АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6275/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О.В. Доповідач - Черненкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 квітня
2014 року та додаткове рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 липня 2014 року по
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, стягнення основного
боргу за кредитним договором,
відсотків та пені за користування
кредитом, стягнення заборгованості та
судових витрат, -

В С Т А Н
О В И Л А:

21 січня 2010 року ПАТ КБ «Надра»
звернувся до суду з вищевказаним
позовом за яким з урахуванням
уточнених позовних вимог від 20
листопада 2013 року просив суд стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 заборгованість в
сумі 459 680,13 доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає 3 674
223,28 грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3441, 00 грн. покласти на
відповідачів. В обґрунтування
заявлених позовних вимог позивач
посилається на те, що ВАТ КБ «НАДРА» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
8/2007/840-К/1303-Н від 06.09.2007 року відповідно
до умов якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 227 800,00 доларів США з
виплатою процентної ставки 12,49 % річних,
строком до 20.08.2035 року. Банк належним
чином виконав зобов'язання по видачі
кредиту, однак позичальник порушив
умови кредитного договору і станом на 08
грудня 2009 року заборгованість за
кредитним договором №8/2007/840-К/1303-Н від
06.09.2007 року, складає 301228,66 доларів США,
що у гривневому еквіваленті за курсом
НБУ складає 2 405 009,62 грн. В якості
забезпечення зобов'язань передбачених
кредитним договором, між банком та
ОСОБА_6 укладено договір поруки №1303/1
від 06.09.2007року, з ОСОБА_4 укладено
договір поруки №1303/2 від 06.09.2007року, з
ОСОБА_7 укладено договір поруки №1303/3
від 06.09.2007року. В якості забезпечення за
кредитним договором між банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_2
(іпотекодавець) укладено договір
іпотеки № 1303-Н/1 від 06.09.2007 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 06.09.2007 року
за реєстровим №2256, предметом якого є
нерухоме майно: квартира у АДРЕСА_1 (а. с.
14, 15). За позовом в первісній редакції
позивач просив: звернути стягнення на
нерухоме майно: квартиру у АДРЕСА_1,
згідно договору іпотеки № 1303-Н/1 від
06.09.2007 року, посвідченого 06.09.2007 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим №2256; стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 на
користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованість
в сумі 301 228,66 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 2 405 009,62 грн. з яких: по кредиту:
225 335,00 доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає 1 799
074,64 грн.; по процентах 64 420,11 доларів США,
що у гривневому еквіваленті за курсом
НБУ складає 514 330,16 грн.; пені за
порушення строку сплати процентів:
11473,55 доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає 91604,82
грн.; стягнути з відповідачів витрати
по сплаті державного мита та
інформаційно-технічного забезпечення
за розгляд справи в суді. За уточненими
позовними вимогами позивач посилався
на те, що станом на 07.11.2013 року
заборгованість відповідачів за
кредитним договором № 8/2007/840-К/1303-Н від
06.09.2007 року складає 459680,13 доларів США, що
у гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 3674223,28 грн., з яких: по кредиту
225335,00 доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає
1801102,66 грн.; по відсоткам 176215,70 доларів
США, що у гривневому еквіваленті за
курсом НБУ складає 1408492,09 грн.; по пені
35349,43 доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає 282547,99
грн.; по штрафам 22780,00 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 182080,54 грн.

Справа неодноразово розглядалась
судами першої інстанції, з передачею
справи з одного суду до другого суду та
навпаки, з ухваленням заочного рішення
та його скасуванням.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 квітня 2014 року ухвалено: позовні
вимоги ПАТ «КБ «Надра» - задовольнити
частково; стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь ПАТ
«КБ «Надра» заборгованість за
кредитним договором № 8/2007/840-К/1303-Н від
06.09.2007 року станом на 07 листопада 2013
року у сумі 3674223 грн. 28 коп. та витрати по
сплаті судового збору у сумі 3441 грн. 00
коп., а всього 3 677 664 грн. 28 коп.; в решті
заявлених позовних вимог ПАТ «КБ
«Надра» - відмовити.

Додатковим рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 липня 2014 року
ухвалено: доповнити рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року
наступним: заборгованість за кредитним
договором № 8/2007/840-К/1303-Н від 06.09.2007 року
станом на 07 листопада 2013 року у сумі
3674223 грн. 28 коп., з яких: 1 801 102,66 грн. -
заборгованість за кредитом; 1408492,09 грн. -
заборгованість по відсоткам; 282547,99 грн.
- пеня; 182080,54 грн. - штраф.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким у задоволенні позову ПАТ «КБ
«Надра» - відмовити, всі судові витрати
покласти на позивача, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить рішення суду
скасувати, в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_4 відмовити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить додаткове
рішення суду скасувати, в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 відмовити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг в
їх межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційні скарги
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
повністю не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 8/2007/840-К/1303-Н від
06.09.2007 року відповідно до умов якого
банк надав позичальнику кредит в сумі
227 800,00 доларів США з виплатою
процентної ставки 12,49 % річних, строком
до 20.08.2035 року. Видача кредиту
підтверджується заявою на видачу
готівки № NL-1 від 06.09.2007 року. Пунктом 3.3.2
кредитного договору встановлений
мінімальний необхідний платіж за
користування кредитними коштами,
розмір якого складає 2464,22 доларів США.
Відповідно до п.3.3.2 договору
позичальник повинен вносити
мінімальний платіж щомісячно до 20
числа поточного місяця. Банк належним
чином виконав зобов'язання по видачі
кредиту, однак позичальник порушив
умови кредитного договору і станом на 08
грудня 2009 року заборгованість за
кредитним договором №8/2007/840-К/1303-Н від
06.09.2007 року, складає 301 228,66 доларів США,
що у гривневому еквіваленті за курсом
НБУ складає 2405 009,62 грн. Претензія за №
931 від 28.12.2009 року, про сплату
заборгованості була направлена на
адресу позичальника, але
заборгованість за кредитним договором
перед банком сплачено не було. В якості
забезпечення зобов'язань передбачених
кредитним договором, між банком та
ОСОБА_6 укладено договір поруки №1303/1
від 06.09.2007року, з ОСОБА_4 укладено
договір поруки №1303/2 від 06.09.2007року, з
ОСОБА_7 укладено договір поруки №1303/3
від 06.09.2007року. Пунктом 1.2. договорів
поруки встановлено, що поручитель
відповідає перед кредитором в повному
обсязі. Позичальник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, що означає
обумовлене абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов'язань,
вказаних у п. 1.1.цього договору повністю
(чи у будь-якій його частині) як від
позичальника та поручителя разом, так і
від кожного окремо. Відповідно до п.1.3.
договору поруки відповідальність
поручителя виникає як у випадку
невиконання позичальником будь-якої
частини зобов'язань, так і при
невиконанні позичальником зобов'язань
в цілому. Згідно п.2.1 договорів поруки
банк набуває право вимагати від
поручителя виконання зобов'язання, що
витікає із кредитного договору при
умові, якщо в установлений строк
виконання позичальником зобов'язання в
цілому чи в будь-якій його частині не
будуть виконані, а також при умові
обов'язкового направлення поручителю
повідомлення з вимогою виконати
зобов'язання позичальника в цілому (або
в тій чи іншій його частині). Претензії
про сплату заборгованості були
направлені на адресу поручителів, але
заборгованість перед банком сплачено
не було. В якості забезпечення за
кредитним договором між банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_2
(іпотекодавець) укладено договір
іпотеки № 1303-Н/1 від 06.09.2007 року
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 06.09.2007 року
за реєстровим №2256, предметом якого є
нерухоме майно: квартира у АДРЕСА_1.
Кредитний договір та договори поруки
підписані сторонами, що свідчить про
те, що сторони на момент підписання
договорів досягли згоди щодо всіх
істотних умов укладених між ними
договорів. Позивач свої зобов'язання
виконав належним чином, надав кредитні
кошти, проте відповідачі взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконували, у зв'язку з чим за кредитним
договором № 8/2007/840-К/1303-Н від 06.09.2007 року
виникла заборгованість, яка станом на
07.11.2013 року складає 459 680,13 доларів США,
що у гривневому еквіваленті за курсом
НБУ складає 3 674 223,28 грн., з яких: - по
кредиту 225335,00 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 1801102,66 грн.; - по відсоткам 176215,70
доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає
1408492,09 грн.; - по пені 35349,43 доларів США, що
у гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 282547,99 грн.; - по штрафам 22780,00
доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ складає 182080,54
грн.

Ухвалюючи рішення про солідарне
стягнення з відповідачів на користь
банку заборгованості за кредитним
договором, суд керувався доведеністю
позову в даній частині.

Судова колегія не може повністю
погодитись з таким висновком суду.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Встановивши, що кожен з поручителів
уклали з банком окремі договори поруки,
суд першої інстанції безпідставно
застосував солідарну відповідальність
всіх поручителів з боржником перед
банком.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог
ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України на зазначені
обставини та вимоги закону уваги не
звернув, у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, яка
підлягає застосуванню.

Судова колегія дійшла висновку, що
рішення суду підлягає зміні в цій
частині на підставі п.п.1-4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли з кредитних правовідносин щодо
дострокового повернення кредитних
коштів.

За правилами ст.ст. 526,530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і у встановлений термін
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обіг або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Зазвичай в Україні під умовними
одиницями розуміється обіг доларів
США, оскільки в основному курс
національної грошової одиниці
прирівнюється до долара США.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 549,550 ЦК України
неустойкою є штраф або пеня, та право на
неї виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданим
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до вимог ст. ст. 549 - 552 ЦК
України; ч.2 цієї статті передбачає
дострокове стягнення позичених коштів.

Зазначена неустойка нараховується у
грошовій або майновій формі від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів за
договором позики відповідно до вимог
ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до вимог статей 546,553,554 ЦК
України поручителі разом з боржником
відповідають за порушення кредитного
зобов'язання солідарно відповідно до
укладених договорів поруки.

Таким чином, стягнення присудженого
боргу провадиться у солідарному
порядку з ОСОБА_2, як боржника та ОСОБА_6,
як поручителя; з ОСОБА_2, як боржника та
ОСОБА_4, як поручителя; з ОСОБА_2, як
боржника та ОСОБА_7, як поручителя.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, судова колегія вважає, що в
іншій частині рішення суду є
правильним, ухваленим у відповідності
до вимог закону та підстав для зміни чи
скасування його не має.

Доводи апеляційних скарг щодо не
застосування судом першої інстанції до
спірних правовідносин положень закону
про зміну або розірвання кредитного
договору за умови дострокового
стягнення кредитних коштів, правових
наслідків не надіслання повідомлень
боржнику та поручителям, встановлення
за вироком суду про отримання
кредитних коштів також іншими особами,
- судова колегія вважає неспроможними
бо вони спростовуються матеріалами
справи (а.с.19-22 том 1) та положеннями
статей 1050, 651, 652 ЦК України, а також
умовами кредитного договору та
договорів поруки. Вирок суду, на який
посилається апелянт, не впливає на
кредитні правовідносини сторін та не
звільняє їх від відповідальності.

Порушення умов кредитного договору
позичальником не спростовано за
матеріалами справи.

Доводи апеляційних скарг щодо не
застосування судом першої інстанції до
спірних правовідносин п.1 ч.2 статті 258
ЦК України відносно строку позовної
давності в один рік відносно стягнення
пені - судова колегія вважає
неспроможними бо вони спростовуються
матеріалами справи та положеннями ч.1
статті 259 та ч.3 статті 267 ЦК України,
оскільки відповідно до розрахунку
банку (а.с.10 том 1) пеня нарахована за
період терміном в один рік до звернення
позивача до суду. Правових підстав для
відмови у позові в частині стягнення
пені, судова колегія не вбачає.

Правових підстав для відмови у
задоволенні позову в повному обсязі
судова колегія не вбачає, оскільки в
межах доводів апеляційної скарги таких
підстав не встановлено, тому в іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316,
ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційні скарги представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 квітня 2014 року та додаткове рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 липня 2014 року -
змінити в частині присудження
стягнення боргу в солідарному порядку
з боржника ОСОБА_2 та поручителів
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7.

Стягнення присудженого боргу
провадиться у солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_6; з ОСОБА_2 та ОСОБА_4; з
ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

В іншій частині рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року
та додаткове рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 липня 2014 року -
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Л.А. Черненкова

Судді
М.Ю.Петешенкова

О.Г. Дерев’янко