МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
13.05.2014 року          Справа № 370/1326/13-ц
Макарівський районний суд
Київської області у складі:
Головуючого судді :
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду смт.
Макарів Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки за несплачені
ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому
просила стягнути з останнього на
утримання їх неповнолітньої дитини
заборгованість по аліментам станом на
01.11.2013 року в сумі 13 245 грн. та 168211,50
грн. неустойки, яка виникла з
заборгованості по сплаті аліментів.
Позовні вимоги мотивувала
тим, що на виконанні Вишенського ВДВС
Вінницького МУЮ знаходиться
виконавчий лист №2-2182 виданого 26.07.2010
року Солом’янським районним судом
м.Києва про стягнення з
відповідача на користь позивача
аліментів на утримання малолітньої
дитини. Відповідач має заборгованість
зі сплати аліментів, добровільно
платити не бажає, обставини несплати
позивачу не відомі, а отже на
підставі ст.196 СК України просить
стягнути з відповідача заборгованість
зі сплати аліментів та неустойку в
розмірі 1% від прострочених сум за кожен
день прострочення, тому за захистом
своїх прав вимушена звернутись до суду.
В судове засідання позивач
не з’явився, згідно поданої заяви
просила справу розглядати без її
Відповідач в судове
засідання не з’явився, належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, заяви про розгляд справи за
його відсутності не подавав,
поважності причин неявки суду не
повідомив, тому суд ухвалив заочно
розглянути справу на підставі наявних
у ній доказів. Заперечив щодо позову.
матеріали справи, суд встановив
Згідно позову, на виконанні
Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ
знаходиться виконавчий лист №2-2182
виданий 26.07.2010 року Солом’янським
районним судом м.Києва про стягнення
з відповідача на користь позивача
аліментів на утримання доньки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 383,50 грн.
щомісячно, починаючи з 26.03.2010 року і до
повноліття дитини (підтверджується
довідкою – розрахунком, ас.63).
Згідно цієї ж довідки,
станом на 01.11.2013 року заборгованість зі
сплати аліментів становить 13 245, 00
гривень, що також підтверджується
вищевказаною довідкою розрахунком.
Згідно поданого позивачем
розрахунку неустойки (пені) станом на
01.11.2013 року остання становить 168 211, 50
гривень (1270 днів заборгованості Х 132,45
грн. (1% від прострочених сум за кожен
день прострочення)).
В свою чергу відповідач не
визнав розмір заборгованості по
аліментах та стягнений з нього розмір
неустойки у зв’язку з простроченням
сплати аліментів в розмірі 168211, 50 грн..
вважає, з посиланням на ст. 194 СК України
та ст. 74 ЗУ «Про виконавче
провадження» згідно яких вищевказана
норма Сімейного кодексу України не
містить правових підстав для стягнення
заборгованості за аліментами,
встановлених на підставі рішення суду,
виконавчий лист за яким був звернений
до примусового виконання, а також
відсутність інших норм та актів
цивільного законодавства, які
регулюють дані правовідносини. Як
зазначив відповідач, обгрунтування
такої позиції та фактичних обставин
полягає в тому, що на підставі судового
рішення вже стягнуто аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття та виданий виконавчий лист
про його примусове виконання, який був
звернений до виконання та відкрито
виконавче провадження. Частиною 9 ст. 74
ЗУ «Про виконавче провадження»
встановлено механізм вирішення
питання за наявності спору щодо
визначення державним виконавцем суми
боргу за аліментами, а саме, у випадку
наявності спору щодо визначеної
державним виконавцем заборгованості
із сплати аліментів, він вирішується
судом за заявою заінтересованої особи
у порядку, встановленому законом.

Крім того, вважає, що його вини у
виниклому розмірі заборгованості не
має, так як виконавчий лист надійшов на
виконання через два роки після рішення
суду, аліменти сплачував по мірі
можливості не тільки на користь ОСОБА_1
а й на утримання іншої дитини ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 (підтверджується
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 06.03.2014 року, а.с.96-97), про
що позивачу, як зазначає відповідач,
було достовірно відомо, тому остання
не наполягала на стягненні аліментів і
виконавчий лист було видано лише 06.03.2012
року, а його майновий стан в свою чергу,
а саме: заробітна плата в розмірі 1169
грн. не дає йому можливості сплачувати
заборгованість по аліментах в великих
розмірах

Крім того, вважає, що позивачем не
вірно розраховано розмір неустойки із
загальної суми борги, так як неустойка
(пеня) від суми несплачених аліментів
нараховується не на загальну суму
заборгованості, а базою для її
нарахування є сума чергового
несплаченого місячного платежу.

Відповідно до письмових
матеріалів справи, а саме: листа ВДВС
Калинівського РУЮ Вінницької області
(а.с.83) виконавчий лист №2-2182 від 06.03.2012
року виданий Солом’янським районним
судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання доньки
ОСОБА_3 аліментів за заявою боржника
щодо направлення вказаного
виконавчого листа за місцем його
роботи (ТОВ «Глікохім») 04.06.2013 року
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження та направлено його по
територіальності до Ленінського ВДВС
Вінницького МУЮ.

Відповідно до письмових
матеріалів справи, а саме: довідки про
середню заробітну плату (а.с.90) видану
ТОВ «Глікохім» заробіток (дохід) ОСОБА_2
становить враховуючи мінімальні та
максимальні його показники від 1110 грн.
до 1170 грн. щомісячно.

Відповідно до письмових
матеріалів справи, а саме: довідки про
середню заробітну плату (а.с.91) видану
ТОВ «Укрхімресурс» заробіток (дохід)
ОСОБА_2 становить враховуючи
мінімальні та максимальні його
показники від 1159 грн. до 1164,55 грн.
щомісячно.

Відповідно до ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов’язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставина на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
грунтуватися на припущеннях

Відповідно до п.22 Постанови
Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачена ст.
196 СК України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема у
зв’язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК України умов
- повністю або частково звільнити від
сплати заборгованості.

Відповідно до Постанови
Верховного суду України від 11.09.2013 року
по справі №6-81цс13 «..у рішенні колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України як
суду касаційної інстанції від 10 червня
2009 року та ухвалах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 лютого та 11 травня 2012 року,
постановлених у справах з подібних
правовідносин, на які як на приклади
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ч. 1 ст. 196 СК
України посилається у своїй заяві
ОСОБА_1, суди касаційних інстанцій
вказували, що оскільки аліменти
призначаються та виплачуються
щомісяця, то неустойка (пеня) від суми
несплачених аліментів нараховується
не на загальну суму заборгованості, а
базою для її нарахування є сума
чергового несплаченого місячного
платежу. При цьому її нарахування не
обмежується тим місяцем, коли мали бути
сплачені аліменти, а здійснюються за
кожен день прострочення по кожному
місячному платежу окремо до повного
погашення заборгованості».

Враховуючи викладене
позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно
до ст. 88 ЦПК України поверненню не
підлягають.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 196 Сімейного кодексу
України, відповідно до Постанови
Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», Постанови
Верховного суду України від 11.09.2013 року
по справі №6-81цс13, ст. ст. 10, 60, 208, 209, 213, 214,
215, 224-226, 232 ЦПК України, суд, –

в и р і ш и в:

В задоволенні позову
відмовити.

Повторне заочне рішення суду
може бути оскаржено в загальному
порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя           В.О.Оберемко