Провадження № 2/638/556/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ
Д.А.

при секретарі - ВОРОНІНІ Д.Г.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Дзержинського
районного суду міста Харкова цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

встановив:

19.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому,
з урахуванням уточнених вимог (а.с. 51),
просить суд стягнути з відповідача
кошти у розмірі 22 000 грн. та судовий
збір у розмірі 4200 грн.

В обґрунтування своєї заяви позивач
зазначив, що з січня 2011р. по травень 2011р.
ним відповідачу були надані послуги з
ремонтно-будівельних робіт в
приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, яке
належить відповідачу. За виконані
ремонтно-будівельні роботи відповідач
зобов'язався сплатити 42 000 грн., про що
надав розписку. (а.с. 5)

Позивач вважає, що укладення 04.06.2011р.
письмової розписки відповідачем є
визнання суми заборгованості перед
ним, створює для нього цивільні права
та зобов'язання з моменту її складення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали та просили їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов визнав частково, при цьому
зазначив, що він зустрічався з
позивачем та повертав йому частину
боргу, а тому за його підрахунками сума
боргу на даний час складає приблизно 5000
грн., яку він і визнає.

Представник відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала та просила
відмовити у його задоволенні
посилаючись на те, що між сторонами був
укладений договір підряду, а тому
позивач необґрунтовано просить
стягнути з відповідача заборгованість
за розпискою.

Суд, вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, матеріали про
відмову у порушенні кримінальної
справи ЖРЗПЗ-15986 від 28.09.2011 року
Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області, встановив
фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини, вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін чи
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено, та не заперечується
сторонами, що позивач надав
відповідачу послуги з
ремонтно-будівельних робіт у приміщені
за адресою: АДРЕСА_1.

За виконання зазначених робіт
відповідач ОСОБА_3 повинен був
розрахуватися з позивачем ОСОБА_1 і
сума яку залишилось сплатити склала 42
000 грн.

Згідно розписки від 04.06.2011 року (а.с. 5),
ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання
повернути зазначені кошти протягом
червня 2011 року.

Таким чином судом встановлено, що між
сторонами склалися договірні
правовідносини, позивач надає
відповідачу грошові кошти, а
відповідач зобов'язується виконати
роботу.

Зобов'язанням є правовiдношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися вiд
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України, боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна із
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання, або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач в установлений у
розписці строк не повернув позивачу
грошові кошти у розмірі 22 000 грн., чим не
виконав свої зобов'язання, суд
приходить до висновку, що саме ця сума
підлягає стягненню з нього на користь
позивача.

Посилання представника відповідача на
те, що між сторонами був укладений
договір підряду, а тому позивач
необґрунтовано просить стягнути з
відповідача заборгованість за
розпискою , судом не приймаються,
оскільки відповідач вже сплатив
позивачу частину боргу, отже, тим самим
визнав існування боргу.

Згідно зі ст. 88 ЦПК стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до матеріалів справи
позивачем при звернені до суду був
сплачений судовий збір у розмірі 420
грн., позовні вимоги щодо стягнення
судового збору у розмірі 4200 грн. не
знайшли свого підтвердження, а тому з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 22420 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 84, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст.526, 530, 533, 610, 612 Цивільного
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково:

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номерНОМЕР_2 на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 22 420 (двадцять дві
тисячі чотириста двадцять) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дзержинський районний суд міста
Харкова протягом 10 днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ: