АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2119/14
інстанції: Войцеховська Я.В.
Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 21 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.при
секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 30 травня
2014 року в справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк», що
є правонаступником акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк», звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що між ним
та ОСОБА_6 14 травня 2008 року укладено
договір про надання споживчого
кредиту, за умовами якого останній
надано кредит в іноземній валюті в сумі
100 000 доларів США зі сплатою процентів
за користування грошовими коштами у
розмірі 13,5 % на рік, з кінцевим терміном
повернення 14.05.2018 року.

ОСОБА_6 зобов'язалася погасити кредит
частинами, сплачуючи щомісячно
заборгованість за кредитом у
визначеному графіком розмірі та
відсотки за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6
своїх зобов'язань за кредитним
договором банком укладені з ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 договори поруки, за якими
останні зобов'язалися відповідати
перед банком за виконання
позичальником всіх своїх зобов'язань
за кредитним договором.

Посилаючись на порушення
відповідачами договірних зобов'язань
та невиконання ними вимоги про
дострокове повернення частини кредиту,
що залишилася, та сплати процентів,
позивач просив суд стягнути з них у
солідарному розмірі заборгованість за
кредитним договором в сумі 99 424,17
доларів США та понесені судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30 травня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк"
заборгованість за кредитним договором
від 14.05.2008р № 0, яка виникла станом
на 08.11.2013 року в сумі 99424,17 доларів США
(дев'яносто дев'ять тисяч чотириста
двадцять чотири долари США 17 центів), що
за курсом НБУ еквівалентно 794 697,40
гривні (сімсот дев'яносто чотири тисячі
шістсот дев'яносто сім гривень 40
копійок) та складається з наступного:
кредитна заборгованість - 79 978,55 доларів
США, що еквівалентно 639 268,55 гривень;
заборгованість зі сплати процентів -
16298,13 доларів США, що еквівалентно 130 270,95
гривень; пеня за прострочення сплати по
кредиту 14 682,50 гривень що еквівалентно
1 836,92 доларів США; пеня за прострочення
сплати процентів - 10 475,40 гривень, що
еквівалентно 1 310,57 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк"
заборгованість за кредитним договором
від 14.05.2008р № 0, яка виникла станом
на 08.11.2013 року в сумі 99424,17 доларів США
(дев'яносто дев'ять тисяч чотириста
двадцять чотири долари США 17 центів), що
за курсом НБУ еквівалентно 794 697,40
гривні (сімсот дев'яносто чотири тисячі
шістсот дев'яносто сім гривень 40
копійок) та складається з наступного:
кредитна заборгованість - 79 978,55 доларів
США, що еквівалентно 639 268,55 гривень;
заборгованість зі сплати процентів -
16298,13 доларів США, що еквівалентно 130 270,95
гривень; пеня за прострочення сплати по
кредиту 14 682,50 гривень що еквівалентно
1 836,92 доларів США; пеня за прострочення
сплати процентів - 10 475,40 гривень, що
еквівалентно 1 310,57 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк" сплачений
судовий збір з кожного по 1218,00 гривень
(одна тисяча двісті вісімнадцять
гривень 00 копійок ).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, зазначаючи, що рішення
постановлено без врахування положень
ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо обчислення
строку пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів, а також без
застосування до спірних правовідносин
наслідків спливу позовної давності,
визначених ст. 267 ЦК України.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник ПАТ «УкрСиббанк» її
доводи не визнав, просив рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2008 року
позивач уклав із ОСОБА_6 договір про
надання споживчого кредиту, за умовами
якого остання отримала кредит в сумі 100
000 доларів США з кінцевим терміном
повернення 14.05.2018 року, зі сплатою
процентів за користування грошовими
коштами у розмірі 13,5 % на рік, в порядку
та на умовах, визначених договором.

При цьому ОСОБА_6 зобов'язалася
повертати суму кредиту та сплачувати
проценти шляхом сплати ануїтетних
платежів у розмірі 1 225 доларів США 14
числа кожного календарного місяця
всього строку кредитування(а.с. 7).

Для забезпечення виконання ОСОБА_6
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 14 травня 2008 року банк уклав
договори поруки з ОСОБА_7, ОСОБА_5,
відповідно до яких останні виступили
поручителями перед банком за виконання
позичальником свого обов'язку
повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами договорів встановлена
солідарна відповідальність
поручителів та боржника і визначено
обсяг відповідальності поручителя той
же, що і у боржника (а.с. 15, 17).

Починаючи з травня 2012 року ОСОБА_6 свої
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів та сплати процентів за
користування кредитом не виконує.

Факт порушення позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором
став підставою для звернення банку до
суду з позовом про дострокове
повернення кредиту.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Аналогічні положення містяться у п. 5.5
кредитного договору, відповідно до
якого банк набуває право вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту та нарахованих процентів у
випадку не сплати позичальником
чергового ануїтетного платежу в
установлений цим договором день сплати
такого платежу більше ніж на один
місяць, та/або порушення інших умов
договору, та/або у випадку порушення
позичальником, та/або заставодавцем
та/або поручителем, та/або гарантом
умов укладеного з банком договору щодо
надання забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором.

Таким чином, у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання (в
даному випадку - 14 травня 2018 року)
вправі заявити вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнути
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.

При вказаних обставинах, а також
враховуючи, що ОСОБА_6 свої зобов'язання
перед банком та їх об'єм не оспорювала,
доказів на спростування заявлених
вимог не надавала, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що заявлені позивачем до позичальника
вимоги щодо повернення кредиту,
процентів за користування грошовими
коштами, неустойки є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає, що
визначаючи розмір заборгованості
позичальника та поручителів за наданим
представником позивача розрахунком,
суд першої інстанції не звернув увагу
на наявну в матеріалах справи заяву
ОСОБА_7 щодо застосування наслідків
спливу позовної давності та не
застосував до спірних правовідносин
положення ч. 2 ст. 258 ЦК України, згідно
яких позовна давність до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується в один рік, у зв'язку з
чим з позичальника підлягає стягненню
заборгованість, що виникла зі сплати
неустойки у межах зазначеного строку, а
з поручителів - у межах шестимісячного
строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

За таких обставин включення для
обрахування пені прострочених
платежів, які мали місце поза межами
позовної давності до основної вимоги,
не ґрунтується на вимогах закону, а
стягнення неустойки обмежується
останніми 12 місяцями перед зверненням
кредитора до суду (24.02.2014 року) та
зважаючи на предмет заявленого банком
в цій частині позову, розмір
заборгованості позичальника ОСОБА_6 зі
сплати пені станом на 08.11.2013 року,
починаючи з 24 лютого 2013 року, складає:
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 11 104,04
грн., що еквівалентно 1389,22 доларів США;
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості зі сплати процентів за
користування кредитом - 8 630,29 грн., що
еквівалентно 1079,73 доларів США.

При цьому з поручителів підлягає
стягненню заборгованість, що виникла
зі сплати неустойки у межах шести
місяців, що передували зверненню
позивача до суду з позовом за період з
24.08.2013 року по 08.11.2013 року, а саме: пені за
прострочення сплати кредиту - 3947,90 грн.
(1331,23 грн. + 1539,61 грн. + 1077,06 грн.), що
еквівалентно 493,92 доларів США та пені за
прострочення сплати процентів - 3393,51
грн. (1114,38 грн. + 1326,76 грн. + 952,37 грн.), що
еквівалентно 424,56 доларів США.

Крім того, заслуговуючими на увагу
колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги щодо правовідносин,
які склалися з поручителями
позичальника ОСОБА_7 та ОСОБА_5, зокрема
щодо обчислення строку пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язань
боржником.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони встановили як строк дії
кредитного договору, так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягає виконанню в
строк до 14 травня 2018 року (а.с.7).

Таким чином, умовами кредитного
договору погашення заборгованості та
строки сплати чергових платежів
визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
(ануїтетних платежів), що входять до
змісту зобов'язань, які виникли на
основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

За умовами договору про надання
споживчого кредиту встановлено, що у
випадку невиконання позичальником
умов цього договору банк має право
достроково вимагати повернення
кредиту та нарахованих процентів у
порядку, визначеному умовами договору,
шляхом направлення вимоги про
дострокове повернення кредиту у
вигляді цінного листа з описом та
повідомленням про вручення або
кур'єром.

Строк дії кредитного договору (строк
повернення кредиту) визначено
сторонами до 14 травня 2018 року, а умовами
укладених із ОСОБА_7 та ОСОБА_5
договорів поруки встановлено, що
договір діє до повного припинення всіх
зобов'язань боржника за основним
договором, тому враховуючи, що строк
припинення поруки договором не
встановлений, пред'явивши ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 як поручителям письмову вимогу
про дострокове стягнення кредитних
коштів 10.10.2013 року і звернувшись до суду
з даним позовом 24.02.2014 року позивач
вправі розраховувати на забезпечення
поручителями зобов'язань позичальника
в межах шестимісячного строку щодо
кожного із визначених договором
ануїтетних платежів.

Зазначена правова позиція щодо
застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України
викладена у постанові Верховного Суду
України від 06 листопада 2013 року,
прийнятій за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої ст. 355 ЦПК України і
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів (справа 6-116цс13).

Отже, висновки суду про
відповідальність поручителів поза
межами шестимісячного строку не
відповідає положенням ч. 4 ст. 559 ЦК
України і є неправильними.

Рішення суду у наведеній частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в частині кредитних
зобов'язань позичальника за період з
24.08.2013 року до встановленого угодами
строку повернення кредиту.

Визначаючи розмір відповідальності
ОСОБА_7, ОСОБА_5 колегія суддів виходить
із встановлених кредитними угодами
графіків щомісячних платежів,
починаючи з 24 серпня 2013 року, і вважає,
що із стягнутих із ОСОБА_7 на користь
позивача в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
грошових коштів у розмірі 98 745,63
доларів США, яка складається з
наступного: кредитна заборгованість - 79
978,55 доларів США; заборгованість зі
сплати процентів - 16298,13 доларів США;
пеня за прострочення сплати кредиту
11104,04 гривень що еквівалентно 1 389,22
доларів США; пеня за прострочення
сплати процентів - 8630,29 гривень, що
еквівалентно 1079,73 доларів США,
підлягають стягненню солідарно з
ОСОБА_7, ОСОБА_5, в частині кредитних
зобов'язань позичальника за період з 24
серпня 2013 року, а саме: заборгованість
за кредитним договором в розмірі 68 684,79
доларів США, що складається із
кредитної заборгованості в сумі 65 590,48
доларів США, заборгованості зі сплати
процентів - 2 175,83 доларів США, пені за
прострочення сплати кредиту - 3947,90 грн.,
що еквівалентно 493,92 доларів США та пені
за прострочення сплати процентів - 3393,51
грн., що еквівалентно 424,56 доларів США

Оскільки кредит у спірних
правовідносинах правомірно наданий в
іноземній валюті та позивач, як
кредитодавець, просить стягнути з
відповідачів кошти в іноземній валюті
(доларах США), колегія суддів
відповідно до вимог ч. 3 ст. 533 ЦК України
зазначає про стягнення таких коштів у
доларах США і вважає, що зазначення
кредитної заборгованості у гривнях із
урахуванням офіційного курсу гривні до
долара США, встановленого Національним
банком України на час ухвалення судом
рішення (чи наведену позивачем дату), є
недоцільним та таким, що немає
правового значення.

Що ж стосується пені, то вона
відповідно до діючого в Україні
законодавства та умов кредитного
договору (п. 8.1) розраховується від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені,
враховуючи, що сума такої
заборгованості визначена в іноземній
валюті - доларах США.

Таким чином, зважаючи на наведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що ухвалене судом рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову з
наведених вище підстав.

В зв'язку з цим, відповідно до положень
ст. 88 ЦПК України зміні підлягає
розподіл судових витрат, які у
понесеному позивачем та документально
підтвердженому розмірі (3654 грн. 00 коп.)
підлягають стягненню з відповідачів
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а саме: з ОСОБА_6 у
розмірі 1738 грн., з ОСОБА_7 у розмірі 958
грн., з ОСОБА_5 у розмірі 958 грн. (а.с. 4).

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 559 ЦК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 частково
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30 травня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» заборгованість за
кредитним договором від 14.05.2008 року №
0, яка виникла станом на 08.11.2013 року
в сумі 98745,63 доларів США та складається
з наступного: кредитна заборгованість -
79 978,55 доларів США; заборгованість зі
сплати процентів - 16298,13 доларів США;
пеня за прострочення сплати кредиту
11104,04 гривень що еквівалентно 1 389,22
доларів США; пеня за прострочення
сплати процентів - 8630,29 гривень, що
еквівалентно 1079,73 доларів США, із яких
стягнути солідарно з ОСОБА_5
заборгованість за цим кредитним
договором в частині кредитних
зобов'язань позичальника за період з 24
серпня 2013 року, а саме: заборгованість
за кредитним договором в розмірі 68 684,79
доларів США, що складається із
кредитної заборгованості в сумі 65 590,48
доларів США, заборгованості зі сплати
процентів - 2 175,83 доларів США, пені за
прострочення сплати кредиту - 3947,90 грн.,
що еквівалентно 493,92 доларів США та пені
за прострочення сплати процентів - 3393,51
грн., що еквівалентно 424,56 доларів США та
із яких стягнути солідарно з ОСОБА_7
заборгованість за цим кредитним
договором в частині кредитних
зобов'язань позичальника за період з 24
серпня 2013 року, а саме: заборгованість
за кредитним договором в розмірі 68 684,79
доларів США, що складається із
кредитної заборгованості в сумі 65 590,48
доларів США, заборгованості зі сплати
процентів - 2 175,83 доларів США, пені за
прострочення сплати кредиту - 3947,90 грн.,
що еквівалентно 493,92 доларів США та пені
за прострочення сплати процентів - 3393,51
грн., що еквівалентно 424,56 доларів США

Стягнути на користь публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Укрсиббанк» понесені судові
витрати з ОСОБА_6 у розмірі 1738 грн. (одна
тисяча сімсот тридцять вісім гривень),
з ОСОБА_7 у розмірі 958 грн. (дев'ятсот
п'ятдесят вісім гривень), з ОСОБА_5 у
розмірі 958 грн. (дев'ятсот п'ятдесят
вісім гривень).

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: