У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
ЧУЖІ Ю.Г.

при секретарі САВАРИНІЙ Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, від імені та в
інтересах якого діє ОСОБА_2, до
неповнолітньої ОСОБА_3, від імені та в
інтересах якої діють ОСОБА_3 та
прокурор прокуратури м. Мукачева
Федорова Алла Іванівна, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідача приватний нотаріус
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 і Виконавчий комітет
Мукачівської міської ради
Закарпатської області як орган опіки
та піклування, про визнання заповіту
недійсним, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського
міськрайонного суду від 30 грудня 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Мукачівського
міськрайонного суду від 30.12.2013 р., якою
позов залишено без розгляду. Апелянт
вказує на порушення судом норм
процесуального права, оскільки позивач
не був повідомлений належним чином про
час і місце розгляду справи, а заяву про
залишення позову без розгляду, яку
буцімто подала ОСОБА_2, вона не
подавала, тому суд не мав підстав для
залишення позову без розгляду. Просить
ухвалу скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши
на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу
у відсутність учасників процесу,
обговоривши доводи апеляції,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до такого.

Ухвалою від 30.12.2013 р. Мукачівський
міськрайонний суд залишив позов ОСОБА_1
без розгляду на підставі ст. 207 ч. 1 п. 3
ЦПК України, умотивувавши таке
процесуальне рішення тим, що 30.12.2013 р. на
адресу суду представник позивача
надіслав заяву про залишення позову
без розгляду (а.с. 193).

Із таким судовим рішенням погодитись
не можна.

Як убачається зі змісту ухвали суду від
30.12.2013 р., суд залишив позов без розгляду
керуючись ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України, яка
передбачає можливість прийняття судом
такого процесуального рішення у тому
випадку, коли належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності. Ця підстава
залишення позову без розгляду
кореспондується з положеннями ст. 74 ч.ч.
5, 6, ст. 169 ч. 1 п.п. 1-3, ч. 3 ЦПК України щодо
обов'язку суду повідомити осіб, які
беруть участь у справі, про час і місце
розгляду справи у спосіб, що забезпечує
фіксацію цього факту, і щодо умов і
порядку відкладення розгляду справи та
залишення позовної заяви без розгляду.

Між тим, як на підставу для залишення
позову без розгляду суд послався на
факт подачі представником позивача
відповідної заяви. Така підстава для
залишення заяви без розгляду
встановлена пунктом 5 частини 1 статті
207 ЦПК України, на цю норму цивільного
процесуального закону суд не
посилався.

Заяви про залишення позову без
розгляду, яка начебто надійшла від
сторони до суду 30.12.2013 р., у справі немає.
Останнім надходженням від ОСОБА_2 є
телеграма від 19.12.2013 р., що цього ж дня
надійшла до суду (а.с. 180), у якій
представник позивача просить
відкласти слухання справи, що
призначене на 23.12.2013 р., на інший час у
зв'язку з хворобою. Доказів надходження
до суду від сторони позивача після
цього інших заяв у справі немає.

З матеріалів справи випливає, що
розгляд справи 12.12.2013 р. не відбувся у
зв'язку з неявкою до суду сторін,
розгляд було відкладено на 23.12.2013 р. (а.с.
183). У призначений день 23.12.2013 р. розгляд
справи не відбувся у зв'язку з неявкою
сторін, наступне судове засідання було
призначено на 30.12.2013 р. (а.с. 190). Доказів
повідомлення сторони позивача (власне,
як і доказів повідомлення інших
учасників процесу) про судове
засідання, що мало відбутися 30.12.2013 р., у
справі немає, сторони до суду не
з'явилися, позов було залишено без
розгляду (а.с. 192, 193).

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що факт повторної поспіль неявки
в судове засідання позивача, за умови
його належного повідомлення про час і
місце розгляду справи, відсутній, як
відсутня і заява сторони, на яку суд
послався в ухвалі. За таких обставин,
окрім того, що судом застосовано не ту
процесуальну норму, яку, виходячи з зі
змісту мотивувальної частини ухвали,
належало застосувати, у суду не було й
підстав для застосування положень
частини третьої статті 169 ЦПК України
та пункту третього частини першої
статті 207 ЦПК України.

Відтак, апеляцію на підставі ст. 311 ч. 1 п.
4 ЦПК України слід задовольнити, ухвалу
суду першої інстанції - скасувати,
справу направити до суду для
продовження розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає за
доцільне звернути увагу суду першої
інстанції на необхідність належного
визначення та належного і коректного
зазначення як позивачем, так і в
процесуальних документах суб'єктного
складу учасників процесу, зокрема, хто
саме з них є позивачем, відповідачем,
третьою особою, представником
відповідного учасника процесу,
з'ясування кола повноважень
представників тощо.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 4, ст. 311 ч. 1 п. 4,
ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
ухвалу Мукачівського міськрайонного
суду від 30 грудня 2013 р. - скасувати,
справу для продовження розгляду
направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскар жена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді