Справа №464/4387/14-ц
пр.№ 4-с/464/40/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014 року Сихівський районний
суд м.Львова

в складі: головуючого-судді
Борачка М.В.

при секретарі
Гарасимович Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Львівгаз» на дії та постанову
державного виконавця Сихівського ВДВС
ЛМУЮ, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Львівгаз» звернулося до суду зі
скаргою в якій просить визнати
неправомірними дії державного
виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ Боцій
Н.Я. щодо винесення постанови від
11.03.2014р. про повернення виконавчого
документа стягувачу, скасувати
зазначену постанову та зобов'язати
державного виконавця відновити
виконавче провадження №40042943. В
обгрунтування скарги покликається на
те, що постановою державного виконавця
повернуто судовий наказ про стягнення
із ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ПАТ
«Львівгаз» заборгованості за спожитий
природний газ в сумі 959 грн. 07 коп. та 114
грн. 70 коп. судового збору, у зв'язку із
відсутністю у боржників майна на яке
можна було б звернути стягнення. Однак,
державним виконавцем не вжито всіх
необхідних заходів для виконання
рішення та стягнення з боржників
коштів. Зокрема, державним виконавцем
не здійснено опису майна боржника, не
вжито додаткових заходів щодо
забезпечення доступу до житлового
приміщення боржника, не вжито заходів
до обмеження виїзду боржників за межу
України. Вважає, такі дії та постанову
про повернення виконавчого документу
неправомірними, а тому просить скаргу
задоволити.

В судове засідання представник
скаржника не з'явився, подав суду заяву
про розгляд скарги у його відсутності,
скаргу підтримує та просить
задоволити.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, подав суду
письмові заперечення на скаргу, в яких
таку не визнав та зазначив, що діяв
відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче
провадження» та в межах наданих йому
повноважень. В процесі здійснення
виконавчого провадження було винесено
постанову про арешт майна боржників та
оголошення заборони на його
відчуження, отримано дані про
відсутність у боржників транспортних
засобів та доходів. Актом державного
виконавця встановлено, що за адресою,
зазначеною у виконавчому документів
ліквідного майна боржника, на яке
можливо звернути стягнення не
виявлено, тому стягнути борг неможливо.
У зв'язку із чим було прийнято рішення
про повернення виконавчого документа.
Вважає скаргу безпідставною та просить
в її задоволенні відмовити.

З'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2013р.
Сихівським районним судом м.Львова
видано наказ про стягнення із ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в користь ПАТ «Львівгаз»
заборгованості за спожитий природний
газ в сумі 959 грн. 07 коп. та 114 грн. 70 коп.
судового збору. Вказаний судовий наказ
набрав законної сили 22.04.2013р., та
звернутий до виконання за заявою ПАТ
«Львівгаз».

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення. Заходами примусового
виконання рішень є: звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; інші заходи,
передбачені рішенням. (ст.32 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Як встановлено судом, з виконання
судового наказу від 28.03.2013р. державним
виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ
04.10.2013р. відкрито виконавче
провадження. Згідно отриманих
державним виконавцем відомостей із
УДАІ ГУМВСУ у Львівській області
транспортні засоби за боржниками не
зареєстровані. Із отриманих відомостей
від Державної податкової служби
України інформація про джерела доходу
боржників відсутні. 11.03.2014 року
державним виконавцем, за участю двох
понятих, здійснено перевірку майнового
стану боржників за місцем їх
проживання за адресою АДРЕСА_1. В
результаті такої перевірки за
вказаною адресою, майна на яке можна
було б звернути стягнення не виявлено,
про що складено відповідний акт.

У зв'язку із невстановленням майна
боржників за рахунок якого можна було б
задоволити вимоги стягувача, 11.03.2014р.
державним виконавцем винесено
оскаржувану постанову про повернення
виконавчого документу ПАТ «Львівгаз»,
в якій посилається на п.7 ст.52 Закону
України «Про виконавче провадження».

Статтею 47 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі Закону)
визначені підстави для повернення
виконавчого документа стягувачеві,
зокрема, таке рішення приймається
державним виконавцем якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Згідно з п.7 ст.52 Закону у разі якщо сума,
що підлягає стягненню за виконавчим
провадженням, не перевищує десяти
розмірів мінімальної заробітної плати,
звернення стягнення на єдине житло
боржника та земельну ділянку, на якій
розташоване це житло, не здійснюється.
У такому разі державний виконавець
зобов'язаний вжити всіх заходів для
виконання рішення за рахунок іншого
майна боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження та письмових заперечень
державного виконавця, останнім не було
вжито заходів з метою розшуку
нерухомого майна боржників. Таким
чином, посилання державного виконавця
в оскаржуваній постанові на п.7 ст.52
Закону України «Про виконавче
провадження» є необгрунтованими,
оскільки останнім не встановлено
кількості нерухомого майна, що є у
власності боржників.

Враховуючи те, що державним виконавцем
при виконанні судового наказу від
28.03.2013р. не було вжито всіх заходів з
метою розшуку майна боржників, на яке
можна було б звернути стягнення,
підстави для винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувану відсутні.

З огляду на зазначені обставини, суд
приходить до висновку, що оскаржувані
дії та постанова державного виконавця
здійснені всупереч вимог Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому скарга є підставною.

Водночас, вимога скаржника про
зобов'язання державного виконавця
відновити провадження не підлягає до
задоволення, оскільки зі змісту ч.1 ст. 51
Закону випливає, що рішення суду про
визнання незаконною чи скасування
постанови державного виконавця про
повернення виконавчого документа
стягувачу є підставою для відновлення
державним виконавцем виконавчого
провадження протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду.

На підставі ст.ст.27 ,32, 47, 52 Закону
України «Про виконавче провадження» та
керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу Публічного акціонерного
товариства «Львівгаз» на дії та
постанову державного виконавця
Сихівського ВДВС ЛМУЮ - задоволити
частково.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ Боцій
Н.Я. щодо винесення постанови від
11.03.2014р. про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Скасувати постанову від 11.03.2014р. про
повернення виконавчого документа
стягувачу, а саме судового наказу
№464/3104/13-ц, виданого Сихівським
районним судом м.Львова 28.03.2013 року про
стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь
ПАТ «Львівгаз» заборгованості за
спожитий природний газ в сумі 959 грн. 07
коп. та 114 грн. 70 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий