Вінницький районний суд Вінницької
Справа № 128/1073/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 року
м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до
Вінницького районного суду Вінницької
області з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, мотивуючи
позовні вимоги тим, що 24.10.2007 року між
ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем
було укладено кредитний договір №б/н,
згідно якого відповідач отримала
кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30.00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердила
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою складає між нею та
Банком Договір, що підтверджується
підписом у заяві.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання
за кредитним договором виконав в
повному обсязі, надавши відповідачу
кредит у розмірі, встановленому
договором, однак, відповідач взяті на
себе зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконала, внаслідок чого станом на
31.01.2014 року має заборгованість в сумі
20129,88 грн., яка складається з наступного:
4944,02 - заборгованість за кредитом; 11401,10
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2350,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до умов кредитного
договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 934,76 грн. - штраф (процентна
складова).

Позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 20129,88 грн. за
кредитним договором б/н від 24.10.2007 року,
а також судові витрати, понесені на
сплату судового збору.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_3 не з`явився, однак
попередньо на електронну адресу суду
надіслав заяву, в якій просить справу
розглянути без участі представника,
позов підтримує в повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не заперечує.
Крім того 24.06.2014 року на електронну
адресу суду надіслав додаткові
пояснення до позову, в яких зазначив, що
відповідно до умов надання банківських
послуг та тарифів позичальник
зобов'язаний погашати заборгованість
щомісячно по сім відсотків від залишку
заборгованості. Останній платіж по
даному кредиту відповідач зобов'язана
внести 30.10.2011 року, що відображено у
розрахунку заборгованості. Строк дії
картки виданої ОСОБА_2 закінчився 30.10.2010
року.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, однак 13.05.2014 року через
канцелярію суду подала заяву, в якій
просить справу розглянути у її
відсутність, в задоволенні позовних
вимог відмовити, оскільки кредит брала
ще у 2007 році і закінчились строки
позовної давності, картка на даний час
втрачена. Також просить врахувати її
стан здоров'я та не стягувати з неї
штрафні санкції. Крім того, 24.06.2014 року
подала через канцелярію суду заяву, в
якій зазначила, що позовні вимоги
визнає частково, а саме визнає суму
основної заборгованості, а штрафні
санкціє не визнає. Просить також
врахувати, що кошти частково повернула,
а картка на даний час втрачена. Розгляд
справи просить провести у її
відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень
цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
врахувавши думку сторін, викладену у
письмових заявах, оцінивши докази в їх
сукупності, дійшов висновку, що позовна
заява підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
24.10.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір б/н, згідно якого
позивач надав відповідачу кредит в
сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30 % на рік на суму
залишку заборгованості, а відповідач
прийняв на себе відповідні
зобов'язання щодо порядку повернення
коштів банку.

Укладення відповідного кредитного
договору підтверджується заявою на
отримання кредитних коштів за підписом
відповідача від 24.10.2007 року, Умовами і
правилами надання банківських послуг (8
-14), що відповідає ст. 634 ЦК України.

Згідно п. 6.5, 6.6, 8.6 Умов надання
банківських послуг, позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором; у разі невиконання
зобов'язань за договором, на вимогу
банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати винагороди банку; при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.
та 5% від суми позову.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг Кредитний
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий
самий строк.

Відповідач не виконала свої
зобов'язання по кредитному договору, а
саме згідно розрахунку заборгованості
за договором кредиту, враховуючи умови
даного договору про несвоєчасне
виконання зобов'язань, ОСОБА_2 станом на
31.01.2014 року заборгувала позивачу 20129,88
грн., з яких 4944,02 - заборгованість за
кредитом; 11401,10 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
2350,00 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до умов кредитного
договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 934,76 грн. - штраф (процентна
складова) (а.с. 5-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 530, 536, 543 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк. За
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-якого з них окремо.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 614 ЦК
України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом;
особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання;
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти; до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено параграфом 2 і не випливає
із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 ЦК України.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом;
розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Посилання відповідача на сплив строку
позовної давності, суд не приймає до
уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд. Початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Особливістю вирішення спору про захист
порушеного права за умови пропуску
строку позовної давності є те, що сплив
строку позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
лише за умови обґрунтованості позову,
тобто за умови наявності порушеного
права.

Із додаткових пояснень представника
позивача, вбачається, що відповідно до
умов надання банківських послуг та
тарифів позичальник зобов'язаний
погашати заборгованість щомісячно по
сім відсотків від залишку
заборгованості та останній строк
чергового платежу - 30.10.2011 року, що
вбачається з розрахунку
заборгованості.

Таким чином, повернення кредитних
коштів визначено періодичними
щомісячними платежами, тому у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів має
обчислюватись із моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Відповідні висновки містяться в
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), яка
згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів, що зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, враховуючи те, що до
суду з даним позовом позивач звернувся
06.03.2014 року, без пропуску трирічного
строку позовної давності, оскільки
останній строк чергового платежу
позивача за кредитним договором - 30.10.2011
року, суд дійшов висновку, що
відповідач не виконала взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором.
Таким чином, з урахуванням
встановлених в судовому засіданні
обставин справи, вимоги позивача є
обгрунтованими, не суперечать вимогам
закону та відповідають положенням
кредитного договору, а тому заявлені
суми підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача слід стягнути на користь
позивача 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 536, 610, 611, 623-625, 1048,
1049, 1050, 1054, 1055, 256, 257, 261, 266, 267 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 88, 197, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50 , МФО 305299, рахунок 3111)
заборгованість за кредитним договором
б/н від 24.10.2007 року, станом на 31.01.2014 року
в сумі 20129,88 грн., з яких 4944,02 -
заборгованість за кредитом; 11401,10 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2350,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до умов кредитного
договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 934,76 грн. - штраф (процентна
складова).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50 , МФО 305299, рахунок 0001) судовий
збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Шевчук