відповідач обоє з любов'ю
ставляться до спільної дитини, при
цьому позивач має на меті приймати
активну участь у вихованні сина,
спілкуванні з ним.

Твердження відповідача про те, що
спілкування батька з сином повинно
відбуватися лише у її присутності,
судом оцінюються критично, як такі, що
порушують рівність прав батьків на
участь у вихованні дитини.

З наданих у судовому засіданні
пояснень позивача, відповідача та
свідків вбачається, що позивачу рідко
вдається використовувати своє право на
участь у вихованні та спілкуванні з
дитиною через відмову відповідача у
спілкуванні з дитиною без її
присутності.

Оскільки позивач проживає окремо від
дитини і користується правом на її
виховання обмежено, суд, встановлюючи
порядок участі позивача у вихованні
дитини, спілкуванні з нею, вважає, що
спілкування батька і сина повинно бути
більш регулярним, однак з пріоритетним
врахуванням інтересів дитини, її віку,
стану її здоров'я, режиму дня, тощо.

Отже, визначаючи порядок участі у
вихованні та спілкуванні з сином у
період шкільних канікул, суд вважає, що
третини шкільних канікул буде позивачу
достатньо для такого спілкування по
місцю проживання останнього в м.Броди
Львівської області.

Поряд з цим, на думку суду, виходячи
передусім з інтересів неповнолітньої
дитини, враховуючи значну відстань між
населеними пунктами, у яких проживають
батьки дитини, та стан існуючого між
ними дорожнього покриття, а також
необхідність підготовки дитини до
шкільних занять, є необґрунтованими
намагання позивача забирати дитину до
себе додому у м.Броди Львівської
області у вихідні дні, оскільки такий
переїзд потребуватиме багато часу та
призведе до стомлювання дитини. Тому,
визначаючи спосіб спілкування
позивача з сином у вихідні дні, суд
вважає, що місце такого спілкування має
бути встановлено по місцю проживання
відповідача в с.Журавники
Горохівського району Волинської
області.

Крім того суд вважає, що у
відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивача понесені ним по справі судові
витрати в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст.10, 11, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст.141, 153, 158, 159 СК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_6 брати участь у вихованні та
спілкуванні з сином ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити ОСОБА_6 порядок участі у
вихованні та спілкуванні з сином
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- відвідування позивачем дитини у кожну
другу і четверту суботу та неділю по
місцю проживання відповідача в
с.Журавники Горохівського району
Волинської області;

- перебування сина третину календарних
днів шкільних канікул (весняних,
літніх, осінніх, зимових) по місцю
проживання позивача в АДРЕСА_1, за
попередньою домовленістю з
відповідачем.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6
судові витрати в сумі 243,60 (двісті сорок
три гривні 60 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Горохівський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
- протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області

С.А.Шмідт