АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/4839/2014
інстанції: Горкава В.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Печерського
районного суду міста Києва від 19
листопада 2012 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Платинум Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У березні 2012 року ПАТ «Платинум Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованостіза
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що 21.06.2006 між ЗАТ
«Міжнародний ІпотечнийБанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Платинум
Банк», та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено
договір про іпотечний кредит, згідно
умов якого останнім було надано кредит
в сумі 170 000 доларів США зі сплатою 13 %
річних за користування кредитними
коштами та з остаточним поверненням
21.06.2016. Оскільки відповідачі свої
зобов'язання за договором про
іпотечний кредит не виконують, у
зв'язку з чим у останніх станом на 27.02.2011
утворилась заборгованість за
договором про іпотечний кредит на
загальну суму 1 223 929,72 грн, яку позивач
просить стягнути з відповідачів в
солідарному порядку на його користь.

Заочним рішенням Печерського
районного суду міста Києва від 19
листопада 2012 року вказаний позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Платинум Банк»
заборгованість за договором про
іпотечний кредит в розмірі 1 223 929,72 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог скарги апелянт
посилається на ті обставини, що
ухвалене у справі рішення не
відповідає вимогам законності та
справедливості, судом в порушення
вимог статей 212-214 ЦПК України не
встановлено фактичних обставин справи.
Також ОСОБА_2 зазначає, що
заборгованість по сплаті кредиту та
відсотків за користування ним виникла
внаслідок дії складних
непередбачуваних обставин, а саме
розгортання та загострення світової
фінансово-економічної кризи у 2008-2009
роках та істотна зміна економічних та
фінансових умов у відповідача та в
країні в цілому.

Представник позивача та відповідачі,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду, у
судове засідання не прибули, про
причини неявки суд не повідомили, у
зв'язку із чим колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у їх
відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що 21 червня 2006 року між ЗАТ
«Міжнародний ІпотечнийБанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Платинум
Банк» (а.с.28-29) та ОСОБА_2, ОСОБА_3
укладено договір про іпотечний кредит
№3.06060399, згідно умов якого останнім
було надано кредит в сумі 170 000 доларів
США зі сплатою 13 % річних за
користування кредитними коштами та з
остаточним поверненням 21 червня 2016
року.

Позивач свої зобов'язання за вказаним
договором перед відповідачами виконав,
надавши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти
в розмірі, передбаченому договором, що
підтверджується меморіальним ордером

№ 4017383 від 21 червня 2006 року.

Згодом, 20 листопада 2009 року між тими ж
сторонами укладений додатковий
договір до договору про іпотечний
кредит №3.06060399 від 21 червня 2006 року,
відповідно до умов якого, сторони
домовились зменшити суму щомісячного
ануітетного платежу за кредитним
договором шляхом збільшення строку
користування кредитними коштами до 20
років та зменшенням процентів за
користування кредитом з 13% річних на 8,5%
річних на період з 21 листопада 2009 року
по 21 жовтня 2010 року.

19 листопада 2010 року між сторонами
укладений додатковий договір №1,
відповідно до умов якого сторони
домовились, що протягом періоду з 21
листопада 2010 року до 21 жовтня 2011 року,
позичальник щомісячно сплачує
кредитору проценти за користування
кредитом, виходячи із залишку
заборгованості основної суми за
кредитом, яка станом на 21.11.2010 року
становить 135353,19 доларів США, при цьому,
платежі з погашення основної суми
заборгованості за кредитом, протягом
зазначеного періоду не сплачуються.
Крім того, сторони погодились зменшити
проценти за користування кредитом з 13%
до 9,9% річних на період з 21листопада 2010
року по 21 жовтня 2011 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Згідно умов кредитного договору,
відповідачі, які є позичальниками,
взяли на себе зобов'язання погашати
кредит та сплачувати позивачеві
нараховані проценти за користування
ним, відповідно до наведених у додатках
№1 до кредитного договору графіків.

Разом з тим, взяті на себе
зобов'язаннявідповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 виконані не були, у зв'язку з чим
у останніх утворилась заборгованість,
яка підлягає стягненню на користь
позивача.

Відповідно до розрахунку,
заборгованість за вищезазначеним
договором про іпотечний кредит станом
на 27 лютого 2012 року становила 1 223 929,72
грн. та складалася з: 135353,19 доларів США,
що в гривневому еквіваленті за курсом
НБУ (1 долар США=798,68грн.) складало 1 081 038,86
грн. - залишок заборгованості за
кредитом, 9 195,47 доларів США, (73 442,38 грн.) -
сума заборгованості за відсотками, 69
448,48 грн. - сума пені за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків за
період з 22 квітня 2011 року по 27 лютого 2012
року.

Згідно з п. 4.4.2. кредитного договору,
позивач має право вимагати від
відповідачів дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих процентів,
передбачених кредитним договором, якщо
позичальник не виконує належно умови
договору.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що факт порушення
відповідачами умов укладеного між
сторонами договору знайшов своє
підтвердження при розгляді справи, а
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судом правильно вирішено питання
розподілу судових витрат по справі у
відповідності до вимог статті 88 ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги з приводу
збігу складних, незалежних від
відповідачів обставин, що зробило
неможливим належне виконання договору
та доводи щодо не встановлення судом
фактичних обставин справи, яке
призвело до ухвалення рішення, що не
відповідає вимогам законності та
обґрунтованості, передбаченим
статтями 213, 214 ЦПК України, не знайшли
свого підтвердження при апеляційному
розгляді справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції дано належну
правову оцінку зібраним у справі
доказам та вірно встановлено характер
спірних правовідносин.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених статтею 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена
на підставі пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного
суду міста Києва від 19 листопада 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко