інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/3351/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 31
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «Банк Ренесанс Капітал»,
третя особа - публічне акціонерне
товариство «Перший Український
міжнародний банк», про зобов'язання
вчинити дію, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просила зобов'язати відповідача у
місячний термін з моменту ухвалення
рішення надати їй кредитний договір №
GP - 5090791 від 17 вересня 2013 року,
обґрунтовуючи вимоги тим, що між нею та
відповідачем у вересні 2013 року були
погоджені умови надання кредиту, а
саме: банк надав кредит в розмірі 17 700
грн. на 48 місяців під 5,99 % річних,
працівник банку роздрукував папери
дуже дрібним шрифтом, їй видали кошти в
розмірі 17 700 грн., та позивач підписала
документи, але не прочитала їх через
дрібний шрифт та поганий зір. В
подальшому ОСОБА_1 намагалася
з»ясувати, що за документи їй надали та
звернулася за юридичною допомогою,
внаслідок чого в документах були
виявлені численні розбіжності. На
звернення до відповідача про надання
примірника кредитного договору з
чіткими умовами відповіді не отримала,
в зв»язку з чим звернулась до суду з
позовом.

Під час судового розгляду справи
позивач збільшила позовні вимоги та
просила суд зобов'язати ПАТ «Банк
Ренесанс Капітал» припинити
зловживання своїми правами - вимагати з
неї грошові кошти за кредитним
договором № GP - 5090791 від 17 вересня 2013
року у зв'язку з неукладанням цього
договору; зобов»язати ОСОБА_1 у
місячний термін з моменту ухвалення
рішення повернути ПАТ «Банк Ренесанс
Капітал» грошові кошти в розмірі 17 700,00
грн.; стягнути з ПАТ «Банк Ренесанс
Капітал» на користь ОСОБА_1 51 000,00 грн. в
рахунок компенсації моральної шкоди та
10 960,00 грн. в рахунок компенсації
майнової шкоди, а також стягнути з ПАТ
«Банк Ренесанс Капітал» на користь
ОСОБА_1 понесені нею судові витрати.

Збільшення позовних вимог позивач
обґрунтовувала тим, що відповідач
ігнорує її вимоги щодо надання
інформації по кредитному договору,
вимагає повернення боргу, а вона не має
можливості відкликати згоду на
укладення договору, як передбачено
вимогами Закону України «Про захист
прав споживачів». Неправомірними діями
відповідача позивачу було завдано
матеріальної шкоди через погіршення
стану здоров'я та необхідність
лікуватись, яку вона оцінює в 10 960 грн.,
та моральну шкоду в розмірі 51 000 грн., що
підлягає стягненню з відповідача на її
користь.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 31
березня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
задоволення її позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
пояснення позивача та її представника,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено,
що 17 вересня 2013 року між ПАТ «Банк
Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № GP-5090791,
який складається з пропозиції укласти
договір (оферти), графіку платежів та
загальних умов договорів кредитування,
відкриття та ведення рахунків (а.с.33-37).
За даним договором ОСОБА_1 отримала
кредит в розмірі 18 585 грн., в тому числі 17
700 грн. на споживчі цілі та 885 грн. для
сплати разової комісії, зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами в розмірі 5,99% річних строком на
48 місяців.

Ухвалюючи рішення про відмову в
позові, суд першої інстанції виходив з
його необгрунтованості та
недоведеності, з чим погоджується і
колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

В ст. 654 ЦК України зазначено, що
зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає їз
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору, що
підтверджується копією договору від 17
вересня 2013 року, підписаного сторонами
(а.с.33-37). При укладанні договору сторони
мали необхідній обсяг цивільної
дієздатності, їх волевиявлення було
вільним і відповідало їх внутрішній
волі; правочин був спрямований на
реальне настання правових наслідків -
отримання кредитних коштів.

Доказів на підтвердження того, що
вищевказаний договір є неукладеним,
ОСОБА_1 суду надано не було, в зв»язку з
чим законним та обґрунтованим є
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні її вимог про
зобов»язання банку припинити вимагати
від неї сплати грошових коштів за цим
договором та стягнення з неї на користь
банку отриманих за кредитним
договором грошових коштів в розмірі 17
700 грн.

Обгрунтованим є і рішення суду в
частині відмови у задоволенні вимог
ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на
її користь майнової та моральної шкоди,
оскільки нею на підтвердження факту
завдання такої шкоди суду не надано
жодних доказів.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що при укладенні спірного договору не
було дотримано його форми відповідно
до вимог чинного законодавства,
зокрема договір не містить підпису
уповноваженої особи та печатки банку,
не заслуговують на увагу, оскільки
спростовуються наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, як підставу для
скасування рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга позивача не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 31
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: