справа №336/1874/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.05.2014 року
м.
Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запорожжя у складі:

головуючого судді
Артемової Л.Г.

при секретарі судового
засідання Бутенко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

14.03.2014 року позивач - Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся
з позовом в якому просить стягнути з
відповідача заборгованість за
договором кредиту у сумі 15509,56 грн., на
обґрунтування позову посилається на
те, що відповідач не виконує умови
укладеного 12.09.2008 року кредитного
договору щодо своєчасного погашення
кредиту.

В судове засідання представник Банку
не з'явився, письмово просив розглядати
справу на його відсутність наполягав
на задоволенні позову та просив
стягнути суму заборгованості та
сплачений при подачі позову судовий
збір.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте надав письмові
заперечення проти позову, а саме
просить відмовити у задоволенні позову
у зв'язку із тим, що позивач звернувся
до суду із пропущенням строку давності.

У зв'язку із неявкою сторін суд ухвалив
розглядати справу на відсутність
сторін та без технічної фіксації
процесу.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
сторони, встановивши обставини і
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 05.02.2008 року між
Банком та відповідачем був укладений
кредитний договір, згідно умов якого
відповідач отримав кредит у розмірі
4000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач свідомо прийняв пропозицію
Банку, про що підписався власноручно,
що ним не оспорюється та певний час
користувався кредитною карткою. Проте,
не здійснив платежів на погашення
кредиту з лютого 2008 року, що вбачається
з розрахунків доданих до позову.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК
України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору про погашення
боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня коли відбулося
це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється по кожному простроченому
платежу.

Такий висновок викладений у постанові
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно - правовий акт,
що містить зазначену норму права, та
для всіх судів України.

Згідно зі ст. 266 ЦК України із спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Між сторонами укладений договір
містить застереження, про розмір
щомісячних платежів та строк їх
внесення, з матеріалів справи
вбачається, що з жовтня 2008 року
відповідачки дій на погашення кредиту
не вчинила, тобто строк погашення
заборгованості наступив 01.04.2008 року.

З позовом Банк звернувся лише 02.04.2014
року, Банк повинен був подати докази
щодо поновлення строку, якщо вважав
його не пропущеним.

Керуючись 256, 257, 267, 261, 266 ЦК України,
ст.ст. 57, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: