У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання будинку
спільною сумісною власністю та його
поділ, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із позовом, який в подальшому
уточнила і просила визнати спільною
сумісною власністю будинок НОМЕР_1,
розташований в садовому товаристві
«Ватра» у с. Рудики
Обухівського району Київської області,
загальною площею 254,5 кв.м. та
поділити його між сторонами, виділивши
їй у власність (в
натурі) 1/46 частин будинку, що
відповідає 57,0 кв.м., а саме: кімнату 1-3
площею 4,5 кв. м., кімнату 1-4 площею 17, 9
кв.м, кімнату 1-5 площею 6,3 кв. м., кімнату
1-6 площею 5,4 кв. м., кімнату 1-7 площею 22,9
кв. м. та ганок до входу в будинок з
західної сторони будівлі відповідно до
технічного паспорту на вказаний
будинок. ОСОБА_7 виділити у власність 2/56
частин будинку, що відповідає 197,5 кв. м.
загальної площі, а саме: кімнату
1-1 площею 4,7 кв. м, кімнату 1-2 площею 24,0
кв. м., кімнату 1-8 площею 42,7 кв. м, кімнату
1-9 площею 1,6 кв. м., кімнату 1-10 площею 31,8
кв. м., кімнату 1-11 площею 24,0 кв. м,
кімнату 1-12 площею 20,2 кв. м., кімнату
1-13 площею 13,6 кв. м., кімнату 1-14 площею
20,0 кв. м., кімнату 1-15 площею 8,4 кв. м.
відповідно до технічного паспорту на
вказаний будинок. Також позивач
просила припинити право відповідача на
частку у спільному майні на 57,0 кв.м.

Позивач посилалася на те, що рішенням
Української міської ради їй було
надано для садівництва в садовому
товаристві «Ватра», що знаходиться у с.
Рудики Обухівського району Київської
області земельну ділянку НОМЕР_1,
площею 0,1130 га. Вказану земельну ділянку
вона приватизувала на своє ім'я і
використовувала її за призначенням та
мала намір на ній звести садовий
будинок. Придбавши за власні кошти
деякі будівельні матеріали, вона
розпочала будівництво будинку, заклала
фундамент з бетонних блоків та залила
бетон.

Вона вирішила продати належну їй
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 і за
виручені кошти звести будинок на два
входи, а саме одну частину для себе,
іншу для дочки ОСОБА_7 У 2006 році вона
прийняла рішення подарувати ОСОБА_7
земельну ділянку в садовому товаристві
«Ватра», на якій звела будинок та
виготовити документи на будинок на її
ім'я.

Позивач зазначала, що вона сама, за
власні кошти, виготовила технічну
документацію на будинок на ім'я дочки, а
також документацію на електро та
газопостачання та підключила
електрику та газ до будинку. Розподіл
власності будинку на дві частини
підтверджується планом забудови
садового будинку. З 2001 року по 2007 рік
вона зводила будинок за власні кошти, а
з 2007 по квітень 2009 року внутрішні
роботи та частину будинку дочки їй вже
допомагали робити дочка та її чоловік.
У 2011 році вона замовила та виготовила
технічну документацію в Бюро технічної
інвентаризації на будинок з метою
отримання свідоцтва про право
власності на спільно зведений будинок.
Також технічну документацію
виготовляла на прізвище доньки у
зв'язку з упередженням подальшої
тяганини з переоформленням документів.
Всі виготовлені технічні документи
вона передала своїй доньці ОСОБА_7, яка
в подальшому 24 грудня 2012 року без її
відома, ввівши в оману, незаконно та
безпідставно набула права власності,
тобто отримала свідоцтво про право
власності на вказаний будинок в цілому,
не отримавши від неї письмової згоди,
тим самим не надавши їй змоги володіти
її часткою у будинку.

З урахуванням вказаних вище обставин,
позивач просила задовольнити її вимоги
у судовому порядку.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 17 квітня 2014 року
позов ОСОБА_6 задоволено частково.
Визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будинок НОМЕР_1,
розташований в садовому товаристві
«Ватра» у с. Рудики Обухівського району
Київської області, загальною площею
254,5 кв. м. та поділено його між
сторонами. Виділено ОСОБА_6 у власність
(в натурі): 1/46 частин будинку, що
відповідає 57,0 кв.м, а саме: кімнату

1-3 площею 4,5 кв.м.; кімнату 1-4 площею 17,9
кв.м; кімнату

1-5 площею 6,3 кв.м; кімнату 1-6 площею 5,4
кв.м.; кімнату

1-7 площею 22,9 кв.м. та ганок із західної
сторони будівлі відповідно до
технічного паспорту на вказаний
будинок; відповідачу ОСОБА_7: 2/56 частин
будинку, що відповідає 197,5 кв.м., а саме:
кімнату 1-1 площею 4, 7 кв.м.; кімнату 1-2
площею 24,0 кв.м.; кімнату 1-8 площею 42, 7
кв.м.; кімнату 1-9 площею 1, 6 кв.м.; кімнату
1-10 площею 31, 8 кв.м.; кімнату 1-11 площею 24, 0
кв.м.; кімнату 1-12 площею 20, 2 кв.м.;
кімнату 1-13 площею 13,6 кв.м.; кімнату1-14
площею 20, 0 кв.м.; кімнату 1-15 площею 8,4
кв.м., відповідно до технічного
паспорту на будинок. Припинено право
відповідача, ОСОБА_7, на частку у
спільному майні - садовому будинку
НОМЕР_1, який розташований в
адміністративних межах Української
міської ради в садовому товаристві
«Ватра» у с. Рудки Обухівського району
Київської області на 57, 0 кв.м. Вирішено
питання про судові витрати. У
задоволенні решти позовних вимог −?
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано й
ухвалено нове рішення у справі про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої доводи порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції не
відповідає цим вимогам.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції було встановлено, що згідно
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого 22 грудня 2012
року на підставі рішення виконкому
Української міської ради від
29 листопада 2012 року, ОСОБА_7 належить
на праві приватної власності садовий
будинок НОМЕР_1, розташований в
садовому товаристві «Ватра» у м.
Українка Обухівського району
Київської області (а. с. 64-65).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач обґрунтовувала свій позов тим,
що вона приймала участь у будівництві
спірного будинку; він зведений спільно
з відповідачем ОСОБА_7 на дві частини з
двома окремими входами, будівельні та
внутрішні роботи в ньому проводилися
кожною із сторін окремо, на що в період
з 2001 року до 2012 рік нею були витрачені
власні кошти у розмірі 384 299 грн. 20 коп.,
тому вважала, що даний садовий будинок
є спільною сумісною власністю сторін і
вона має право на 1/46 частин цього
будинку.

Встановивши, що позивач активно
приймала участь у будівництві спірного
садового будинку, суд першої інстанції
дійшов висновку, що він є спільною
сумісною власністю сторін і підлягає
поділу, з урахуванням положень ст. ст.
355, 368, 372 ЦК України.

Скасовуючи рішення місцевого суду,
апеляційний суд у своєму рішенні
правильно зазначив, що місцевий суд у
порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
у достатньому обсязі не визначився з
характером спірних правовідносин і
правовою нормою, що їх регулює, не
встановив та не зазначив у рішенні, чи є
позивач членом сім'ї відповідача та чи
набули вони спірне майно в результаті
спільної праці та за спільні грошові
кошти членів сім'ї, тобто чи виникло у
позивача право спільної сумісної
власності на спірний садовий будинок і
на якій підставі.

Однак при цьому, суд апеляційної
інстанції сам зазначених порушень не
усунув, хоча у відповідності до ст. 303
ЦПК України не позбавлений права
розгляду справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, а також
дослідження доказів, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Ураховуючи, що апеляційним судом не
дотримані всі вимоги процесуального
закону, що унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
ухвалене судове рішення законним та
обґрунтованим визнати не можна, а тому
воно підлягає скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 19 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.А. Макарчук А.О. Леванчук А.В.
Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Головуючий Судді: