У х в а л а

іменем україни

25 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, приватного нотаріуса
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
визнання права власності на будинок, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на 11/20 частин будинку
АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_5 та
визнання за ним права власності на
зазначений будинок.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 15 травня 2014 року
закрито провадження у зазначеній
справі на підставі п. 2
ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 25 червня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано
неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначену ухвалу
апеляційного суду та направити справу
до апеляційного суду для продовження
розгляду, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 295 цього Кодексу, а також у разі
несплати суми судового збору
застосовуються положення статті 121
цього Кодексу.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 28 травня 2014 року вказану
апеляційну скаргу залишено без руху та
надано строк для усунення недоліків
протягом п'яти днів з моменту отримання
копії ухвали.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо
повернення заяви (апеляційної скарги)
застосовуються в тому випадку, коли
особа в установлений строк не виконає
вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону,
повернення заяви (апеляційної скарги) з
тих підстав, що особа не виконала
вимоги ухвали про усунення недоліків,
можливо лише в тому випадку, коли особа
отримала відповідну ухвалу суду, тобто
ознайомилась з її змістом, але
ухилилась від виконання вимог, вказані
в ухвалі.

Визнаючи неподаною та повертаючи
апеляційну скаргу заявнику у зв'язку з
невиконанням ухвали суду від 28 травня
2014 року про залишення апеляційної
скарги без руху у зв'язку з несплатою
судового збору за її подання,
апеляційний суд вірно виходив із того,
що заявник 2 червня 2014 року (а.с.
108, т. 3) отримав ухвалу суду про
залишення апеляційної скарги без руху
і у визначений п'ятиденний строк
недоліки апеляційної скарги не усунув.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувана
судова ухвала постановлена з
додержанням норм процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження суду
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладеного в
мотивувальній частині оскаржуваної
судової ухвали.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 25 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко