У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
автомобіль за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що 12 листопада 2010
року між ним та ОСОБА_5 в усній формі був
укладений договір купівлі-продажу
автомобіля "Lexus", 2007 року випуску, шасі
НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1,
на підтвердження якого відповідачка
видала йому довіреність на право
розпорядження автомобілем, а також
розписку про отримання ним коштів за
автомобіль. Оскільки строк дії
довіреності становить 10 років, він
вирішив тимчасово не переоформляти
право власності на автомобіль на своє
ім'я, але на підтвердження наміру
вчинити такі дії в майбутньому отримав
в органах ДАІ тимчасовий реєстраційний
талон. 26 серпня 2013 року автомобіль був
вилучений інспектором ДПС УДАІ ГУ МВС
України у Львівській області у зв'язку
з перебуванням його у розшуку. На
теперішній час йому невідомо де
знаходиться автомобіль. ОСОБА_5 з
огляду на те, що він не переоформив
автомобіль на себе стверджує, що
автомобіль юридично належить їй і може
бути реалізований органами державної
виконавчої служби для виконання її
боргових зобов'язань.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 набув
право власності на автомобіль на
підставах, що не заборонені законом,
підтвердженням укладення договору
купівлі-продажу автомобіля є видана
відповідачем розписка, а також
довіреність на право розпорядження
автомобілем та передача автомобіля в
його користування, просив задовольнити
позовні вимоги з підстав, передбачених
ст.ст. 328, 334, 392 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 4 березня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на автомобіль
«Lexus», 2007 року випуску, шасі НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
24 червня 2014 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що позивачем не надано доказів
на підтвердження права власності на
майно, що становить предмет позову, а
тому вимоги про визнання права
власності не підлягають задоволенню.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник