У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

22 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_3,
заінтересовані особи: орган опіки та
піклування Скнилівської сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, ОСОБА_4, про
призначення опікуна, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Львівської області від 11 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеною заявою, посилаючись
на те, що рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 02 червня 2006 року її
сестру ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, було визнано недієздатною
та встановлено над нею опіку, проте не
зазначено конкретну особу опікуна.
Вказувала, що з часу визнання ОСОБА_5
недієздатною, вона постійно опікується
нею, проте фактично не має на це
повноважень, а тому не може вживати
заходи для захисту прав своєї
недієздатної сестри. Крім того,
Розпорядженням голови Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради від 23 листопада 2007 року її
було призначено опікуном над майном та
житлом недієздатної.

У зв'язку з цим заявник, уточнивши
вимоги, просила суд призначити її
опікуном над недієздатною сестрою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 04 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 11 серпня 2014 року скасовано
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено з інших
підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати оскаржуване рішення,
справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив із того, що
органом опіки та піклування
Скнилівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області не було дотримано вимог закону
та фактично листом заявнику відмовлено
у внесенні подання про призначення
опікуном, чим самоусунувся від
покладених на нього обов'язків, а сама
фізична особа не може звертатися до
суду з такою заявою.

Скасовуючи рішення районного суду та
відмовляючи у задоволенні заяви,
апеляційний суд дійшов висновку про те,
що рішенням виконавчого комітету
Скнилівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області від 10 червня 2014 року, копія
якого направлена на запит суду, було
вирішено доцільно призначити
опікунами недієздатної ОСОБА_5: ОСОБА_4
та ОСОБА_3 одночасно.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів попередніх інстанцій
не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
не відповідає.

Судом установлено, що рішенням
Галицького районного суду м. Львова від
02 червня 2006 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, яка є рідною сестрою
ОСОБА_3, було визнано недієздатною та
встановлено над нею опіку, проте не
зазначено конкретну особу опікуна.

Розпорядженням голови Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради від 23 листопада 2007 року
ОСОБА_3 було призначено опікуном над
майном та житлом недієздатної.

Листом Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
від 22 січня 2014 року № 31-160 ОСОБА_4 було
відмовлено у наданні висновку про
доцільність призначення його опікуном
над недієздатною ОСОБА_5, оскільки не
вбачає доцільності та необхідності і у
призначенні ще одного опікуна. Вказане
рішення було прийнято на засіданні
опікунської ради Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
16 січня 2014 року (а. с. 54).

При цьому, у матеріалах справи також
міститься рішення Скнилівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області від 10 червня
2014 року, яким прийнято рішення доцільно
призначити опікунами недієздатної
ОСОБА_5: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 одночасно (а. с.
123).

Статтею 58 ЦК України визначено, опіка
встановлюється над фізичними особами,
які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд
встановлює опіку над фізичною особою у
разі визнання її недієздатною і
призначає опікуна за поданням органу
опіки та піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд,
ухвалюючи рішення про обмеження
цивільної дієздатності фізичної особи
чи визнання фізичної особи
недієздатною, встановлює над нею
відповідно піклувальника або опіку і
за поданням органу опіки та піклування
призначає їй піклувальника чи опікуна.

У матеріалах справи містяться
документи, передбачені п. п. 3.3. Правил
опіки та піклування, затверджених
Наказом Державного комітету України у
справах сім'ї та молоді, Міністерства
освіти України, Міністерства охорони
здоров'я України, Міністерства праці та
соціальної політики України № 34/166/131/88
від 26 травня 1999 року, за наявності яких
органи опіки і піклування призначають
опікуна, зокрема копія свідоцтва про
народження особи, що потребує опіки,
рішення суду про визнання її
недієздатною, акт обстеження умов
життя особи, що потребує опіки, і опис
її майна; довідки про стан здоров'я
особи, що потребує опіки, та
майбутнього опікуна ; довідка про місце
проживання майбутнього опікуна і його
заява про прийняття на себе обов'язків
про опіку; акт перевірки умов життя
майбутнього опікуна та висновок від
органів опіки та піклування за місцем
проживання опікуна про можливість
виконувати опікунські обов'язки;
довідка лікувальної установи про
відсутність в сім'ї майбутнього
опікуна (піклувальника) захворювань, що
перешкоджають влаштуванню до нього
особи, що потребує опіки.

Також згідно листа Скнилівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області від 23 грудня
2013 року № 268, ОСОБА_3 роз'яснено її право
на звернення до суду для вирішення
питання про встановлення опіки над
недієздатною ОСОБА_5 (а. с. 7).

Проте, в порушення ст. 241 ЦПК України
районний суд не вирішив питання про
отримання від органу опіки і
піклування відповідного подання, що
унеможливлює прийняття рішення судом в
порядку, передбаченому главою 2 розділу
IV ЦПК України.

Внаслідок недотримання судами
положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, якою
передбачено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом, апеляційний
суд не витребував у органу опіки та
піклування належним чином оформлене
подання про призначення опікуна, заява
ОСОБА_3 залишилась невирішеною.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК
України, суди першої та апеляційної
інстанцій на вказані вимоги закону
уваги не звернули; не перевірили
доводів заявника, та, у порушення вимог
ст. 241 ЦПК України, не направили листа до
органу опіки та піклування

про необхідність внесення подання про
призначення опікуном над недієздатною
особою.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що не приймає до
уваги уточнення до касаційної скарги,
оскільки вони подані після закінчення
строку на касаційне оскарження.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення суді попередніх інстанцій не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 04 квітня 2014
року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 11 серпня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К.
Гримич

В.М.
Колодійчук

І.М.
Фаловська