АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6820/14 Справа № 2-44/11
Головуючий у 1 й інстанції - Томаш
В.І. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Гайдук В.І.,
Ремеза В.А.

за участю секретаря Книш
К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль»

на рішення Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У серпні 2010 року позивач звернувся до
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, сплативши судовий
збір, відповідно до вимог чинного
законодавства.

Свої вимоги мотивує тим, що 31
березня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством "Райффайзен
Банк Аваль" у особі
Орджонікідзевського відділення
Дніпропетровської обласної дирекції
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № 014/3140/146584/82 про надання
кредиту у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч)
гривень, терміном до 31.03.2011 року зі
сплатою 28,00 відсотків річних за
користування кредитними коштами.
Кредитні кошти призначені для
використання на споживчі цілі. Позивач
виконав свої зобов'язання за Кредитним
договором належним чином,
перерахувавши кошти в розмірі 14 850,00
гривень на поточний рахунок
Відповідача 1 № 75, які він отримав
готівкою через касу Банку згідно заяви
на видачу готівки від 31.03.2008 року. У той
же час, Відповідач 1 не виконав свої
зобов'язання за Кредитним договором і
не сплативє відсотки за користування
кредитом та не здійснює повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до Графіку.

Рішенням Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
банк Аваль" в особі Дніпропетровської
обласної дирекції на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 судові витрати по справі у
розмірі 2 350 грн. 08 коп.

У апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, з тих
підстав, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в межах
заявлених вимог та на підставі тих
доказів, що надані були сторонами під
час розгляду справи по суті, в
достатньо повному обсязі з'ясував
права і обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Так, судом першої інстанціїі
встановлено, що 01 березня 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" у особі
Орджонікідзевського відділення
Дніпропетровської обласної дирекції
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № 014/3140/146584/82 про надання
кредиту у сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч)
гривень, терміном до 31.03.2011 року зі
сплатою 28,00 відсотків річних за
користування кредитними коштами.
Кредитні кошти призначені для
використання на споживчі цілі. Позивач
виконав свої зобов'язання за Кредитним
договором належним чином,
перерахувавши кошти в розмірі 14 850,00
гривень на поточний рахунок
Відповідачки 1 № 75, які він
отримав готівкою через касу Банку
згідно заяви на видачу готівки від
31.03.2008 року. У той же час, позичальник -
відповідачка у справі, не виконала свої
зобов'язання за Кредитним договором, не
сплатила відсотки за користування
кредитом та не здійснює повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до Графіку.

Крім того, було встановлено, що у
відповідності до вимог п. 1.1.3
Кредитного договору, виконання
зобов»язання позичальника за цим
договором забезпечено порукою. У
зв»язку з чим, 31.03.2008 року між позивачем
та ОСОБА_4 було укладено договір поруки
№ 12/3140/146584/82.

Станом на 06.08.2010 року заборгованість
Відповідачів перед Позивачем за
вказаним Кредитним договором від 31.03.2008
року та договором поруки складає 35334,50
грн., з яких: 8 380,89 гривень -
заборгованість за кредитом; 4 899,07 грн. -
заборгованість за відсотками; 22 054,54
грн. - заборгованість по пені.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Так, відповідно до п.3.1. договору поруки
«сторони договору встановлюють, що у
випадку невиконання або неналежного
виконання Боржником всіх або окремих
взятих на себе зобов'язань по
Кредитному договору, Поручитель несе
солідарну відповідальність перед
Банком за невиконання боргових
зобов'язань у тому ж обсязі, що і
Боржник, включаючи сплату основного
боргу за Кредитним договором,
нарахованих відсотків за користування
кредитом та неустойки, відшкодування
збитків.

Крім того, ст.625 ЦК України встановлено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

А згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до ст. 7.4 Кредитного
договору, у разі невиконання або
неналежного виконання Позичальником
(Відповідачем) своїх зобов'язань за цим
Договором, Кредитор (Позивач) має право
вимагати дострокового погашення
Кредиту Позичальником у повному обсязі
разом зі сплатою всіх сум, належних до
сплати на дату пред'явлення вимоги,
включаючи проценти за Кредитом (в тому
числі, прострочені проценти), пеню та
штрафи відповідно до цього Договору.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підстави своїх вимог. Відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. Відповідно
до ст. 57 ЦПК України доказами є будь -
які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову у повному обсязі,
прийняв до уваги ствердження
відповідачів щодо неналежності їм
підписів, як у кредитному договорі, так
і договорі поруки.

Так, ухвалою Орджонікідзевського
міського суду від 27 грудня 2013 року, на
задоволення клопотання відповідачів у
справі, була призначена судова
почеркознавча експертиза, згідно до
висновків якої № 226-14 від 17 квітня 2014
року встановлено, що підписи від імені
ОСОБА_3 в графах «Позичальник» на
кожній сторінці, а також в графі
«Другий примірник цього договору
отримав» на останній сторінці
кредитного договору № 014/3140/146584/82 від 31
березня 2008 року; в графі «Другий
примірник цього Договору отримав»
додатку № 1 до вказаного кредитного
договору; в графі «Позичальник» на
лицевій та в графі «Підпис» на
зворотній сторінках додатку № 2 до
вказаного кредитного договору
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з
наслідуванням її справжньому підпису.

Підписи від імені ОСОБА_4 в графах
«Поручитель» на кожній сторінці, а
також в графі «Другий примірник цього
договору отримав» на останній сторінці
договору поруки № 12/3140/146584/82 від 31.03.2008
року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою
з наслідуванням його справжнього
підпису.

Представник позивача, не заперечував
проти призначення вказаної експертизи,
однак, своїх питань перед експертом не
ставив та заперечень щодо
досліджуваних документів не зазначав.
Крім того, представник позивача не
надав жодного доказу на спростування
висновку експертизи, не заявляв
клопотання про призначення повторної
судової почеркознавчої експертизи у
разі незгоди з висновками проведеної
експертизи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведені обставини свідчать про те, що
оскільки спірний кредитний договір
відповідачі не підписували, грошові
кошти за цим договором не отримували,
то відповідно ця угода є неукладеною, а
тому, у відповідачів не виникли
зобов'язань перед ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" по поверненню кредиту, а тому,
суд першої інстанції вірно дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог ПАТ «Райффайзен банк
Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
позивача не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки, вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці, та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши вказані обставини та
докази у їх підтвердження, суд прийшов
до правильного висновку про
задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують правильність
висновків у рішенні суду, протирічать
вимогам законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, матеріалам
справи, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Судом першої інстанції у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та
конкретні обставини справи, судове
рішення відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права і
тому, колегія апеляційного суду вважає,
що згідно до ст. 308 ЦПК України правових
підстав для скасування рішення не
вбачає, а тому, доводи апеляційної
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
О.В.Свистунова

Судді
В.І.Гайдук

В.А.Ремез