Справа № 645/4951/14-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого судді - Федорової О.В.,
при секретарі - Сєрковій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Харкові
цивільну справу за позовом:
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
про стягнення заборгованості, -
Позивач Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості у розмірі
боргу за кредитом, 6933,75 грн. боргу по
процентам за користування кредитом,
зобов'язань, штрафу 500,00 грн. (фіксована
частина) та 982,85 грн. (процентна
складова). Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 21.03.2006 року
відповідач отримав кредит у розмірі
2164,50 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом, проте свої
зобов'язання в частині повернення
коштів за договором не виконує, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка до цього часу не
Представник позивача, Заборська Н.В.,
яка діє на підставі довіреності, в
судове засідання не з'явилась, про дату,
час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином. В
матеріалах справи міститься заява про
розгляд справи без участі
представника, в якій вона підтримує
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі та не заперечує проти ухвалення
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення про отримання поштового
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на
підставі наявних у справі доказів, суд
вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що позивач
не заперечував проти такого вирішення
справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані позивачем докази, суд
встановив наступне.

21.03.2006 року між Закритим акціонерним
товариством Комерційний Банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір б/н, відповідно до умов якого
відповідач отримав 2164,50 грн. строком на
12 місяців - до 21.03.2007 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом на
суму залишку заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Заява позичальника
№DNH4KP40030916 від 21.03.2006 року разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
банком Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка».

З матеріалів справи вбачається, що банк
свої зобов'язання за договором виконав,
надавши відповідачу грошові кошти у
розмірі 2164,50 грн. Доказів неотримання
грошових коштів відповідачем не
надано.

Відповідач, в свою чергу, не виконав
своїх договірних зобов'язань,
внаслідок чого станом 06.06.2014 року
утворилась заборгованість, яка до
цього часу не погашена.

Такі обставини на думку позивача
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у вказаний у
позові спосіб.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України -
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За таких обставин, у зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
договірних зобов'язань, суд вважає
позовну вимогу позивача про стягнення
з відповідача заборгованості за
договором б/н від 21.03.2006 року у сумі 2163,75
грн., законною, обґрунтованою та
підлягаючою задоволенню.

Умови нарахування та сплати відсотків
за користування кредитом встановлені в
Заяві позичальника №DNH4KP40030916 від 21.03.2006
року.

Суд вважає позовну вимогу про
стягнення з відповідача на користь
позивача суми заборгованості за
нарахованими відсотками за
користування кредитом у розмірі 6933,75
грн., законною, обґрунтованою та
підлягаючою задоволенню.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що згідно п. 3.2.3 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» зобов'язання
відповідача забезпечуються
нарахуванням пені у розмірі 0,15 % від
суми простроченого платежу. Позивач
надав обґрунтований розрахунок пені,
який відповідає вимогам Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань". За
таких підстав, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 10561,50 грн. пені є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення
з відповідача на користь позивача суми
штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована
частина) та 982,95 грн. (процентна
складова), нарахованої позивачем на
підставі п. 5.3 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»,
суд вважає необхідним зазначити
наступне.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Вказана норма не є диспозитивною і
сторони не можуть змінити її положення
та встановити у договорі неустойку у
вигляді твердої грошової суми.

Отже встановлений договором позики вид
забезпечення виконання зобов'язання у
вигляді неустойки не відповідає змісту
цього поняття та її правовій природі,
як грошової суми, що обчислюється у
відсотках до суми зобов'язання, ці
умови договору не відповідають вимогам
закону, а тому суд вважає необхідним
відмовити у задоволенні позову в
частині стягнення 500,00 грн. штрафу
(фіксована частина).

Крім того, відповідно до вказано норми
закону пеня та штраф є різновидами
неустойки як юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

За таких обставин банк просить
застосувати до боржника подвійну
цивільно-правову відповідальність
одного й того ж виду за одне й те саме
порушення договірного зобов'язання
(прострочення виконання грошового
зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1
ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст.
509 ЦК України, згідно з якими ніхто не
може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне і те саме правопорушення, а
зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

За таких обставин, суд вважає
необхідним відмовити позивачеві у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 982,95 грн. штрафу (процентна
складова).

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача судовий збір в
загальній сумі 226,51 грн. пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" (, р/р
3111, МФО 305299) 2163,70 грн.
заборгованості за кредитом, 6933,75 грн.
заборгованості по процентам та 10561,50
грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" (, р/р
0001, МФО 305299) 226,51 грн. витрати по
сплаті судового збору.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви
про перегляд заочного рішення
відповідачами, які не приймали участі у
розгляді справи, якщо заяву про
перегляд заочного рішення не було
подано.

Суддя
Федорова О.В.