Ухвала

іменем україни

9 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С. Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи на стороні
позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про
визнання договору дарування будинку та
земельної ділянки недійсним, за
касаційною скаргою представників
ОСОБА_4 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, на рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 20 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 15 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору дарування
будинку та земельної ділянки від 07
вересня 2012 року, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 225,
230 ЦК України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 15 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявники,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просять оскаржувані судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 07 вересня 2012 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір
дарування будинку та земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого
ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_5 прийняв у
дар належний ОСОБА_6 будинок та
земельну ділянку.

Як встановлено судами ОСОБА_7 надав
згоду своїй дружині ОСОБА_6 на
дарування житлового будинку та
земельної ділянки, справжність його
підпису посвідчено приватним
нотаріусом.

Обрунтовуючи заявлені позовні вимоги
позивач посилався на те, що договір
дарування від 07 вересня 2012 року між
матір'ю позивача ОСОБА_6 та
братом позивача - ОСОБА_5 необхідно
визнати недійсним з тих підстав, що
батько ОСОБА_7 у момент надання
нотаріально посвідченої письмової
згоди своїй дружині ОСОБА_6 на
укладення договору дарування не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними та з підстав того, що
ОСОБА_6 обманним шляхом отримала
письмову згоду від свого чоловіка
ОСОБА_7, скориставшись його
безпорадним, хворобливим станом
здоров'я, який підписав згоду не
розуміючи його змісту.

Відмовляючи в задоволенні позову суди
правильно дійшли висновку, що позивач
ОСОБА_7 не є стороною опспорюваного
договору дарування, а з вимогами про
визнання недійсним одностороннього
правочину, а саме заяви ОСОБА_7 про
згоду своїй дружині ОСОБА_6 на
відчуження майна інша сторона спору
(ОСОБА_7) до суду не зверталася, позовні
вимоги в судовому засіданні не
підтримала. Доказів того, що
односторонній правочин визнано
недійсним судам не надано, жодних
доказів на обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач суду не надав.

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представників ОСОБА_4
-ОСОБА_10 та ОСОБА_11, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 15
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська