АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5749/14
Справа № 644/4248/13-ц
Головуючий 1 інстанції
Категорія: договірні
Доповідач: Овсяннікова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Довгаль
А.П.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Харкова від 21 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
боргу.

В обґрунтування позову вказав, що 29
березня 2010 року ОСОБА_1 позичив у нього
валютні цінності у кількості 3 150
доларів США і зобов'язався повернути їх
у строк до 30 квітня 2010 року, про що дав
розписку.

Але не повернув борг, а, навпаки,
попросив додатково позичити йому ще 2
000 доларів США.

Він погодився і того ж дня позичив йому
ще 2 000 доларів США в обмін на розписку
із зобов'язанням повернути позичені
кошти не пізніше 01 серпня 2010 року.

Але 01 серпня 2010 року ОСОБА_1 не повернув
борг, а знову попросив позичити ще 2 000
доларів США.

Він додатково позичив ОСОБА_1 ще 2 000
доларів США, які він зобов'язався
повернути в строк до 01 вересня 2010 року,
про що також була складена розписка
позичальника.

ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань з
повернення позичених за розписками
коштів, у зв'язку з чим просить стягнути
з ОСОБА_1 на його користь в національній
грошовій одиниці гривні визначений за
курсом НБУ на дату постановлення
рішення еквівалент неповернутої суми
боргу за розписками в сумі 7 150 доларів
США, три проценти річних в розмірі 612
доларів США згідно ст. 625 ЦК України,
проценти за користування позикою в
розмірі 1 665 доларів США на підставі ст.
1048 ЦК України, а також завдану йому
неправомірними діями ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 4649 грн. 99 коп.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав і просив його
задовольнити .

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова від 21
січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
борг в сумі еквівалентній 9427 доларів
США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму сплаченого судового збору в
розмірі 800 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, оскільки судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, судом не взяті до
уваги усі обставини по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи ОСОБА_2 29 березня 2010
року надав ОСОБА_1 у борг 3 150 доларів
США, які зобов'язався погасити до 30
квітня 2010 року, про що написав розписку.

У наступному ОСОБА_1 ще отримав від
ОСОБА_2 2 000 доларів США , які
зобов'язався повернути до 01 серпня 2010
року та ще 2 000 доларів США, які
зобов'язався повернути до 01 вересня 2010
року.

Тобто, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у борг
7 150 доларів США, але борг не повернув.

Відповідно до вимог ст. ст. 1046,1047,1049 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти
днів від дня пред'явлення
позикодавцем вимоги про це, якщо інше
не встановлено договором.

Оскільки кошти ОСОБА_1 не повернуті, то
суд прийшов до обгрунтованого висновку
щодо необхідності їх стягнення у
судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 625,1048 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання
зобов'язання, то судом обґрунтовано
стягнуто з нього 3% річних у сумі 612
доларів США та 1 665 доларів США - розмір
процентів, виходячи з облікової ставки
НБУ.

Стягнення за рішенням суду 9 427 доларів
США відповідає загальній сумі
заборгованості за договорами позики (7
150+ 612+1 665).

Що стосується заперечень відповідача ,
то вони колегією не приймаються.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1
вказує, що ці розписки він не писав і
кошти не отримував.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Сприяючи повному і всебічному розгляду
справи судом апеляційної інстанції,
роз'яснено ОСОБА_1 його право на
заявлення клопотання про призначення
судової почеркознавчої експертизи на
предмет з'ясування чи ним виконаний
текст та підпис на розписках чи ні.

Від проведення такої експертизи ОСОБА_1
відмовився.

Отже, твердження представника
позивача, що розписки написані
особисто ОСОБА_1 та ним підписані
відповідачем не спростовані.

Що стосується посилання ОСОБА_1, що
кошти ці він не отримував та що у них з
ОСОБА_2 були ділові стосунки, то в
тексті цих розписок чітко зазначено, що
ОСОБА_1 ці кошти отримані і отримані
саме у борг.

Відносно безгрошовості цих розписок,
колегія виходить з вимог ст. 1051 ЦК
України, яка зазначає, що позичальник
має право оспорити договір позики на
тій підставі, що грошові кошти або речі
насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено
договором.

Якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено
договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Належних та допустимих доказів
безгрошовості розписок ОСОБА_1 не
надано.

ОСОБА_1, заперечуючи проти позову,
вказує чи є взагалі оригінали цих
розписок.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи оглянуто всі три
оригінали розписок, ксерокопії яких
містяться на а.с. 10,11,12.

За таких обставин рішення суду
ухвалено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити .

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Харкова від 21
січня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення , однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: