Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К.,
Кафідової О.В.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
треті особи: приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Універсальна», ОСОБА_5, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5,
про відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від
09 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 24
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 19 серпня 2008 року у
м. Львові по вул. Науковій
сталась дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП) за участі автомобіля марки
«Мерседес-Бенц», під керуванням ОСОБА_3
і автомобіля марки «Мітсубісі-Лансер»,
під керуванням ОСОБА_4 На думку ОСОБА_3
ДТП сталося з вини ОСОБА_4, яка порушила
пункти 10.1 і 16.6 Правил дорожнього руху
України. Внаслідок зіткнення
автомобілів - автомобілю ОСОБА_3
завдано значних механічних ушкоджень.
На момент ДТП цивільна
відповідальність ОСОБА_4 була
застрахована в приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «АХА Страхування» (далі -ПАТ
«СК «АХА Страхування»). Ураховуючи
викладене, ОСОБА_3 просила задовольнити
її позовні вимоги повністю.

ОСОБА_4 звернулась із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що 19 серпня 2008 року
сталося вищезазначене ДТП. Постановою
Франківського районного суду м. Львова
від 21 грудня 2010 року
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно неї за статтею 124 КпАП України
закрито у зв'язку з відсутністю в її
діях складу злочину. Внаслідок ДТП
автомобіль, яким керувала
ОСОБА_4, зазнав значних пошкоджень. На
думку ОСОБА_4 ДТП сталося з вини ОСОБА_3,
на яку необхідно покласти
відповідальність за пошкоджений
автомобіль. Крім того, ОСОБА_4 зазначає,
що внаслідок ДТП вона перенесла
душевні страждання, у зв'язку з чим їй
завдано моральної шкоди. Просила
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 09 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 24 березня 2014 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_3 24 990 грн. у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, 249
грн. 90 коп. у рахунок сплати судового
збору та 120 грн. у рахунок оплати витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. В решті позову
ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 13 059
грн. 08 коп. у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 130 грн. 59 коп. у
рахунок оплати судового збору та 120 грн.
у рахунок оплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. В решті зустрічного
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «АХА
Страхування» просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення в
частині часткового задоволення позову
ОСОБА_3 і ухвалити в цій частині рішення
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що невстановлення вини
ОСОБА_4 у ДТП, а також непритягнення її
до адміністративної відповідальності
у зв'язку з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення, не
звільняє її від цивільної
відповідальності. Оскільки
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «СК «АХА
Страхування», тому матеріальна шкода,
завдана ОСОБА_3 внаслідок ДТП повинна
бути відшкодована ПАТ «СК «АХА
Страхування» у межах лімітів
відповідальності, визначених Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Визначаючи
розмір страхового відшкодування, який
підлягає стягненню з ПАТ «СК «АХА
Страхування» на користь ОСОБА_3, в сумі
24 990 грн., суд виходив з ліміту
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну потерпілого, у розмірі 25 000 грн. за
мінусом франшизи у розмірі 510
грн., згідно з умовами полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 19 серпня 2008 року на вул.
Науковій у м. Львові сталося ДТП за
участі двох автомобілів під керуванням
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Унаслідок ДТП обидва автомобіля
зазнали механічних пошкоджень.

Згідно з постановою Франківського
районного суду м. Львова від 21
грудня 2010 року провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КпАП України
закрите у зв'язку з відсутністю в її
діях складу адміністративного
правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

За наявності вини обох володільців
загальний розмір відшкодування шкоди,
завданої обом сторонам, визначається
відповідно до ступеня вини кожного з
них.

Суд першої інстанції, як на підставу
доведеності вини ОСОБА_4 у скоєнні ДТП,
послався на те, що законодавством
передбачено покладення
відповідальності за шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки, на
особу, яка на відповідній правовій
підставі володіє цим джерелом,
незалежно від наявності вини такої
особи, а також ОСОБА_4 не спростовано і
судом не встановлено, що матеріальна
шкода, спричинена автомобілю ОСОБА_3,
завдана внаслідок непереборної сили
або умислу ОСОБА_3

Однак суд першої інстанції належним
чином не перевірив і не надав оцінки
встановленим фактам, не з'ясував чи
правильно діяла в даній ДТП ОСОБА_3, у
зв'язку з чим дійшов помилкового
висновку про наявність вини у скоєній
ДТП лише водія ОСОБА_4; не встановив
ступеня вини кожного з водіїв у ДТП і
залежно від цього не визначив розміру
шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Установлено, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 була
застрахована в ПАТ «СК «АХА
Страхування» згідно з полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 17 січня 2008 року (а.с.183).

Умовами зазначеного полісу
передбачено, що страховик взяв на себе
обов'язок з відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
третіх осіб в період дії договору з 17
січня 2008 року по 16 січня 2009 року включно
й страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну,
складає 25 000 грн.

Згідно з висновком спеціаліста
експертного автотоварознавчого
дослідження від 10 жовтня 2008 року,
вартість матеріального збитку з
технічної точки зору, заподіяного
власнику автомобіля марки
«Мерседес-Бенц», в цінах на момент
дослідження становить 65 322 грн. 10 коп.,
досліджувальний автомобіль
відновлювати економічно не доцільно
(а.с. 5-8).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Частиною 4 ст. 988 ЦК України передбачено,
що страхова виплата за договором
майнового страхування не може
перевищувати розміру реальних збитків
та здійснюється страховиком у межах
страхової суми, яка встановлюється в
межах вартості майна на момент
укладення договору.

Згідно зі статтями 3, 5 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників. Об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо транспортний засіб
визнано фізично знищеним,
відшкодування шкоди виплачується у
розмірі, який відповідає вартості
транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди та
витратам по евакуації транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди. Право на залишки
транспортного засобу отримує
страховик чи МТСБУ (пункти 1, 3 статті 30
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»).

Судом першої інстанції на зазначені
вимоги закону уваги не звернуто, у
порушення статей 10, 60 ЦПК України,
визначаючи вартість майнової шкоди,
завданої власнику автомобіля марки
«Мерседес-Бенц», і встановивши факт
пошкодження зазначеного автомобіля,
не встановлено вартість автомобіля на
момент ДТП, не з'ясовано чи є такий
автомобіль фізично знищеним, чи згоден
власник з визнанням його фізично
знищеним, не вирішено питання про
залишки автомобіля в разі визнання
його фізично знищеним, не наведено
обґрунтувань розміру страхового
відшкодування, а також мотиви, на
підставі яких суд прийшов до висновку,
що стягненню підлягає сума страхового
відшкодування у розмірі 24 990 грн., яка
становить половину від суми майнової
шкоди, яка була завдана ОСОБА_3 в
результаті ДТП.

Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України
передбачено право кожної особи в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Установлено, що автомобіль марки
«Мерседес-Бенц», згідно з свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
від 07 червня 2007 року належить на праві
власності ОСОБА_6

На підставі довіреності від 13 червня 2007
року, яка видана ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_7,
останньому були надані всі права щодо
володіння та розпорядження зазначеним
автомобілем. Довіреність видана з
правом передоручення, терміном на три
роки і дійсна до тринадцятого червня 2010
року.

13 червня 2007 року ОСОБА_7 видав на ім'я
ОСОБА_3 довіреність у порядку
передоручення на розпорядження
автомобілем вказаним автомобілем.
Строк дії довіреності до 13 червня 2010
року.

Вирішуючи спір і стягуючи з ПАТ «СК
«АХА Страхування» на користь ОСОБА_3
майнову шкоду, суд першої інстанції не
звернув увагу, що на час подання ОСОБА_3
позову до суду, а також на час ухвалення
рішення, строк дії її довіреності й
довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_7,
закінчився, не з'ясував, хто на
теперішній час є власником автомобіля
марки «Мерседес-Бенц», хто зазнав
матеріальних збитків внаслідок
пошкодження вказаного автомобіля, а
також чи є ОСОБА_3 особою, яка має право
на звернення до суду за захистом своїх
порушених прав щодо відшкодування
майнової шкоди, внаслідок ДТП, у зв'язку
з чим дійшов передчасного висновку про
стягнення страхового відшкодування на
її користь.

Отже, суд першої інстанції в частині
позовних вимог ОСОБА_3 не з'ясував всі
обставини справи, не дослідив всі
докази та не надав їм оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в цій частині
уваги не звернув і помилково залишив
рішення суду про часткове задоволення
позову ОСОБА_3 без змін.

Враховуючи те, що позовні вимоги за
первісним та зустрічним позовами є
взаємопов'язаними та вірне вирішення
спору за зустрічним позовом неможливе
без вирішення спору за первісним
позовом, судові рішення підлягають
скасуванню в повному обсязі.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування»
задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 9 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 березня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.С.
Висоцька

Судді:
М.К.
Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська