У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області до
Дніпропетровської районної державної
адміністрації, ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, голова садового
товариства «Авіатор» Філоненко Алла
Олександрівна, про визнання недійсними
розпорядження Дніпропетровської
районної державної адміністрації від
5 червня 2007 року та 17 липня 2007 року,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року прокурор звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що при виділенні та передачі у
власність відповідачеві земельної
ділянки порушено порядок безоплатної
передачі у власність земельних
ділянок, передбачений ст. ст. 116, 118 ЗК
України. Посилаючись на зазначені
обставини, просив суд визнати
недійсним розпорядження
Дніпропетровської районної державної
адміністрації від 5 червня 2007 року про
надання дозволу ОСОБА_4 на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання державного акту на
право власності на земельну ділянку та
розпорядження Дніпропетровської
районної державної адміністрації від 17
липня 2007 року про передачу ОСОБА_4 у
власність земельної ділянки для
ведення садівництва.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року у задоволенні позову
прокурора відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 червня
2014 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено.

Визнано незаконними
розпорядження Дніпропетровської
районної державної адміністрації від 5
червня 2007 року № 1273/1-р та розпорядження
Дніпропетровської районної державної
адміністрації від 17 липня 2007 року №
1781-р.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскаржувані розпорядження
Дніпропетровської районної державної
адміністрації прийняті в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України, а тому підстав для визнання їх
незаконними немає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд, встановивши обставини
справи та давши належну оцінку наявним
у справі доказам, обґрунтовано виходив
із того, що оскаржувані розпорядження
Дніпропетровської районної державної
адміністрації № 1273/1-р від 5
червня 2007 року та № 1781-р від 17 липня 2007
року видані з порушенням вимог ст. ст.
116, 118 ЗК України оскільки на момент
передачі спірної земельної ділянки у
власність відповідачу останній не був
членом садового товариства та належним
користувачем, а зазначена земельна
ділянка знаходилася у користуванні
ОСОБА_5

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладеного в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко