У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти
С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
житлового будинку спільною власністю,
визначення часток, за касаційною
скаргою

ОСОБА_2 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 12 травня 2014
року та рішення апеляційного суду
Одеської області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання
права власності в порядку спадкування,
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком.

Посилалася на те, що з 1992 року
знаходилась у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_6, 08 вересня 2001 року
вони зареєстрували шлюб, що
підтверджено актовим записом № 758.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. На час його
смерті залишилось спільно нажите майно
у складі будинку АДРЕСА_1 з присадибною
ділянкою. Після смерті чоловіка, ОСОБА_1
фактично прийняла спадщину, залишилася
мешкати у вказаному будинку та
володіти усім майном, проте
відповідачка - мати ОСОБА_6 чинить їй
перешкоди у користуванні будинком.

У зв'язку з цим позивачка просила суд
витребувати у ОСОБА_5
правовстановлюючі документи на спірне
майно; визнати за ОСОБА_1 право
власності на 4/6 частин будинку АДРЕСА_1
з присадибною ділянкою та усього майна,
що знаходиться у будинку, визначити
порядок користування співвласників
будинку АДРЕСА_1 та присадибної ділянки
у дольовому співвідношенні.

У липні 2009 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
частку житлового будинку, посилаючись
на те, що 02 квітня 1993 року придбала
розбірний будинок-вагончик, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
будівельні матеріали. У зв'язку з тим,
що зазначений будинок на неї
оформлений не був, просила визнати
спірний житловий будинок спільною
частковою власністю ОСОБА_6, ОСОБА_5,

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, її
правонаступником є ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 25 квітня 2014 року позовну
заяву в частині позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2, а саме в частині
витребування у ОСОБА_2
правовстановлюючих документів на
спірне майно; визначення порядку
користування співвласників будинку
АДРЕСА_1 та присадибної ділянки у
дольовому співвідношенні зобов'язання
ОСОБА_2 усунути перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні 4/6 зазначеного
майна - залишено без розгляду.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 12 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання права
власності в порядку спадкування
задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право
власності на 4/6 житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (адреса, яка зазначена у
свідоцтві про право власності та
технічному паспорті: АДРЕСА_1),
загальною площею 46,8 кв.м,
житловою площею 31 кв.м, що складається в
цілому з: літ. «А» - житловий будинок,
літ. «Б» - гараж, літ. «В» - сарай, літ. «Г»
- санвузол, літ. «Д» - підвал, № 1-7,1 -
споруди. Визнано за ОСОБА_1 право
власності на 4/6 земельної
ділянки, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (адреса, яка зазначена в
державному акті на право приватної
власності на землю: АДРЕСА_1), загальною
площею 0,900 га. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання житлового будинку
спільною власністю - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції у частині
визнання за ОСОБА_1 права власності на
земельну ділянку змінено, резолютивну
частину викладено у новій редакції.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (адреса, яка зазначена
в державному акті на право приватної
власності на землю: АДРЕСА_1), загальною
площею 0,900 га. В іншій частині рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить вказані судові рішення
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 вказані судові рішення не
оскаржила.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційних скарг і
залишення оскаржуваних судових рішень
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 травня 2014 року в незміненій
частині та рішення апеляційного суду
Одеської області від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта