Провадження №2/761/7277/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Кравець
Д.І.,

при секретарі:
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» до ОСОБА_1 про
стягнення сум страхового
відшкодування в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення сум страхового
відшкодування в порядку регресу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25
липня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2
було укладено Договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/7934600 (надалі -
Договір). Згідно умов Договору
забезпеченим транспортним засобом є
автомобіль марки «Nissan Micra», державний
номерний знак НОМЕР_1 (надалі -
автомобіль).

12 січня 2013 року на перехресті проспекту
Бажана - вулиці Григоренка в м. Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
(надалі - ДТП) за участю автомобіля
марки «Renault Sandero», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4 та забезпеченого
автомобіля під керуванням відповідача
- ОСОБА_1

При цьому, відповідно до постанови
Дарницького районного суду м. Києва від
11 березня 2013 року особою винною в
скоєні даного ДТП визнано відповідача.

На виконання умов Договору, а також
згідно угоди № 27/12/2013 від 27 грудня 2013
року про зарахування зустрічних
однорідних вимог позивачем виплачено 6
925 грн. 02 коп. страхового відшкодування
Приватному акціонерному товариству
«Страхова компанія «АХА Стархування»»,
яке виплатило потерпілому ОСОБА_4
страхове відшкодування згідно
договору добровільного страхування
транспортного засобу.

Разом з тим, позивач зазначає, що після
ДТП відповідач в порушення вимог
закону не повідомив страховика
протягом трьох робочих днів про
настання страхового випадку, що є
підставою для пред'явлення регресного
позову.

На підставі зазначеного позивач просив
позов задовольнити та стягнути з
відповідача на його користь суму
завданої матеріальної шкоди в порядку
регресу в розмірі 6 925 грн. 02 коп.

В судовому засіданні 29 жовтня 2014 року
представник позивача ОСОБА_5 позов
підтримав та просив задовольнити. В
судове засідання, призначене на 05
грудня 2014 року, представник позивача не
з'явився, надіслав до суду заяву, в якій
просить справу розглядати у його
відсутність, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 29
жовтня 2014 року щодо задоволення позову
заперечувала. У судове засідання 05
грудня 2014 року не з'явилася, про час та
місце розгляду справи в розумінні ч. 8
ст. 77 та ч. 1 ст. 77 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
- ЦПК України) повідомлена належним
чином, про причини неявки суд не
повідомила.

Таким чином, враховуючи відсутність
підстав для відкладення розгляду
справи, передбачених ст. 169 ЦПК України,
суд постановив ухвалу про продовження
розгляду справи за відсутності сторін
на підставі наявних у ній даних та
доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 20
липня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Просто-страхування» та
ОСОБА_2 було укладено Договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/7934600 (а.с. 4). Згідно умов
Договору у період з 25 липня 2012 року по 24
липня 2013 року позивачем була
застрахована цивільно-правова
відповідальність будь-якої особи, що на
законних підставах керує транспортним
засобом, а саме - автомобілем марки «Nissan
Micra», державний номерний знак НОМЕР_1.

12 січня 2013 року, близько 12 год. 25 хв.,
ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Nissan
Micra», державний номерний знак НОМЕР_1, на
перехресті проспекту Бажана - вулиці
Григоренка в м. Києві, не дотрималась
безпечної дистанції, внаслідок чого
відбулось зіткнення з автомобілем
марки «Renault Sandero», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4, що призвело до
механічних пошкоджень зазначених
транспортних засобів.

При цьому, відповідно до постанови
Дарницького районного суду м. Києва від
11 березня 2013 року відповідача було
визнано винним у вищезазначеній ДТП, а
саме, у порушенні п.п. 13.1 Правил
дорожнього руху України, та притягнуто
до адміністративної відповідальності
за вчинення правопорушення
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(а.с. 29).

В результаті зазначених дій
відповідача, власнику автомобіля марки
«Renault Sandero», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, були
завдані матеріальні збитки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187
ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, згідно п. 22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно Полісу № АВ/7934600, на підставі
вказаних вимог Закону, Страхового акту
№ 70674 від 05 листопада 2013 року,
Розпорядження до страхового акту № 70674
від 07 листопада та Угоди про
зарахування зустрічних однорідних
вимог від 27 грудня 2013 року позивач
здійснив виплату страхового
відшкодування у сумі 6 925 грн. 02 коп. на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (а.с. 62-67), яке, в свою чергу,
виплатило потерпілій ОСОБА_4 страхове
відшкодування на підставі Договору
добровільного страхування наземного
транспорту «Все включено» № 0565Га/12к/п
від 27 вересня 2012 року (а.с. 12-60).

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач вказує, що оскільки відповідач
не повідомив Приватне акціонерне
товариство «Просто-Страхування» про
настання страхової події в строк
передбачений чинним законодавством,
після виплати страхового
відшкодування у позивача виникло право
вимоги до відповідача, як до
страхувальника про відшкодування
завданої шкоди в порядку регресу.

Так, відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний, серед
іншого, невідкладно, але не пізніше
трьох робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Проте, не зважаючи на зазначені вимоги
Закону, відповідачем не було
повідомлено позивача про настання
страхового випадку у встановлені
строки, що, серед іншого,
підтверджується його письмовими
поясненнями від 09 квітня 2013 року,
адресованими представнику позивача
(а.с. 8).

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір невстановлений законом.

Відповідно до абзацу «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1
ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього
Закону.

Разом з тим, щодо неузгодженості
нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та
підпунктів п. 38.1 ст. 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» слід зазначити наступне.

Так, згідно із п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня
2011 року) у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди учасник
такої пригоди зобов'язаний вжити
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика, з яким було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Відповідно до абзацу «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1
ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (у редакції,
чинній до 7 серпня 2011 року) страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33
цього Закону.

Однак, із внесенням Законом України від
17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо дорожньо-транспортних
пригод та виплати страхового
відшкодування» змін у ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» було розширено перелік
обов'язків учасників
дорожньо-транспортної пригоди, у
зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів
для невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика
про настання ДТП був викладений уже в
п.п. 33.1.4 п. 33.1 статті 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Проте, відповідні зміни до абзацу «ґ»
п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у якому міститься відсилання
на відповідні номери пунктів та
підпунктів статті 33 зазначеного Закону
щодо строків та умов обов'язкового
повідомлення страховика про настання
ДТП, внесені не були.

Однак, виходячи з аналізу ст.ст. 33, 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (у редакції з 19
вересня 2011 року), слід зазначити, що у
зв'язку із внесеними до цього Закону
змінами було збережено як обов'язок
страхувальника щодо вжиття заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика
про настання ДТП, так і відповідне
право страховика після виплати
страхового відшкодування подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив його про настання ДТП.

Відтак, неузгодженість нумерації
підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п.
38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», після внесених
до них змін Законом України від 17
лютого 2011 року «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування», не
може обмежувати встановлене ст. 38
вказаного Закону право страховика
подати регресний позов до
страхувальника у разі недотримання
строків і умов повідомлення страховика
про дорожньо-транспортну пригоду, а
тому й не може бути підставою для
відмови в задоволенні такого позову.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов Приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» до
ОСОБА_1 про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу у сумі
6 925 грн. 02 коп. підлягає задоволенню.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України суд присуджує до стягнення з
відповідача на користь позивача
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., які
сплачено позивачем за подання позову
до суду, виходячи із суми позовних
вимог, які задоволено судом.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.
1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 33, 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 76, 77, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215,
218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» суму страхового
відшкодування в порядку регресу у
розмірі 6 925 грн. 02 коп. та судові витрати
по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60
коп., а всього загальною сумою 7 168 (сім
тисяч сто шістдесят вісім) грн. 62 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасували, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: