У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_7, про
поділ будинку та визначення порядку
користування земельною ділянкою, за
касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 31
березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом`янського районного суду
м. Києва від 26 квітня 2006 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Виділено в натурі
ОСОБА_4 Ѕ частину житлового будинку
АДРЕСА_1. Визначено порядок
користування земельною ділянкою
АДРЕСА_1 та виділено ОСОБА_4 Ѕ частину
земельної ділянки площею 264,5 кв м.;
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виділено Ѕ частину
земельної ділянки площею 264,5 кв м.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
31 березня 2014 року відмовлено ОСОБА_8 у
прийнятті апеляційної скарги на
рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 26 квітня 2006 року.

ОСОБА_8, не погоджуючись з даним судовим
рішенням апеляційної інстанції подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просить його скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що
оскаржувана ухвала Апеляційного суду
м. Києва від 31 березня 2014 року
постановлена з додержанням норм
процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_8 у прийнятті
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції правильно виходив із того, що
ОСОБА_8 не є особою, яка брала участь у
розгляді справи, а прийнятим рішенням у
справі питання про права та обов'язки
апелянта не вирішувались.

В разі, якщо ОСОБА_8 вважає, що сторонами
порушені її права та інтереси, вона не
позбавлена можливості звернутися до
суду із самостійними позовами.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 31 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ізмайлова Т.Л. Мостова Г.І.
Остапчук Д.О.