Справа № 736/1085/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корха О. І.,

при секретарі - Александровій Н.
Л.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,представника позивача - ОСОБА_2,
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача
-Ходаківського Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Корюківка у приміщенні
суду справу за позовом ОСОБА_1 до
Відокремленого підрозділу
Конотопської дистанції Колії
м.Конотоп, вул. Свободи №49 Сумської
області інд. 41600 та Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця» про
поновлення на роботі та стягнення
судових витрат , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом та просив суд поновити
його на роботу у відокремлений
підрозділ Конотопської дистанційної
колії монтером колії третього розряду
та стягнути з відокремленого
підрозділу Конотопської дистанційної
колії на свою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Під час розгляду справи було залучено в
якості співвідповідача по справі
Державне територіально-галузеве
об»єднання «Південно-Західна
залізниця».

Також під час судового розгляду
позивач зменшив свої позовні вимоги та
остаточні позовні вимоги виклав
такими: просить суд поновити його,
тобто ОСОБА_1 на роботу у Відокремлений
підрозділ Конотопської дистанційної
колії Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця»
монтером колії третього розряду та
стягнути з відповідача Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця» судові
витрати по справі . Від решти своїх
позовних вимог позивач відмовляється.

В судовому засіданні позивач
остаточний позов підтримав та просить
суд задовольнити остаточний позов.
Також пояснив, що з 30.06.2014 року і по 1.07.2014
року він, тобто позивач дійсно
знаходився в с.Воловики та наглядав за
батьком ОСОБА_6 1932 року народження, який
захворів та знаходився в тяжкому стані
. При цьому для надання медичної
допомоги викликався фельшер ОСОБА_7,
який протягом вказаного часу надавав
медичну допомогу ОСОБА_6 Працюючи у
відповідача в нього було багато
невикористаних відгулів, тому коли
його батьку ОСОБА_6 стало погано і
потрібно було побути з ним, то він
ввечері 30 червня 2014 року телефонував на
мобільний телефон своєму
безпосередньому начальнику ОСОБА_8 та
просив надати в зв»язку з хворобою
батька відгули. Той не заперечував в
цьому, сказав щоб позивач залишався з
батьком. 01 липня 2014 року зранку о 7
годині він також телефонував майстру
ОСОБА_9 та пояснивши про хворобу батька
просив оформити відгули чи відпустку
за свій рахунок на 4 дні поки він, тобто
позивач побуде з хворим батьком. В
лікарню батько їхати відмовився, і тому
лікування здійнював фельшер за місцем
мешкання хворого. 01 липня 2014 року
позивачу зателефонували з роботи та
сказали, що дозволу на отримання
відгулів йому не надано. Точніше
позивачу в 14 годин 01 липня 2014 року
зателефонував ОСОБА_9, та повідомив, що
відлуги позивачу не надано.

Тому позивач поїхав на роботу, де надав
письмове пояснення з приводу невиходу
його на роботу 01 липня 2014 року. Після
він, тобто позивач перебував на роботі
з 2 липня по 23 липня 2014 року, поки його не
викликали в відділ кадрів та не сказали
написати заяву на бестрокову відпустку
за свій рахунок. До цього позивача
викликала начальник кадрів ОСОБА_10 та
сказала написати заяву про звільнення
за власним бажанням так як в нього,
тобто позивача є прогул. Він написав
заяву про звільнення за власним
бажанням та пояснив, що допустив прогул
з поважної причини так як перебував
01.07.14 року по нагляду з тяжко хворим
батьком. Начальник кадрів також
вказала написати йому заяву на перевід
на іншу роботу, а поки питання про
перевід не вирішиться , два тижні
пропрацювати. Він, тобто позивач був
згоден на первод на будь-яку іншу
роботу в своєму підприємстві, тому
написав заяву про перевод його на іншу
роботу. Також він надав до відділу
кадрів надав довідку з Забарівського
ФАПу про те, що 30.06.2014 року та 01.07.2014 року
він, тобто позивач в цей період
наглядав за тяжкохворим батьком. Коли
пройшло дві неділі, питання з його
переводом не було вирішено, а сказали,
що його буде звільнено за власним
бажанням. Він не погодився з вказаним
та подав 15.07.2014 року на підприємстві
заяву про відкликання заяви про
звільнення за власним бажанням.
Вказана його заява кудись поділась,
тому він знову 17.07.2014 року подав
повторну заяву про відкликання його
заяви про звільнення за власним
бажанням, копію якої направив до
транспортної прокуратури. Після цього
на підприємстві було відкликано його
попередню заяву про звільнення за
власним бажанням. 21.07.2014 року було
проведено на підприємстві оперативну
нараду, на якій обговорювалось питання
про його прогул. На вказаній нараді він
знову пояснив, про те, що 01.07.2014 року він,
тобто позивач в цей період наглядав за
тяжко хворим батьком і тому мав поважну
причину прогулу. Після 23.07.2014 року
зранку за його, тобто позивача, участі
на підприємстві було проведено
профспілкові збори на яких було дано
згоду профкому на його звільнення.
Вважає, що прогул ним було здійснено з
поважної причини. Після проведення
профспілкових зборів його, тобто
позивача знову забрала з собою
начальник кадрів, пояснила, що так як
він не пройшов медичної комісії, то
його не можуть допустити до роботи і
тому він повинен написати заяву про
відпустку за власним бажанням 23.07.2014
року. Він тобто позивач написав вказану
заяву про відпустку і поїхав до себе
додому. Ввечері 23.07.2014 року біля 17
години йому , тобто позивачу, знову
зателефонувала начальник кадрів та
попросила приїхати на роботу. Він
повідомив , що не може так скоро
приїхати на роботу. Після цього
начальник кадрів разом з його
безпосереднім керівником 23.07.2014 року
біля 17 години 40 хвилин приїхали до
нього додому вручили йому наказ про
його звільнення за прогул, трудову
книжку та розрахунок. Після цього до
нього було направлено лист від
підприємства про повернення ним
підприємству спецодягу, повернення
посвідчення та оформленням обхідного
листа. Остаточний свій позов він
підтримує, просить суд поновити його на
роботі на посаді монтера і стягнути з
відповідача судові витрати. Від решти
своїх позовних вимог він
відмовляється.

В судове засідання 22 вересня 2014 року
представник позивача ОСОБА_2 не
з»явилась, хоча була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, а на попередніх судових
засіданнях позов підтримала та просила
суд задовольнити позов .

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 остаточний позов
підтримав та просить суд задовольнити
позов.

Представник відповідача
Відокремленого підрозділу
Конотопської дистанції Колії м.Конотоп
та Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця»
Ходаківський Ю.П в судовому засіданні
остаточний позов позивача не визнав,
подав письмові заперечення на позов та
просить суд відмовити в задоволенні
позову. Також пояснив, що він не
заперечує в зменшенні позовних вимог
позивача та прийняття судом відмови
позивача від решти позовних вимог.
Також пояснив, що надана довідка з
Корюківської ЦРЛ №1197 від 19.09.2014 року
вказує про те, що стан хворого ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає в АДРЕСА_1,
посилаючись на запис фельшера ФП в
журналі ф.074/о за 30.06.2014 р., 01.07.2014 р.( №678,
№679) і зважаючи на те, що артеріальний
тиск був 30.06.2014 року о 23 годині 25 хвилин
235/145 мм.рт. ст., то стан хворого, так як це
був гіпертонічний криз, о 23 годині
30.06.2014 р. по 01.07.2014 р. міг бути важким і,
зважаючи на стан хворого та вік , він
міг потребувати стронньої допомоги в
цей період . Так як вказана довідка
Корюківської ЦРЛ №1197 від 19.09.2014 року не
вказує однозначно на те, що стан
останнього, тобто ОСОБА_6 о 23 годині
30.06.2014 р. по 01.07.2014 р. був тяжким та той
потребував стронньої допомоги в цей
період, тому на його думку вказаний
позов позивача підлягає відмові в
задоволенні.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що він
працює фельшером Забарівського
фельшерського пункту. В
обслуговування Забарівського
фельшерського пункту входить
с.Воловики Корюківського району. В час
коли він знаходиться на території с.
Забарівка, то в разі коли кому з
місцевих жителів потрібна медична
допомога, то він, як фельшер надає
медичну допомогу і швидка допомога з
Корюківської ЦРЛ не виїзжає за
викликом. Так в вечірній час 30 червня 2014
року до нього звернулись рідні ОСОБА_6
1932 року народження, жителя с. Воловики
Корюківського району та повідомили, що
ОСОБА_6 погано і йому необхідно надати
медичну допомогу. Він, тобто ОСОБА_7,
незважаючи на те що в цей період
перебував у відпусці, приїхав до
ОСОБА_6, оглянув того та надав медичну
допомогу. ОСОБА_6 в той час був в
тяжкому стані , в нього був високий
тиск, скаржився на слабкість,
запаморочення. Під час надання
медичної допомоги він, тобто ОСОБА_7
вколов ОСОБА_6 укол «Магнезія» та надав
таблетки від серця. Після надання ним
ОСОБА_6 медичної допомоги останньому
стало краще. В цей період біля ОСОБА_6
знаходився позивач. Зранку слідуючого
дня він, тобто ОСОБА_7 велосипедом знову
приїздив до батька позивача ОСОБА_6 та
надавав медичну допомогу. 01.07.2014 року,
як йому відомо позивач знаходився біля
свого батька ОСОБА_6 та доглядав за ним.
Після позивач звертався до нього, тобто
ОСОБА_7 та просив надати йому довідку
про те, що з 30.06.2014 року і по 1.07.2014 року
позивач дійсно знаходився в с.Воловики
та наглядав за батьком ОСОБА_6 1932 року
народження, який захворів та
знаходився в тяжкому стані. Вказане в
довідці відповідало дійсності, хоча
сама довідка ним була складена
неправильно, вона є недійсною , на
довідці було ним поставлено печатку
ФАПУ УРСР, вказана довідка не несе за
собою ніяких наслідків. Вказаною
печаткою він, як фельшер ФАПу
користувався до даного часу , завіряв
даною печатко довідки про смерть
місцевих жителів, так як іншої печатки
в Забарівському фельшерському пункті
не було. Про його виклик до ОСОБА_6 ним
було відображено в своєму
зошиті-журналі ф.074/о, який ним заведено
в ФАПі. Під час надання ним
амбулаторної допомоги ОСОБА_6, ним було
рекомендовано помістити його на
стаціонарне лікування, однак останній
категорично від цього відмовився,
зважаючи на свій похилий вік.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що з
30.06.2014 року і по 1.07.2014 року позивач
дійсно знаходився в с.Воловики та
наглядав за батьком ОСОБА_6 1932 року
народження, який захворів та
знаходився в тяжкому стані . При цьому
для надання медичної допомоги
викликався фельшер ОСОБА_7, який
протягом вказаного часу надавав
медичну допомогу ОСОБА_7. Він тобто
ОСОБА_14 , хоча і проживає з батьком але
через свою роботу не міг залишитись з
ОСОБА_6 1932 року народження, і тому з ним
залишався позивач. Швидку допомогу не
викликали, так як за наявності фельшера
в вказаному населеному пункті вона за
викликом не виїздить.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що він
працює заступником головного лікаря по
медичному обслуговуванню населення
Корюківської ЦРЛ. На запит відповідача
Корюківська ЦРЛ надала відповідь про
те, що фельшер ОСОБА_7 не надав
відповідних записів в «Книзі запису
викликів лікарів додому» ф.№031/о та
«Журналу реєстрації амбулаторних
хворих» ф.074/о, які повинні вестись у
Забарівському ФП. Однак в судове
засідання фельшер ОСОБА_7 надав журнал
ф.074/о, в якому є записи про надання ним
мешканцю с. Воловики ОСОБА_6 1932 року
народження в період з 30.06.2014 року і по
01.07.2014 року медичної допомоги.

Також пояснив, що довідку від 01.07.2014
року фельшер ОСОБА_7 видав позивачу
неправильну за формою, а відповідно
наявних записів в журналі ф.074/о він міг
надати довідку про надання ним
мешканцю с. Воловики ОСОБА_6 1932 року
народження в період з 30.06.2014 року і по
01.07.2014 року медичної допомоги, а також
про те що ОСОБА_6 відповідно до записів
в вказаному журналі в період з 23 години
25 хвилин по 1.07.2014 року перебував в
тяжкому стані та потребував сторонньої
допомоги. Вказана довідка могла
видаватись тільки на ім»я хворого і
могла потім бути використана позивачем
при оформленні ним за вказаний період
відпустки за свій рахунок. При цьому не
мав значення той факт, що фельшер
ОСОБА_7 в цей період перебував в
відпустці. Ті записи, які були зроблені
фельшером ОСОБА_7 в Книзі-журналі
ф.№074/о про надання ним допомоги
мешканцю с.Воловики ОСОБА_6 1932 року
народження в період з 30.06.2014 року і по
01.07.2014 року вказують на те що у хворого в
той період була гіпертонічна криза,
він реально перебував в тяжкому стані і
потребував стороннього догляду .
Фельшером ОСОБА_7 було надано хворому
кваліфіковану медичну допомогу та
правильно призначено лікування. Якщо б
в цей період позивачем чи його батьком
було викликано лікаря ЦРЛ на огляд
хворого, або якщо б було викликано
швидку допомогу до хворого, яка
доставила б хворого до лікарні, то
лікарем би було об»єктивно надано
особі, яка перебувала разом з хворим,
тобто позивачу, лікарняний на період з
30.06.20014 року по 01.07.2014 року. Вважає, що у
позивача була поважна причина
перебування біля хворого батька в
вказаний період.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_8, показав , що він
працює шляховим майстром з
утриманняння колійного господарства
та штучних споруд Відокремленого
підрозділу Конотопської дистанції
Колії м.Конотоп і є безпосереднім
керівником позивача. Позивача може
характеризувати як особу схильну до
порушення трудової дисципліни. В
позивача за період його роботи
відгулів не було і те що позивач
працював з більшими нормами ніж
зазвичай було тому, що позивач
відпрацьовував раніше дорущені ним
прогули. В період 30.06.2014 року по 1.07.2014
року включно позивач йому не
телефонував та не просив отримання
відгулів. Так як 01.07.2014 року позивача не
було на роботі і позивач не надав
станом на 22.07.2014 року документа про
поважну причину скоєння ним прогулу,
тому було вирішено звільнити позивача
з 24.07.2014 року за прогул. Коли він у
позивача питав причину за якою той
допустив прогул 01.07.2014 року, то той
пояснив, що знаходився поряд з тяжко
хворим батьком. Але він, тобто , ОСОБА_8,
не повірив вказаному та написав рапорт
на ім»я начальника дистанції про
відсутність позивача без поважної
причини на роботі 01.07.2014 року. По даному
факту на підприємстві проводилось
розслідування та було вирішено
звільнити позивача з роботи за прогул.
ОСОБА_9 не мав права писати заяви на
відгул від іншої особи.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_16, показав, що
працює бригадиром Відокремленого
підрозділу Конотопської дистанції
Колії м.Конотоп з 1.05.2014 року. Може
пояснити , що позивач працював як і всі
інші працівники. 30.06.2014 року йому
позивач не телефонував та не
повідомляв про те, що не вийде на роботу
01.07.2014 року. 01.07.2014 року позивач не
з»явився на роботі , а на роботу прийшов
02.07.2014 року та пояснив, що він був в селі
і нічого не пояснював про те, що він
перебував з хворим батьком. Пояснення
від позивача він не вимагав.

Суд вислухавши сторони, вививши
матеріали справи вважає, що вказаний
остаточний позов позивача підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 працював у
відповідача монтером колії третього
розряду. 30 червня 2014 року в кінці
робочого дня позивачу позвонили й
повідомили, що його батьку ОСОБА_6 дуже
зле. У ОСОБА_6 було хворе серце,
гіпертонічна хвороба, бронхіальна
астма. Також батько позивача 1932 року
народження є інвалідом другої групи.
Тому позивач після роботи приїхав до
батька. Оскільки батькові не кращало то
ОСОБА_1 вимушений був 01 липня 2014 року
залишитись дома і доглядати батька. З
цієї причини позивач не був на роботі.

На роботі позивача ОСОБА_1
попросили дати письмове пояснення чому
його не було на роботі 01 липня 2014 року. В
пояснювальній записці позивач вказав,
що на роботі не був, оскільки тяжко
захворів батько і він його доглядав.

Але не дивлячись на це позивача
ОСОБА_1 за наказом №350/ОС від 23 липня 2014
року звільнили з роботи за прогул без
поважної причини, згідно п.4 ст.40 КЗпП
України.

Позивач вважає, що його звільнили
незаконно, адже він надав
адміністрації довідку фельшера, яка
підтверджує, що батько знаходився в
тяжкому стані. Але адміністрація не
прийняла цієї довідки до уваги,
посилаючись на те що вона не
зареєстрована. Але ж довідка
підтверджує тяжкий хворобливий стан
батька і вона була завірена печаткою.

Позивач згоден, що в нього є
прогул, але він з поважної причини.
Рішенням профспілкового комітету дана
згода на звільнення позивача ОСОБА_1, із
семи членів профкому проголосували два
проти звільнення, а п'ять за звільнення.

На думку суду позивачем, свідками
допитаними по справі, доведено те, що
позивач вимушений був 01 липня 2014 року
залишитись дома і доглядати батька, так
як той на той період перебував в
тяжкому стані і потребував стороннього
догляду, тобто допустив прогул з
поважної причини.

Так відповідно до наданої на
запит суду довідки Корюківської ЦРЛ
№1197 від 19.09.2014 року до суду надано
інформацію про те, що стан хворого
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає в
АДРЕСА_1, посилаючись на запис фельшера
ФП в журналі ф.074/о за 30.06.2014 р., 01.07.2014 р.(
№678, №679) і зважаючи на те, що
артеріальний тиск був 30.06.2014 року о 23
годині 25 хвилин 235/145 мм.рт. ст., то стан
хворого, так як це був гіпертонічний
криз, о 23 годині 30.06.2014 р. по 01.07.2014 р. міг
бути важким і, зважаючи на стан хворого
та вік , він міг потребувати стронньої
допомоги в цей період.

Відповідно до наданого
відповідачем протоколу Конотопського
територіального комітету профспілки
залізничників і транспортних
будівельників України від 23.07.2014 року
позивач будучи присутнім на
профспілковому комітеті пояснив, про
те, що 01.07 2014 року його не було на роботі,
так як він перебував у с.Воловики та
наглядав за тяжко хворим батьком та
надав довідку 23.07.2014 року на засіданні
профспілкового комітету з
фельшерського пункту с. Воловики.

Враховуючи вказане, а саме те, що
01.07 2014 року позивачем було допущено
прогул з поважної причини, тому слід
поновити позивача на посаді монтера
колії третього розряду відокремленого
підрозділу Конотопська дистанція
Державного територіально-галузевого
об»єднання «Південно-Західна
залізниця».

Що стосується інших позовних
вимог позивача, зокрема , щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку , то
враховуючи те, що позивачем подано
заяву про зменшення позовних вимог, в
якій він відмовився від вказаної
частини позовних вимог, то в даній
частині судом винесено ухвалу про
закриття провадження у справі в даній
частині.

За вищевказаних обставин
остаточний позов позивача підлягає
повному задоволенню.

Так як остаточний позов позивача
підлягає повному задоволенню, тому
слід стягнути з Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь позивача ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу понесені позивачем по
справі відповідно квітанцій №61 від 31
липня 2014 року та №126 від 22 вересня 2014
року на загальну суму 1000 гривень.

Також слід стягнути з Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 40 п.4, 232, 233, 235, 236
Кодексу законів про працю України, п.10
постанови Пленуму Верховного суду
України №13 від 24.12.1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці», п.8
постанови Пленуму Верховного суду
України №9 від 01.11.1996 року «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», ст.ст. 3, 10, 60, 84,
208-215, ст.218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відокремленого
підрозділу Конотопської дистанції
Колії м.Конотоп, вул. Свободи №49
Сумської області інд. 41600 та державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця» про
поновлення на роботі та стягнення
судових витрат - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на роботу у
відокремлений підрозділ Конотопської
дистанційної колії Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця»
монтером колії третього розряду .

Стягнути з Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу понесені позивачем по справі
відповідно квітанцій №61 від 31 липня 2014
року та №126 від 22 вересня 2014 року на
загальну суму 1000 ( одна тисяча ) гривень.

Стягнути з Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Чернігівського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня винесення
рішення апеляційної скарги до
Корюківського районного суду.

Суддя
О. І. Корх

Рішення складено в повному обсязі та
підписано 25.09.2014 р.