У Х В А Л а

20 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Лесько А.О., Савченко
В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 13 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
Київської області
«Житлово-експлуатаційна контора № 6»,
третя особа - начальник комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради Київської області
«Житлово-експлуатаційна контора № 6»
Кошляк Юрій Миколайович, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення заробітної плати,
нарахування та виплату надбавки за
інтенсивність роботи, щомісячної
премії за результатами роботи,
перерахунок компенсації за
невикористану відпустку та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради Київської області
«Житлово-експлуатаційна контора № 6»
(далі - ЖЕК № 6), який уточнила у процесі
розгляду справи та остаточно просила:
поновити її на роботі на посаді
головного бухгалтера ЖЕК № 6; визнати
неправомірним та скасувати наказ
начальника ЖЕК № 6 від 29 березня 2013 року
№ 121-В/К про відміну їй надбавки за
інтенсивність роботи з березня 2013 року;
визнати неправомірним та скасувати
наказ начальника ЖЕК № 6 від 29 березня
2013 року № 213-В/К про преміювання
працівників підприємства; визнати
неправомірним та скасувати наказ
начальника ЖЕК № 6 від 30 квітня 2013 року
№ 237-В/К про преміювання працівників
підприємства; визнати неправомірним та
скасувати наказ начальника ЖЕК № 6 від
31 травня 2013 року № 272-В/К про
преміювання працівників підприємства;
стягнути з відповідача на її користь
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 8 травня по 30
вересня 2013 року за 102 робочих дні у
розмірі 44 468 грн 94 коп. з урахуванням
виплаченої вихідної допомоги у зв'язку
із скороченням штату у розмірі
4 703 грн 58 коп.; стягнути з
відповідача недоотриману заробітну
плату за період з 4 лютого 2013 року по 7
травня 2013 року у розмірі
11 152 грн 23 коп. із них: 1) за інтенсивність
роботи у розмірі 10 % від посадового
окладу з 1 березня по 7 травня 2013 року у
розмірі 674 грн 82 коп.; 2) щомісячну премію
за березень, квітень та травень 2013 року
за результатами роботи за
відпрацьований час з лютого по квітень
2013 року у розмірі 6 392 грн 45 коп.; 3)
компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 4 084 грн 96 коп.;
стягнути з відповідача на її користь 2
000 грн у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що з 12 вересня 1994 року
працювала головним бухгалтером ЖЕК № 6.
Наказом начальника ЖЕК № 6 від 31 серпня
2011 року, виданого на підставі рішення
Білоцерківської міської ради від 25
травня 2011 року «Про припинення
діяльності комунальних підприємств
Білоцерківської міської ради
житлово-експлуатаційних контор № № 2, 4,
5, 8» шляхом приєднання
КП Білоцерківської міської ради
Київської області ЖЕК № 2 до
КП Білоцерківської міської ради
Київської області ЖЕК № 6, вона була
звільнена з роботи у зв'язку із
реорганізацією підприємства та
відмовою від запропонованої посади
касира згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, а 4
лютого 2013 року на підставі рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області поновлена на посаді
головного бухгалтера.

Зазначала, що на підставі наказу
начальника КП Білоцерківської міської
ради Київської області ЖЕК № 6 від 7
травня 2013 року № 244-В/К її знову було
звільнено із займаної посади у зв'язку
зі скороченням чисельності
працівників і її відмовою від
переведення на іншу посаду згідно
п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що при звільненні не
було досліджено обставини щодо
переважного права на залишення її на
роботі, ОСОБА_3 просила задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 вересня 2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 17 грудня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 30 вересня 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 13 березня 2014
року залишено без змін рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 30 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 17 грудня
2013 року.

11 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2014 року після
закінчення строку, передбаченого ч. 1
ст. 356 ЦПК України, до якої додано
клопотання про поновлення пропущеного
строку.

Згідно ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку,
встановленого частинами першою, другою
цієї статті, з причин, визнаних
поважними, суд за клопотанням особи,
яка подала заяву про перегляд судового
рішення, може поновити цей строк.

Із матеріалів заяви вбачається, що
строк подання заяви про перегляд
судового рішення пропущено з поважних
причин, тому він підлягає поновленню.

Заява про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2014 року подана з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції положень
ст. 42 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року, 29 січня 2014
року, 6 червня 2013 року та від 22 серпня 2012
року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013
року, 29 січня 2014 року, 6 червня 2013 року та
від 22 серпня 2012 року справи передано на
новий розгляд з тих підстав, що
порушення судами норм процесуального
права унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справ, що
унеможливлює перевірку їх подібності
із обставинами справи, у якій
вирішується питання про допуск до
провадження Верховного Суду України.

Крім того, надані для прикладу ухвали
постановлені у справах за відмінних
підстав позову у порівнянні зі справою,
стороною у якій є заявник, тому не
підтверджують його доводи щодо
неонакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 березня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
Київської області
«Житлово-експлуатаційна контора № 6»,
третя особа - начальник комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради Київської області
«Житлово-експлуатаційна контора № 6»
Кошляк Юрій Миколайович, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення заробітної плати,
нарахування та виплату надбавки за
інтенсивність роботи, щомісячної
премії за результатами роботи,
перерахунок компенсації за
невикористану відпустку та
відшкодування моральної шкоди за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 13 березня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.О. Лесько

В.О. Савченко