АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6991/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Голік Н.О.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 листопада 2013 року про
відмову в задоволенні заяви про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 01 лютого 2012
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Київської міської ради,
Головного управління містобудування
та архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Головного управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
третя особа: ОСОБА_4 про стягнення
моральної шкоди, збитків і неодержаних
доходів (упущеної вигоди), завданих
незаконною бездіяльністю і діями
органів влади та органів місцевого
самоврядування, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 листопада 2013 року
ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 01 лютого 2012
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Київської міської ради,
Головного управління містобудування
та архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Головного управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
третя особа: ОСОБА_4 про стягнення
моральної шкоди, збитків і неодержаних
доходів (упущеної вигоди), завданих
незаконною бездіяльністю і діями
органів влади та органів місцевого
самоврядування.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 листопада 2013 року скасувати
та передати питання на новий розгляд до
суду 1-ї інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Вказує на те, що в основу рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 лютого 2012 року та ухвали
Апеляційного суду міста Києва від 28
березня 2012 року покладені висновки про
відсутність причинно-наслідкового
зв'язку між бездіяльністю відповідачів
та неможливістю ОСОБА_3 укласти
основний договір купівлі-продажу з ТОВ
«Елітком», оскільки строк укладення
такого договору обумовлений сторонами
відкладальною обставиною- моментом
реєстрації Державного акту про право
власності на земельну ділянку під
гаражем. Поряд з цим, Верховним Судом
України у постанові від 02.10.2012 року,
ухваленій за результатами перегляду
постанови Вищого адміністративного
суду України від 18.04.2012 року, зроблено
правовий висновок про те, що
бездіяльність унеможливила вчинення
відповідними органами подальших дій,
спрямованих на реалізацію права на
передачу позивачу у власність
земельної ділянки відповідно до
чинного законодавства. У зв'язку з чим,
вважає, що Верховним Судом України
зроблено правовий висновок щодо
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між бездіяльністю відповідачів
та неможливістю ОСОБА_3 укласти
основний договір купівлі-продажу з ТОВ
«Елітком», оскільки отримати державний
акт на землю за таких обставин було
неможливо. Зазначає, що даний правовий
висновок Верховного Суду України є
істотною для даної справи обставиною,
оскільки встановлює причино
наслідковий зв'язок, як елемент складу
цивільного правопорушення, через не
доведення якого позивачу було
відмовлено в задоволенні позову по
даній цивільній справі. Вважає, що якби
під час ухвалення рішення від 01.02.2012
року Шевченківському районному суду
міста Києва було відомо про ці факти,
то суд прийняв би інше рішення по суті
позовних вимог. Однак судом 1-ї
інстанції дані факти безпідставно не
взято до уваги та відмовлено в
задоволенні заяви.

В судове засідання ОСОБА_3, представник
Київської міської ради, представник
Головного управління містобудування
та архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
представник Головного управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), представник Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), третя особа: ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явились, про день
та час слухання справи судом
повідомлені у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили, а тому, колегія судів
вважає можливим слухати справу за їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 лютого 2012 року ОСОБА_3
відмовлено в задоволенні позовних
вимог до Київської міської ради,
Головного управління містобудування
та архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Головного управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
третя особа: ОСОБА_4 про стягнення
моральної шкоди, збитків і неодержаних
доходів (упущеної вигоди), завданих
незаконною бездіяльністю і діями
органів влади та органів місцевого
самоврядування.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 28 березня 2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилено, а рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 лютого 2012 року залишено без
змін.

02 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
Шевченківського районного суду міста
Києва з заявою про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 лютого 2012 року.

В обґрунтування заяви зазначав, що в
основу рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 01 лютого 2012
року та узвали Апеляційного суду міста
Києва від 28 березня 2012 року покладені
висновки про відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
бездіяльністю відповідачів та
неможливістю ОСОБА_3 укласти основний
договір купівлі-продажу з ТОВ
«Елітком», оскільки строк укладення
такого договору обумовлений сторонами
відкладальною обставиною- моментом
реєстрації Державного акту про право
власності на земельну ділянку під
гаражем. Поряд з цим, Верховним Судом
України у постанові від 02.10.2012 року,
ухваленій за результатами перегляду
постанови Вищого адміністративного
суду України від 18.04.2012 року, зроблено
правовий висновок про те, що
бездіяльність унеможливила вчинення
відповідними органами подальших дій,
спрямованих на реалізацію права на
передачу позивачу у власність
земельної ділянки відповідно до
чинного законодавства. У зв'язку з чим,
вважає, що Верховним Судом України
зроблено правовий висновок щодо
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між бездіяльністю відповідачів
та неможливістю ОСОБА_3 укласти
основний договір купівлі-продажу з ТОВ
«Елітком», оскільки отримати державний
акт на землю за таких обставин було
неможливо. Дана обставина є
нововиявленою та суттєвою для справи і
не була врахована при ухваленні
рішення суду від 01 лютого 2012 року.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні заяви
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 01 лютого 2012
року, суд 1-ї інстанції посилався на те,
що зазначені в заяві обставини не
можуть вважатися нововиявленими та
істотними для справи обставинами в
розумінні ст. 361 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» №4 від
30.03.2012 року, нововиявлені обставини -
це юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин (частина друга
статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмету доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Проаналізувавши зміст документів
наданих ОСОБА_3 до заяви та наведені
заявником підстави для перегляду
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 лютого 2012 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про те, що
зазначені заявником обставини, не є
нововиявленими обставинами, в
розумінні ст.361 ЦПК України, які можуть
бути підставою для скасування
зазначеного рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом 1-ї інстанції не взято до уваги
правовий висновок Верховного Суду
України викладений у постанові від
02.10.2012 року, який є підставою для
перегляду рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 01 лютого 2012
року у зв'язку з нововиявленими
обставинами, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки вирішуючи
питання про скасування судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами, суди мають виходити з
преюдиційного зв'язку судових рішень,
зокрема, із того, що між рішеннями має
існувати матеріально-правовий зв'язок,
факти, встановлені в одній із справ,
мають значення для іншої справи.

Однак, зазначені в постанові
Верховного Суду України від 02.10.2012 року
обставини, на які посилається заявник у
своїй заяві, як на нововиявлені, не є
правовим висновком Верховного Суду
України, який є обов'язковим для всіх
судів України, не мають жодного
преюдиційного зв'язку з рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 лютого 2012 року, а тому дані
обставини не можуть вплинути на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні від 01 лютого
2012 року, не спростовують обставини,
встановлені судом на час розгляду
справи, та не мають важливого значення
для розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд 1-ї інстанції належним чином не
дослідив надані докази, обставини
справи, не дав їм вірну правову оцінку
та прийшов до помилкового висновку про
те, вказані заявником обставини не є
нововиявленими та суттєвими для справи
обставинами, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки суд повно та
об'єктивно встановив дійсні обставини
справи, дослідив надані сторонами
докази, дав їм вірну правову оцінку та
постановив ухвалу з дотриманням норм
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують правильність
висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду 1-ї
інстанції є законною та обґрунтованою,
постановленою з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: