АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_6,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» та ОСОБА_4 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
20 червня 2014 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа: ОСОБА_4 про визнання
договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_4, ОСОБА_5

Свої вимоги мотивувало тим, що 20.02.2007
між АКіБ «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, укладено
кредитний договір № 0, згідно з
яким банк надав позичальнику кредитні
кошти у формі поновлювальної кредитної
лінії в іноземній валюті в сумі ліміту
поновлювальної кредитної лінії, що
дорівнює 94 000,00 доларів США з розрахунку
9,5% річних на строк з 20.02.2007 по 20.02.2017.
08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта банк» було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами. Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується порукою, відповідно до
укладеного Договору поруки № 97360 від
20.02.2007 між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5,
згідно з яким поручитель поручається
перед кредитором за виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором № 0 від 20.02.2007.
Відповідальність поручителя настає у
випадку невиконання боржником
зобов'язань за договором. поручитель і
боржник несуть перед кредитором
солідарну відповідальність. Позивач
виконав взяті на себе зобов'язання в
повному обсязі. Всупереч умов
кредитного договору відповідач ОСОБА_4,
не здійснює платежів для погашення
суми заборгованості по кредиту та
нарахованим відсоткам, чим порушує
взяті на себе договірні зобов'язання.

В позовних вимогах позивач просив
стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1 092 942,77 грн. та судовий збір у
розмірі 3 441 грн.

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою про
визнання договору поруки припиненим та
просив задовольнити зустрічні позовні
вимоги. Визнати припиненим договір
поруки № 97360 від 20.02.2007, укладений між
ОСОБА_5 та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «Укрсиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк». Стягнути з Публічного
акціонерного товариства Дельта Банк»
на користь ОСОБА_5 судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 28.05.2014 зустрічний позов
прийнято до розгляду з первісним
позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року позов ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено частково:
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором № 0 від 20.02.2007
в сумі 1 092 942,77 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом 613 696,55 грн.,
відсотки - 479 346,21 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк»
судовий збір в розмірі 3 441 грн.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 до
ПАТ «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_4
про визнання договору поруки
припиненим. Визнано припиненим договір
поруки № 97360 від 20.02.2007, укладений між
ОСОБА_5 та АКіБ «Укрсиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк». Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на
користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Дельта Банк», посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.
Вважає, що суд першої інстанції
помилково застосував ч. 1 ст. 559 ЦК
України, яка не підлягає застосуванню
до вказаних правовідносин.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом
вимог чинного законодавства, неповне
з'ясування обставин справи та
ненадання належної оцінки наявним у
справі доказам, просив змінити рішення
в частині стягнення заборгованості за
кредитом у сумі 613 696,55 грн. стягнувши з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитом у
сумі 351 692 грн. В решті рішення залишити
без змін. В апеляційній скарзі
посилається на недоведеність факту
отримання ним коштів за кредитним
договором на суму 44 000 дол. США.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала апеляційну
скаргу ПАТ «Дельта Банк» з викладених в
ній підстав та просила її задовольнити,
проти задоволення апеляційної скарги
ОСОБА_4 заперечувала за її
безпідставністю і необґрунтованістю.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні підтримала
апеляційну скаргу ОСОБА_4 з викладених
в ній підстав та просила її
задовольнити, проти задоволення
апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк»
заперечувала за її безпідставністю і
необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.
Колегія суддів, визнала за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача, оскільки його неявка не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Частково задовольняючи основний позов
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_4 порушив взяті на
себе зобов'язання, визначені кредитним
договором щодо вчасного повернення
коштів, що призвело до виникнення
заборгованості перед банком, яка, в
силу вимог закону та умов договору,
підлягає стягненню з відповідача.
Задовольняючи зустрічний позов в
повному обсязі суд першої інстанції
виходив з відсутності згоди поручителя
на зміну основного зобов'язання та
збільшення обсягу відповідальності
поручителя, яке полягає у стягненні з
поручителя процентів за кредитом у
розмірі, що майже вдвічі перевищує
розмір, погоджений поручителем під час
підписання кредитного договору та
договору поруки.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 20.02.2007 між АКіБ
«УкрСиббанк» - з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір № 0, згідно з яким банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі поновлювальної кредитної лінії в
іноземній валюті в сумі ліміту
поновлювальної кредитної лінії, що
становить 94 000,00 доларів США з
розрахунку 9,5% річних на строк з 20.02.2007
по 20.02.2017.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта банк» було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним Договором, АТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого АТ «Дельта
Банк» замінює АТ «УкрСиббан» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
до АТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
АТ «УкрСиббанк» від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечується
порукою, відповідно до укладеного
Договору поруки № 97360 від 20.02.2007 між
АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, згідно з
яким поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором №
0 від 20.02.2007. Відповідальність
поручителя настає у випадку
невиконання боржником зобов'язань за
договором. Поручитель і боржник несуть
перед кредитором солідарну
відповідальність.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 всупереч вимогам
кредитного договору не здійснює
платежів для погашення суми
заборгованості по кредиту та
нарахованим відсоткам, чим порушує
взяті на себе зобов'язання.

Станом на 14.05.2013 заборгованість по
поверненню кредитних коштів, сплаті
відсотків за користування кредитом,
становить 1 092 942,77 грн. з яких: сума
заборгованості за кредитом - 613 696,55 грн.;
сума заборгованості за відсотками - 479
346,21 грн.

В апеляційній скарзі банк посилався на
те, що застосування банком підвищеної
процентної ставки, яке передбачено
тарифами банку, не є зміною
зобов'язання, оскільки обов'язок
позичальника за кредитним договором
щодо повернення кредиту та сплати
процентів не замінений іншим видом
зобов'язання, проте такі висновки не
знайшли свого підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. Таке збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки тощо.

Внесення змін до кредитного договору
про зміну зобов'язання, забезпеченого
порукою, зокрема збільшення процентної
ставки, без згоди поручителя є
підставою для визнання поруки такою, що
припинена.

Відповідно до умов кредитного договору
банк зобов'язується надати
позичальнику кредит у формі
поновлювальної кредитної лінії в
іноземній валюті в сумі ліміту
поновлювальної кредитної лінії, що
дорівнює 94 000 доларів США на строк до
20.02.2017 зі сплатою 9,5% річних.

Пунктом 2.1. кредитного договору
передбачено, що у забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
кредитним договором приймається
порука ОСОБА_5, згідно договору поруки
№ 97360 від 20.02.2007.

Пунктами 1.1.-1.4 договору поруки,
укладеного з ОСОБА_5, передбачена
солідарна відповідальність боржника й
поручителя за всіма зобов'язаннями
боржника перед кредитором, які виникли
з кредитного договору, як тим, що
існують на час укладення договору, так
і тими, що можуть виникнути в
майбутньому.

Пунктом 2.1. кредитного договору
передбачено, що кредитор не вправі без
згоди поручителя змінювати умови
кредитного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя. Під
«згодою Поручителя» Сторони розуміють:
візування поручителем змін до
кредитного договору та/або; отримання
його письмової згоди з такими мінами
та/або; шляхом обміну листами,
факсимільними повідомленнями та/або;
укладення поручителем додаткової
угоди до договору поруки щодо внесення
відповідних змін.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за кредитом, при
нарахуванні процентів за користування
кредитом застосовано процентну ставку
17%.

При цьому, як вбачається з кредитного
договору, протягом строку його дії
жодні зміни до цього договору
сторонами не вносилися та поручителем
ОСОБА_5 не візувалися.

З договору поруки вбачається, що
протягом строку його дії зміни до цього
договору сторонами також не вносилися.

Матеріали справи не містять письмової
згоди ОСОБА_5 на зміну умов кредитного
договору в частині підвищення
процентної ставки, яка впливає на обсяг
відповідальності поручителя. Відсутні
також будь-які листи або повідомлення
на адресу ОСОБА_5 щодо підвищення
процентної ставки та докази отримання
цих повідомлень, листів ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов цілком
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
про визнання поруки такою, що
припинена, встановивши, що внесення
змін до кредитного договору про зміну
зобов'язання, забезпеченого порукою,
без згоди поручителя, а саме: зміна
процентної ставки за користування
кредитом, призвело до збільшення
обсягу відповідальності поручителя.

Разом з цим, слід наголосити, що Пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в пункті 22 постанови № 5 від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних відносин», роз'яснив, що
відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

У зв'язку з викладеним, доводи
апеляційної скарги банку є не
обґрунтованими.

Не знайшли свого підтвердження доводи
апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо
отримання ним коштів лише у сумі 44 000
дол. США, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк зобов'язується надати
позичальнику, а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати і повернути
банку кредит (грошові кошти) у формі
поновлюваної кредитної лінії в
іноземній валюті в сумі ліміту
поновлюваної кредитної лінії, що
дорівнює 94 000 дол. США.

Згідно п. 1.2 кредитного договору, кредит
позичальник повинен отримати не
пізніше 3-х банківських днів від дати
підписання цього договору.

Пунктом 1.4 кредитного договору
передбачено, що кредит надається
шляхом видачі коштів готівкою через
касу. Надання банком кредиту (чергового
траншу) здійснюється у терміни, що
визначені графіком надання кредиту.

Відповідно до п. 2 глави 3 Інструкції про
касові операції в банках України,
затвердженої Постановою Національного
банку України № 337 від 14.08.2003, яка діяла
на момент видачі кредитних коштів, з
каси банку готівка національної валюти
видається за такими видатковими
документами: за грошовими чеками -
юридичним особам, їх відокремленим
підрозділам, а також підприємцям; за
заявою на видачу готівки - фізичним
особам з поточних, вкладних
(депозитних) рахунків та фізичним і
юридичним особам переказ без відкриття
рахунку (з пред'явленням юридичною
особою довіреності на уповноважену
особу) за операціями з клієнтами
(видача кредиту тощо); за документом на
отримання переказу готівкою в
національній валюті, установленим
відповідною платіжною системою, -
фізичним і юридичним особам (з
представленням юридичною особою
довіреності на уповноважену особу); за
видатковим касовим ордером -
працівникам банку за
внутрішньобанківськими операціями.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
належним доказом отримання
позичальником кредитних коштів через
касу банку є заява на видачу готівки.

На підтвердження факту отримання
кредитних коштів в матеріалах справи
містяться заяви ОСОБА_4, а також 24.11.2014
банк додатково надав заяви на видачу
готівки клієнта ОСОБА_4, які
підтверджують отримання останнім
кредитних коштів в повному обсязі.

Крім того, в матеріалах справи
міститься виписка по кредитному
договору та розрахунок заборгованості
на підтвердження кредитного боргу
ОСОБА_4

Таким чином, банком, в розумінні ст.ст.
59, 60 ЦПК України було доведено
законність та обгрунтованість
заявлених позовних вимог в частині
стягнення заборгованості.

Отже, суд першої інстанції повно та
всебічно розглянув справу, надав всім
доводам сторін належну правову оцінку,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційних скарг та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді