У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мостової Г.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_6 про стягнення
суми боргу, за касаційною скаргою
Сиротенка Дениса Олександровича, який
діє в інтересах товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», на рішення Іршавського
районного суду Закарпатської області
від 30 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 19 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення суми
боргу, посилаючись на те, що між ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_6 був укладений 07 березня
2007 кредитний договір, відповідно до
якого останній отримав кредит в
розмірі 45 000 доларів США зі сплатою
процентів за користування в сумі, строк
та на умовах, що передбачені кредитним
договором.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був
укладений договір про відступлення
права вимоги, відповідно до якого ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
відступив право вимоги ТОВ
«Кредитні ініціативи» за кредитними
договорами, в тому числі і за кредитним
договором укладеним з ОСОБА_6

У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 належним
чином не виконує свої зобов'язання за
вказаним кредитним договором, у нього
утворилась заборгованість, яка станом
31 травня 2013 року складає 397 641,60 грн, тому
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом.

Рішенням Іршавського районного суду
Закарпатської області від 30
жовтня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 19 березня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні
ініціативи» просить скасувати рішення
Іршавського районного суду
Закарпатської області від 30 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 19 березня 2014
року, мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що неможливо накласти на
відповідача подвійне стягнення за
одним і тим самим кредитним договором,
оскільки боржник і заставодавець за
кредитним договором є однією особою, а
також те, що існує рішення суду про
звернення стягнення на заставлене
майно.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 07 березня 2007 року між
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» і
ОСОБА_6 був укладений кредитний
договір, згідно якого останній отримав
кредит в розмірі 45 000 доларів США, з
кінцевим терміном повернення 06 березня
2014 року зі процентів у розмірі 9,5 %
річних.

Згідно п. 4.1 вказаного договору,
виконання зобов'язань позичальника
забезпечено заставою, предметом якої є
автомобіль Тойота Ленд Крузер.

Рішенням Іршавського районного суду
Закарпатської області від 02
листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_6
заборгованість за кредитним договором
від 07 березня 2007 року в розмірі 324 622,91
грн шляхом звернення стягнення на
предмет застави - автомобіль марки
«Тойота Ленд Крузер» реєстраційний
номер НОМЕР_1, та надано ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» право
на укладення договору купівлі-продажу
предмету застави з третьою особою.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(далі по тексту - Постанова) роз'яснено,
що Право вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором (дострокове стягнення
кредиту, стягнення заборгованості, у
тому числі шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки/застави, одночасне
заявлення відповідних вимог у разі,
якщо позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_6, суди
посилалися на п. 9 вищевказаної
постанови та виходили із того, що
згідно рішення Іршавського районного
суду Закарпатської області від 02
листопада 2010 року вже звернуто
стягнення на предмет застави в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 07 березня 2007 року, а
подвійне стягнення за одним і тим самим
кредитним договором не допускається.

При цьому суди не врахували, що цим же
пунктом 9 Постанови роз'яснено, що
задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
справи заборгованість за кредитом не
погашена.

Отже, в порушення зазначених вимог
закону та роз'яснень, викладених у
постанові, суди дійшли передчасного
висновку щодо відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення кредитної
заборгованості, не з'ясувавши чи
виконано на даний час рішення
Іршавського районного суду
Закарпатської області від 02 листопада
2010 року та який розмір заборгованості
існує на даний час.

При цьому помилковим є висновок суду
про подвійне стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_6, оскільки
подвійне стягнення відбулося б за
умови одночасного звернення стягнення
на предмет застави та стягнення
заборгованості, якщо боржник і
заставодавець є однією й тією ж особою.

Апеляційний суд, залишаючи рішення
суду першої інстанції без змін, на
вказані порушення уваги не звернув та
не перевірив доводів апеляційної
скарги, не зазначив конкретних
обставин та фактів, що спростовують
такі доводи та дійшов передчасного
висновку що відмови в задоволенні
позовних вимог.

За таких обставин, ухвалені судові
рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України, передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сиротенка Дениса
Олександровича, який діє в інтересах
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду
Закарпатської області від 30
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 19
березня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук