АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/3686/14
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Прокопчук Л.П., Полікарпової О.М.

При секретарі: Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 08.07.2014 року ухваленого у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3
звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 22 серпня
2013 року відповідач позичив у нього
кошти у сумі 28000.00 грн., які зобов'язався
повернути до 28 серпня 2013 року, про що
власноручно написав розписку.

Оскільки відповідач добровільно
повернути борг відмовляється просив
стягнути з нього борг за договором
позики у сумі 28252 грн. із урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три відсотки
річних із суми боргу, що складає 215 грн.
та відшкодувати судові витрати в сумі
284,67 грн.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Херсона від 08.07.2014
року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму боргу за договором позики від 22
серпня 2013 року в розмірі 28252.00 грн. з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та
три відсотки річних в сумі 215.00 грн.,
судові витрати в сумі 284,67 грн.

05.11.2014 року ухвалою Дніпровського
районного суду м. Херсона заяву
відповідача ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням
відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу в якій посилаючись на те, що
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, недоведені
обставини, які суд вважав
встановленими просив скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення ,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Зокрема зазначив, що коштів від
відповідача він не отримував, а
розписку написав для забезпечення
проведення розрахунку за отриману
сільськогосподарську продукцію у
фермерського господарства «СОБ» в
особі керівника ОСОБА_3

Представник позивача, ОСОБА_4 в
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу її доводів не визнав, просив
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_2, який
наполягав на задоволенні апеляційної
скарги та пояснення представника
позивача, ОСОБА_4, який заперечив проти
задоволення скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами виникли правовідносини з
договору позики від 22.08.2013 року, та
оскільки відповідач взятих на себе
грошових зобов'язань за вказаним
договором в обумовлений строк не
виконав, борг не повернув, керуючись
положеннями ст.1049 ЦК України стягнув
суму боргу із застосуванням
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання, передбаченої
ст.625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
закону.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
властивості. Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної суми або визначеної
кількості речей.

Судом встановлено, що 22 серпня 2013
року сторони уклали договір позики у
простій письмовій формі за умовами
якого ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання
повернути отриманні у ОСОБА_3 грошові
кошти у сумі 28000.00 грн. до 28.08.2013 року, але
своїх зобов'язань в установлений строк
не виконав.

На підтвердження факту укладення
договору позики та отримання грошових
коштів відповідачем позивачем надана
розписка (а.с.6).

Таким чином, суд надавши належну
оцінку наданим сторонами доказам на
підтвердження їх доводів та заперечень
дійшов вірного висновку про наявність
боргового зобов'язання відповідача,
викладеного у складеній ним розписці
від 22.08.2013 року, та встановивши факт
невиконання позичальником
зобов'язання, правомірно на підставі
ст.ст. 1049, 625 ЦК України стягнув з
відповідача заборговану суму в розмірі
28252.00 грн. з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та трьох відсотків
річних.

Доводи апелянта про те, що він не
отримував грошей від позивача, не
заслуговують на увагу, оскільки надана
суду розписка, написання якої
відповідачем не спростовується є
підтвердженням як укладення договору
позики так і факту передачі коштів.

Не заслуговують на увагу і
долучені відповідачем до апеляційної
скарги документи, а саме накладна №17
від 22 серпня 2013 року про одержання ФОП
«ОСОБА_2Ю.» від фермерського
господарства «СОБ» помідорів в
кількості 16790 кг на суму 25884.58 грн.,
товарно - транспортна накладна АС № 750,
оскільки вказані документи не
стосуються предмета позову, а можуть
бути підтвердженням інших
правовідносин, які склалися між
сторонами.

За таких обставин колегія суддів
дійшла до висновку про те, що рішення
ухвалено судом першої інстанції з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і доводи
апеляційної скарги його висновків не
спростовують, що відповідно до ст.308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 08.07.2014
року ухваленого у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: