22-ц/772/1153/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Романчук Р. В.Категорія:
27Доповідач: Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Берегового О. Ю.,

суддів: Іванюка М.В., Камзалова
В. В.,

при секретарі: Руденко О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 14 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
законний представник якої ОСОБА_2, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - Служби у
справах дітей Вінницької міської ради,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, законним представником якої є
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
па стороні відповідача Служба у
справах дітей Вінницької міської ради
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення.

Свої позовні вимоги воно мотивувало
тим, що 10.04.2003 року укладено договір №
V1H0G000841545 між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"Приватбанк" та ОСОБА_2, відповідно до
якого відповідач отримала кредит в
розмірі 4 500 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 08.04.2013 року.

Згідно умов договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
позивачу грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом, які складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати. У порушення зазначених норм
закону та умов договору позичальник
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала, що призвело
до збитків позивача, які мають вираз у
залученні позивачем вільних коштів до
страхового резерву, створеного в
забезпечення простроченої
заборгованості позичальника та нести
витрати по сплаті податків та інших
обов'язкових платежів з цих коштів.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
позичальник станом на 25.09.2013 року має
заборгованість - 2 708 доларів США 98
центів, яка складається з
заборгованість за кредитом 1 551 доларів
США 26 центів, заборгованість по
процентам за користування кредитом - 927
доларів США 47 центів, пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 230 доларів США 25 центів.

10.04.2003 року в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк" і ОСОБА_2
уклали договір іпотеки № VIH0G000841545.
Згідно з договором іпотеки відповідач
ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно,
а саме: квартиру загальною площею 32,80
кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 47 769,00
грн.

Крім того, позивач, до звернення із
позовом до суду, з метою надання
можливості відновити платіжну
дисципліну за кредитним зобов'язанням,
надіслав повідомлення боржнику про
порушення основного зобов'язання
та/або іпотечного договору з вимогою
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення у разі
продовження порушення.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 2 708
доларів США 98 центів, що за курсом 7.99
грн. за долар США відповідного до
службового розпорядження НБУ від 25.09.2013
року складає 21 644 грн. 75 коп. просив
звернути стягнення на квартиру
загальною площею 32.80 кв.м., житловою
площею 17.20 кв.м, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки (на
підставі договору іпотеки № VIH0G000841545
від 10.04.2003 року) Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"Приватбанк" з укладенням від імені
відповідача договору купівлі
продажубудь-яким способом з іншою
особою - покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав па
нерухоме маймо, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форми
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "Приватбанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмета
іпотеки та виселити відповідачів з
квартири (предмету іпотеки),
розташованої по АДРЕСА_1

17 січня 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк"
подало заяву про збільшення позовних
вимог, в якій, поряд з іншим, просило
встановити початкову вартість
предмету іпотеки для його подальшої
реалізації на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 14 березня
2014 року позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, законним
представником якої є ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача Служба у справах дітей
Вінницької міської ради про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 2 708
доларів США 98 центів, що за курсом 7.99
грн. за долар США відповідного до
службового розпорядження НБУ від 25.09.2013
року складає 21644 грн. 75 коп. звернуто
стягнення на квартиру загальною площею
32.80 кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки (на
підставі договору іпотеки № VIHOG000841545
від 10.04.2003 року) Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"Приватбанк" з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форми
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "Приватбанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмета
іпотеки. Встановлено початкову
вартість предмету іпотеки для його
подальшої реалізації на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Не повністю погоджуючись з таким
рішенням, ПАТ КБ "Приватбанк" подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просило
змінити рішення Вінницького міського
суду від 14.02.2014 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог,
задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ
"Приватбанк" в повному обсязі, в іншій
частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судо
чинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення, ухва
лене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказа ми, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обґрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність вис новків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 10.04.2003 року укладено
договір №VIHOG000841545 між Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "Приватбанк" та ОСОБА_2, відповідно
до якого відповідач отримала кредит в
розмірі 4 500 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 08.04.2013 року.

Згідно умов договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
позивачу грошові кошти

(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, які
складаються із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

10.04.2003 року в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк" і ОСОБА_2
уклали договір іпотеки № VIHOG000841545.

Згідно п. 2 договору іпотеки відповідач
ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно,
а саме: квартиру загальною площею 32.80
кв.м., житловою площею 17,20 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 47 769.00
грн.

Свої зобов'язання за кредитним
договором позивач виконав в повному
обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2
кредит в розмірі, передбаченому
умовами договору.

Взяті на себе зобов'язання відповідач
ОСОБА_2 своєчасно не виконала у зв'язку
з чим станом на 25.09.2013 року має
заборгованість - 2708 доларів США 98
центів, що за курсом 7.99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 25.09.2013
року складає 21 644 грн. 75 коп., та яка
складається з заборгованість за
кредитом 1 551 доларів США 26 центів,
процентів за користування кредитом - 927
доларів США 47 центів, пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 230 доларів США 25 центів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 61 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Позичальник згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК
України зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у срок та в порядку, що
встановлені договором.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст.ЗЗ
Закону України "Про іпотеку",
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. У разі часткового виконання
боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою, право звернення на предмет
застави зберігається в первісному
обсязі.

Згідно ст.7 Закону України "Про іпотеку"
іпотекодержатель має право за рахунок
предмета іпотеки задовольнити свою
вимогу за основним зобов'язанням у
повному обсязі або в частині,
встановленій іпотечним договором, що
визначена на час виконання цієї вимоги,
включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу та будь-якого
збільшення цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 33, статті
39 Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про
іпотеку" у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодєржателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 цього Закону:
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України
"Про іпотеку" ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і ігютекодержагелем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни па цей вид
майна.

В поданій апеляційній скарзі скаржник
ставить питання про задоволення його
позовних вимог в частині звернути
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ "Приватбанк" з укладенням від імені
Відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі прав на
нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
"Приватбанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки (а.с. 105).

Поряд з іншими ПАТ КБ "Приватбанк"
скаржник просив задовольнити його
позовні вимоги в частині виселення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані та
проживають у квартирі, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, зі зняттям з
реєстраційного обліку в
територіальному підрозділі державної
міграційної служби України.

З матеріалів справи, а саме
резолютивної частини рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 14 лютого 2014 року
вбачається, що позовна вимога позивача
в частині стягнення звернення на
предмет іпотеки була задоволена
повністю, що вказує на безпідставність
даних вимог апелянта (а.с. 100).

Що стосується вимог про виселення, то
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для їх
задоволення з огляду на наступне.

Статтею 39 ЗУ "Про іпотеку" передбачено,
що одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно ст. 40 ЗУ "Про іпотеку"
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення

здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ст. 7 ЗУ "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення прав власності на житлове
приміщення, про виселення, про визнання
особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

З матеріалів справи (реєстру
поштових відправлень) вбачається, що
ПАТ КБ "Приватбанк" надсилало ОСОБА_2 в
передбаченому ст. 40 ЗУ "Про іпотеку"
письмову вимогу про виселення 01.08.2013 р.
(а.с. 11-13).

Проте, докази на підтвердження
отримання відповідачами даної вимоги в
матеріалах справи відсутні та
позивачем не надавались.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене колегія
суддів вважає, що ОСОБА_2 не була
належним чином повідомлена про
виселення, а тому підтвердження факту
небажання ОСОБА_2 добровільно
звільнити спірну квартиру немає,
підстави для задоволення позовних
вимог в цій частині відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції ухвалив оскаржуване рішення
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 14 лютого 2014
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 законний представник
якої ОСОБА_2, за участю третьої особи
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
Служби у справах дітей Вінницької
міської ради про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :