Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - Агабалаєвої
Я.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
процентів нарахованих за користування
кредитом та пені, -

у с т а н о в и в :

03.12.2013 року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідачів про стягнення
суми заборгованості за кредитним
договором, процентів, нарахованих за
користування кредитом та пені. Позовні
вимоги мотивовано тим, що 28.11.2006 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання споживчого кредиту. Відповідно
до умов кредитного договору банк надав
позичальнику кредит в іноземній валюті
в сумі 87000,00 доларів США, а позичальник
зобов'язався повернути наданий кредит
у повному обсязі не пізніше 28.11.2027 року
згідно з графіком погашення кредиту та
сплачувати за користування кредитом
проценти у розмірі 10,8% річних.
Відповідно до умов кредитного
договору, погашення кредиту повинно
відбуватися щомісячно, повернення суми
кредиту та сплата процентів
відбувається шляхом сплати ауїтентних
платежів у розмірі 875,00 доларів США в
день сплати ануїтентних платежів. У
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором,
між позивачем та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки. Позивач зазначає, що
виконав взяті на себе зобов'язання щодо
надання грошових коштів, при цьому,
позичальник неналежно виконує взяті на
себе зобов'язання, оскільки не здійснює
платежів для погашення суми
заборгованості по кредиту та
нарахованим відсоткам, а тому позивач
звернувся до суду користуючись наданим
правом дострокової вимоги про
повернення кредиту, нарахованих
відсотків та штрафних санкцій і
просить стягнути солідарно з
відповідачів суму заборгованості по
кредиту, яка станом на 25.11.2013 року
становить 87590,92 доларів США (еквівалент
національної валюти - 700114,20 грн.), а
також відшкодувати за рахунок
відповідачів судові витрати понесені
позивачем у зв'язку зі сплатою судового
збору.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала вимоги позовної
заяви з підстав викладених у ній і
просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
причини неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просить
відмовити у задоволенні позову
посилаючись на те, що відповідачка
ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у
справі і як на час підписання договору
поруки, так і на теперішній час вона не
працює. Крім того, відповідач просить
застосувати наслідки спливу строку
позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просить відмовити у
задоволенні позву посилаючись на те, що
відповідачка ОСОБА_3 є неналежним
відповідачем у справі, оскільки в
договорі поруки не встановлено строку
його дії, а посилання на те, що договір
поруки діє до повного припинення всіх
зобов'язань боржника за основним
договором, не є строком дії договору
поруки враховуючи, що відповідно до
положень ст. 252 ЦК України, строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Тому, оскільки
порушення зобов'язань за договором
кредиту почалось з 30.09.2009 року, позивач
мав протягом шести місяців надіслати
поручителю вимогу про погашення
заборгованості, однак зробив це лише
21.10.2013 року. Крім того, посилаючись на
положення чинного законодавства
України про встановлені строки
позовної давності, представник заявляє
про застосування судом наслідків
спливу строку позовної давності
враховуючи, що зобов'язання за
кредитним договором мало виконуватись
щомісячними платежами.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, дослідивши матеріли
справи, оцінивши наявні у справі
докази, приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2006 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання споживчого кредиту №0. За
змістом укладеного договору позивач
надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в
іноземній валюті в сумі 87000,00 грн.
доларів США, а позичальник зобов'язався
повернути наданий кредит в повному
обсязі не пізніше 28.11.2027 року згідно з
графіком погашення кредиту та сплатити
за користування кредитом проценти у
розмірі 10,8% річних. Відповідно до умов
кредитного договору, погашення кредиту
повинно відбуватися щомісячно,
повернення суми кредиту та сплата
процентів відбувається шляхом сплати
ауїтентних платежів у розмірі 875,00
доларів США в день сплати ануїтентних
платежів. При цьому, відповідальність
позичальника за невиконання умов
договору передбачена розділом 8
договору про надання споживчого
кредиту (а.с. 6-13).

З метою забезпечення зобов'язань
позичальника за вказаним вище
договором кредиту, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір поруки №67215 від 28.11.2006 року (а.с.
14-15).

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору, відповідач ОСОБА_2
зобов'язання за вказаним вище
договором кредиту належним чином не
виконав у зв'язку із чим станом на 25.11.2013
року виникла заборгованість на
загальну суму - 700114 грн. 20 коп. (за курсом
НБУ станом на 25.11.2013 року - 799,30 грн. за 100
доларів США), розрахована позивачем та
перевірена судом, яка складається з:

- 80041,13 доларів США (еквівалент
національної валюти - 639768,75 грн.) -
заборгованість за простроченим
кредитом;

- 6547,07 доларів США (еквівалент
національної валюти - 52330,73 грн.) -
заборгованість по простроченим
проентам за користування кредитом;

- 467,75 доларів США (еквівалент
національної валюти - 3738,72 грн.) - пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом;

- 534,97 доларів США (еквівалент
національної валюти - 4276,00 грн.) - пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам за користування кредитом.

Будь-яких доказів на спростування
наданого позивачем розрахунку
заборгованості відповідачі суду не
надали, як і відсутні докази належного
виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив
зобов'язання, встановлені кредитним
договором, доказів своєчасної та
повної оплати заборгованості за
кредитним договором в матеріалах
справи немає, суд дійшов до висновку
про наявність обґрунтованих підстав
щодо стягнення заборгованості.

При цьому, суд вважає за необхідне
задовольнити заяву відповідача та його
представника щодо застосування
наслідків спливу строку позовної
давності в частині стягнення пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом, оскільки
згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені), а розрахунок сум пені здійснений
банком з 25.11.2013 року, однак позовна
заява здана банком до поштового
відділення 02.12.2013 року.

За наведених умов суд вважає, що строк
позовної давності сплив до вимог про
стягнення пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом з
25.11.2012 року по 29.11.2012 року в сумі 4,42
долара США та за несвоєчасне погашення
заборгованості за процентами за
користування кредитом з 25.11.2012 року по
29.11.2012 року в сумі 5,86 доларів США (а.с.
25-26).

Стосовно посилань відповідача та його
представника на сплив строку позовної
давності по щомісячних платежах за
кредитом та за процентами по
користуванню кредитом, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для застосування до цих вимог позивача
наслідків спливу строку позовної
давності враховуючи, що за змістом
наданих позивачем розрахунків, в межах
строку позовної давності відповідач
частково погашав кредит та проценти за
користування кредитом, що у
відповідності до положень ст. 264 ЦК
України є перериванням перебігу
позовної давності після чого перебіг
позовної давності починається
спочатку. Тож за вказаними вимогами
банку строк позовної давності не
закінчився.

Суд вважає законними вимоги позивача
про солідарне стягнення з відповідачів
суми заборгованості, враховуючи, що
відповідачкою ОСОБА_3 в забезпечення
виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за договором по надання
споживчого кредиту, було укладено з
позивачем договір поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ст. 553 ЦК України).

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Враховуючи, що укладеним договором
поруки передбачено, що поручитель несе
солідарну відповідальність з
позичальником перед кредитором за
порушення виконання зобов'язань по
кредитному договору і поручитель
відповідає за повернення
заборгованості за кредитним договором
в тому ж обсязі що і позичальник (за
сплату кредиту, процентів за
користування кредитом, неустойки
(штраф, пеня) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань),
вимоги позивача про солідарне
стягнення заборгованості в тому числі
з поручителя є законними та підлягають
до задоволення.

Стосовно посилань відповідача ОСОБА_2
та його представника на те, що ОСОБА_3 є
неналежним відповідачем у справі не
ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки відповідачка є поручителем за
договором кредиту та відповідно до
умов договору поруки і чинного
законодавства України несе солідарну
відповідальність з відповідачем
ОСОБА_2

З приводу посилань відповідача ОСОБА_2
та його представника на припинення
поруки, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

За змістом правової позиції Верховного
Суду України, викладеної у постанові
від 21 травня 2012 року за № 6-48цс11,
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення, і
визначається він роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами, а не
посиланням на подію, яка має настати.
Вказівкою на подію, яка має неминуче
настати, визначається термін - певний
момент у часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).
Таким чином, умова договору поруки про
припинення поруки після повного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором не
може вважатися встановленим сторонами
договору поруки строком припинення
поруки. За таких обставин, порука на
підставі ч. 4 статі 559 ЦК України
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

При цьому, шестимісячний строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів обчислюється з моменту
настання строку виконання основного
зобов'язання в повному обсязі згідно з
умовами договору кредиту (кінцевої
дати погашення кредиту), або у зв'язку
із застосуванням права на повернення
кредиту достроково (пред'явлення
кредитором позову до боржника про
дострокове повернення кредиту).

За наведених обставин, враховуючи, що
термін повернення кредиту в повному
обсязі визначений договором - 28.11.2027
року і у зв'язку з порушенням
позичальником умов договору банк
скористався правом дострокового
повернення кредиту, суд не вбачає
жодних умов за яких у даному випадку
порука припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК
України, ст.ст. 11, 16, 258, 264, 526, 530, 543, 546, 553,
554, 610-612, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
процентів нарахованих за користування
кредитом та пені - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
№0 від 28.11.2006 року в загальній сумі
87580 (вісімдесят сім тисяч п'ятсот
вісімдесят) доларів 64 центи США
(еквівалент станом на 25.11.2013 року 669769
(шістсот шістдесят дев'ять тисяч сімсот
шістдесят дев'ять) грн. 32 коп.).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» судові витрати пов'язані
зі сплатою судового збору у розмірі 1719
(одна тисяча сімсот дев'ятнадцять) грн.
64 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» судові витрати пов'язані
зі сплатою судового збору у розмірі 1719
(одна тисяча сімсот дев'ятнадцять) грн.
64 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -