Ухвала іменем україни 17 вересня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А. суддів:
Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про
визнання договору недійсним, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 03 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася
до суду з вищезазначеним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» (далі - ПАТ
«ДТЕК Дніпрообленерго»), обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 18 липня 2011 року
складено акт про порушення
користування електричною енергією для
населення № Д001144, на підставі якого
протоколом від 19 липня 2011 року № 111 їй
було нараховано 9 859 грн 37 коп. до сплати.
Дана сума покладена в основу договору
від 25 листопада 2011 року № 7035002 про
реструктуризацію суми, нарахованої за
вказаним актом. З метою компетентної
перевірки дій представників
енергопостачальника при складанні
вищезазначеного акта та нарахування їй
суми боргу ОСОБА_6 зверталася до
Національної комісії регулювання
електроенергетики України (далі - НКРЕ
України). На її звернення була отримана
відповідь, якою встановлено, що
розрахунок суми нарахованого їй боргу,
який обумовив зміст спірного договору,
не відповідає вимогам Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженої постановою НКРЕ
від 04 травня 2006 року № 562. Враховуючи
наведене, ОСОБА_6 просила суд на
підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України визнати
договір про реструктуризацію суми №
7035002, нарахованої за актом про
порушення Правил користування
електричною енергією для населення від
18 липня 2011 року, недійсним та стягнути з
відповідача судові витрати.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 лютого
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від 03
квітня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано. Позов ОСОБА_6
задоволено. Визнано недійсним договір
від 25 листопада 2011 року № 7035002 про
реструктуризацію суми, нарахованої за
актом про порушення Правил
користування електричною енергією для
населення.

У касаційній скарзі
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам
закону судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову,
виходив із того, що позивач не надала
суду належних та допустимих доказів в
обґрунтування своїх доводів та вимог.

Апеляційний суд,
скасувавши рішення суду першої
інстанції та ухваливши нове рішення
про задоволення позову, виходив із
того, що зміст оспорюваного договору
про реструктуризацію заборгованості
згідно зі ч. 1 ст. 204 ЦК України
не відповідає вимогам закону, а тому є
підстави визнання такого договору
недійсним.

З такими висновками
судів погодитися не можна з наступних
підстав.

Судами встановлено, що
18 липня 2011 року було складено акт №
Д001144 про порушення споживання
електроенергії в квартирі № 2 за
адресою: проспект Газети «Правда», 83.
Споживачем електроенергії за вказаною
адресою є ОСОБА_6 Зокрема, в акті
зазначено, що порушено п. 48 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357 ( далі - Правила) -
самовільне підключення до
електромережі поза приладом обліку
прихованим способом, підключення
нульового проводу прихованої
електричної проводки від ввідного
проводу, фаза в третій клемі. При
ввімкненому навантаженні диск приладу
обліку не крутиться.

Пунктом 53 Правил
визначено, що у разі виявлення
представником енергопостачальника
порушення споживачем правил
користування електричною енергією, у
тому числі фактів розкрадання
електричної енергії, складається акт,
який підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.

Як вбачається із
складеного 18 липня 2011 року акта, ОСОБА_6
з ним погодилась та підписала.

Відповідно до
вказаного акта ОСОБА_6 було нараховано
суму збитків у розмірі 9 859 грн 37 коп (а.
с. 42).

25 листопада 2011 року між
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та ОСОБА_6
було укладено договір про
реструктуризацію суми, нарахованої
згідно з актом про порушення Правил.
Відповідно до вказаного договору
позивач зобов'язувалась виплатити суму
9 859 грн 37 коп. до 05 листопада 2014 року
рівним частинами по 237 грн 87 коп. в
місяць починаючи з грудня 2011 року (а. с.
4).

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 червня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 серпня 2013 року, позов ПАТ
«ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_6 про
стягнення грошових коштів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» грошові кошти за
договором реструктуризації за 2012 рік у
розмірі 2 738 грн 70 коп.

У задоволенні позову
ОСОБА_6 до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго»
про визнання незаконним нарахування
збитків відмовлено у повному обсязі (а.
с. 31, 32).

У квітні 2013 року ОСОБА_6
звернулася до НКРЕ України. В листі
НКРЕ України від 12 червня 2013 року №
1445/26/27-13 йдеться про те, що акт про
виявлене самовільне підключення
складено з порушеннями, зокрема акт не
містить інформації, що для виявлення
самовільного підключення представники
енергопостачальника використовували
спеціальні технічні засоби або
здійснювали частковий демонтаж
будівельних конструкцій або
оздоблювальних матеріалів. А також
зазначено, що розрахунок обсягу та
вартості необлікованої електричної
енергії згідно з актом було здійснено
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з
порушенням Методики в частині
визначення періоду, за який має
здійснюватися розрахунок обсягу та
вартості необлікованої електричної
енергії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Крім того, за
положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та в ст. 203
цього Кодексу (підстава заявленого
позову). Якщо недійсність прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Апеляційний суд,
задовольняючи позов про визнання
договору про реструктуризацію
недійсним, виходив саме з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 203, ст. 215
ЦК України, а також як на підставу
послався на лист НКРЕ України від 12
червня 2013 року № 1445/26/27-13. При цьому
апеляційний суд не взяв до уваги, що
зазначений лист не є
нормативно-правовим актом, має
рекомендаційний характер, та посилання
лише на нього як на підставу для
визнання правочину недійсним не є
достатнім для задоволення позовних
вимог при наявності такого, що набрало
законної сили, рішення суду про
стягнення боргу за цим договором.

Натомість суд першої інстанції,
дослідивши зібрані у справі докази у їх
сукупності, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що підстави для
визнання договору про
реструктуризацію заборгованості
відсутні, обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

Згідно зі ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує рішення
суду апеляційної інстанції і залишає в
силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 303,
304 ЦПК України суд апеляційної
інстанції не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
тому ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 339,
345 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 квітня
2014 року скасувати, заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 лютого
2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська