Єдиний унікальний номер 227/7180/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2031/2014
Головуючий в 1 інстанці Мавроді Р.Ф.
Доповідач - Ткачук С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік
С.Г., Ткачук С.С.,

при секретарі -
Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу державного підприємства
«Добропіллявугілля» на рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 21 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до державного підприємства
«Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому просив стягнути з
державного підприємства
„Добропіллявугілля" у відшкодування
моральної шкоди 5000грн. у зв'язку з
ушкодженням здоров'я внаслідок
нещасного випадку на виробництві, який
стався з ним 08 січня 2010 року на
підприємстві і за висновком МСЕК від
02.03.2010 року йому встановлено втрату
працездатності у розмірі 10 %.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 січня 2014 року частково задоволено
позовні вимоги ОСОБА_2: стягнуто з
державного підприємства
«Добропіллявугілля» у відшкодування
моральної шкоди 4000 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що з
встановленням позивачу за висновком
МСЕК 10% втрати працездатності
внаслідок трудового каліцтва,
отриманого на виробництві, останньому
завдано моральну шкоду. Заявлений
розмір моральної шкоди позивачем є
завеликий, а тому, визначив достатнім у
грошовому еквіваленті відшкодування
завданої моральної шкоди на рівні 4000
грн.

Не погоджуючись з судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу де просить скасувати рішення з
підстав порушення норм матеріального і
процесуального права і відмовити у
позові.

Доводами апеляційної скарги
приведені обставини, що судом не
враховано про не доведеність
позивачем факту спричинення йому
моральної шкоди, оскільки він може бути
встановлений лише за висновком
медико-соціальної експертної комісії,
встановленням конкретних нормативних
актів, які роботодавцем було порушено
відносно позивача. Посилання на
порушення відповідачем приписів
Закону України «Про охорону праці» є
безпідставним, оскільки позивач був
проінформований про небезпечні та
шкідливі умови праці. Судом не
встановлено в чому полягає
протиправність діяння підприємства,
наявність причинного зв'язку та його
вини через протиправну поведінку
позивача, яка сприяла наступу
нещасного випадку на підприємстві за
його участю.

Сторони до суду не з'явилися.

Відповідач згідно поштового
рекомендованого повідомлення про час
розгляду скарги був оповіщений
належним чином .

Позивач про час судового
засідання відповідно рекомендованого
повідомлення був оповіщений також
належним чином.

Апеляційний суд визнає, що скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції визнано
встановленим, що позивач працював на
шахті «Алмазна» ДП
„Добропіллявугілля" гірником очисного
забою з повним робочим днем на шахті у
шкідливих і небезпечних умовах праці.
8 січня 2010 року внаслідок нещасного
випадку на виробництві отримав
закритий перелом нігтьової фаланги 1-го
пальця правої стопи, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві за формою Н-1
від 10 січня 2010 року. Відповідно до
висновку МСЕК від 02.03.2010 року позивачу
встановлено втрату 10 % професійної
працездатності.

Задовольняючи частково позовні
вимоги і стягуючи на користь позивача
4000 грн. у відшкодування моральної
шкоди, суд виходив зі ступені втрати
професійної працездатності та умов
виробництва, внаслідок чого відбулось
ушкодження здоров'я позивача, факторів
вини самого позивача, характеру та
ступеня моральних страждань і вірно
прийшов до висновку, що ці обставини
знаходяться у причинному зв'язку із
завданням йому моральної шкоди,
компенсація якої в грошовому виразі
належить стягненню з відповідача, але
сума зазначена позивачем у 5000 грн. є
завеликою. Судом дотримані засади
розумності, виваженості та
справедливості.

Суд дав належну оцінку конкретним
обставинам справи, глибини, характеру і
тривалості страждань, які проявилися
після отримання виробничої травми у 2010
року.

Розглядаючи справу по суті, суд
обґрунтовано виходив з того, що
правовідносини, які виникли між
сторонами в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я позивача, на час
встановлення за висновком МСЕК ступеня
втрати працездатності регулюються
ст.ст.153, 273-1 Кодексу законів про працю,
які покладають на підприємство
створення безпечних і нешкідливих умов
праці і відшкодування моральної шкоди
завданої працівнику власником або
уповноваженим ним органом у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації життя.

Суд правильно дійшов висновку про те,
що позивачу умовами виробництва
заподіяна моральна шкода, яка полягає у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, що порушило його
звичні нормальні зв'язки, які
потребують від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Факт
ушкодження здоров'я від умов праці
підтверджується актами про нещасний
випадок на виробництві та
розслідування нещасного випадку,
копією медичних документів.

Апеляційний суд відхиляє доводи
скарги про недоведеність завдання
позивачу моральної шкоди у зв'язку з
відсутність висновку МСЕК, бо сам факт
ушкодження правої ноги внаслідок чого
відбулась втрата працездатності
підтверджена висновком МСЕК від 02.03.2010.
Представлені позивачем копія медичної
картки вказує на порушення
нормального укладу життя заявника та
завдання додаткових зусиль для його
організації.

Доводи апеляційної скарги про не
врахування судом протиправної
поведінки працівника під час нещасного
випадку, яка визначена як однією з
причин наступу виробничої травми,
апеляційний суд також відхиляє, бо
згідно п.10 акту про нещасний випадок
причинами виробничої травми зазначено
особиста необережність та неуважність
з боку позивача через порушення
інструкції по охороні праці для
гірників очисного забою, та
незабезпечення небезпечного
виконання робіт з боку посадової особи
- гірного майстра ОСОБА_3 ділянці №4, у
зв'язку з порушенням п. 2.2 посадової
інструкції гірного майстра.

З урахуванням норм ст.9, ч.1.ст.23 ЦК
України при визначенні розміру
грошового відшкодування моральної
шкоди суд першої інстанції врахував
ступень вини особи, якій завдана
моральної шкоди. Даних, що дії
працівника вказують на грубу
необережність потерпілого, яка сприяла
виникненню шкоди через порушено ним
інструкції з охорони праці для гірника
очисного забою у вищезазначених актах
не відображено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно
з'ясував обставини справи, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні. Судом постановлено
обґрунтоване рішення з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, тому підстав для його скасування
немає.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, тому до уваги не
приймаються.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Добропіллявугілля»
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: