Єдиний унікальний номер 448/1330/14-ц
Провадження № 6/448/43/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.09.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого – судді
Стецика Я.Є.

при секретарі –
Тхір О.Т.,

з участю представника ВДВС –
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_1,
погоджене з начальником відділу ДВС
Мостиського РУЮ ОСОБА_2, про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

25.09.2014р. державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду із
вказаним поданням, покликаючись на те,
що на виконанні у відділі ДВС
Мостиського районного управління
юстиції перебуває виконавчий лист від
11.12.2013р., виданий Старосамбірським
районним судом Львівської області, про
стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4
аліментів на утримання дитини: дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 03.07.2013р. і до досягнення дитиною
повноліття.

Стверджує, що боржник ОСОБА_3 не виконує
у повному обсязі зазначеного рішення
суду, станом на вересень 2014р. його
заборгованість перед стягувачем
становить 7722 грн. 92 коп. та у нього
відсутнє майно, на яке можливо звернути
стягнення.

Вважає, що наявність в боржника ОСОБА_3
невиконаних зобов’язань є підставою
для обмеження його у праві виїзду за
межі України.

З огляду на наведене, просить тимчасово
обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України, без вилучення в останнього
паспортного документа, поклавши
виконання обмеження на Державну
прикордонну службу України.

Державний виконавець ВДВС Мостиського
районного управління юстиції ОСОБА_1 в
судовому засіданні подання підтримала.
Просить суд тимчасово обмежити
вищевказаного боржника у праві виїзду
за межі України.

Сторони виконавчого провадження у
відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК
України в судове засідання не
викликались.

Заслухавши пояснення державного
виконавця Вергун І.Я. та
проаналізувавши матеріали подання, суд
вважає, що таке не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Встановлено, що, що рішенням
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 05.11.2013р.
ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини:
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 03.07.2013р. і до досягнення дитиною
повноліття.

На підставі вказаного судового рішення
видано виконавчий лист №455/1069/13-ц від
11.12.2013р. 10.01.2014р. державним виконавцем
відкрито виконавче провадження для
примусового виконання згаданого
документу боржником ОСОБА_3, останньому
надіслано повідомлення про
добровільне виконання рішення суду та
проведено ряд заходів по розшуку майна
боржника, які бажаного результату не
дали.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
для виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) - до виконання зобов’язань.
Відповідно до ч.2 ст.6 вищевказаного
закону громадянинові, який має паспорт,
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон з цих же підстав.

Слід також зазначити, що у
відповідності до вимог п.18 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження боржника
у праві виїзду за кордон виникає лише у
разі ухилення боржника від виконання
покладених на нього зобов’язань.

Таким чином, наявність лише самого
зобов’язання не наділяє ВДВС правом
звернення до суду з таким поданням.
ОСОБА_3 ухилення боржника від виконання
зобов’язань є обов’язковою
передумовою звернення державного
виконавця до суду. Органи державної
виконавчої служби повинні покликатись
на обставини, що боржник ухиляється від
виконання зобов’язань, та підтвердити
їх відповідними доказами. Дійсний факт
ухилення має підтверджуватися
сукупністю доказів.

Тим не менше, державним виконавцем не
надано достатньо доказів, з яких суд
міг би вбачати необхідність обмеження
боржника ОСОБА_3 в праві виїзду за межі
України.

Так, в поданні державний виконавець
покликається на те, що боржник ОСОБА_3
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням,
однак суд розцінює такі покликання як
«голослівні», бо такі не підтверджені
відповідними і належними доказами.

Зокрема, у поданні як на доказ ухилення
боржника від виконання рішення суду, що
зумовлене саме суб’єктивними
причинами, державний виконавець
покликається лише на рапорт ДІМ
Мостиського РВ ГУМВСУ у Львівській
області ОСОБА_6 від 17.09.2014р., з якого
слідує, що «боржник ОСОБА_3 за місцем
реєстрації не перебуває; як повідомили
односельчани ОСОБА_3 знаходиться на
заробітках в м.Москва РФ.; жодного
контактного зв’язку з останнім не
має».

Інших доказів в підтвердження факту
дійсного ухилення боржника від
виконання зобов’язань державним
виконавцем не наведено.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в матеріалах подання відсутні
докази (їх сукупність) того, що
боржником було вчинено дії щодо
ухилення від виконання рішення суду та
що дане ухилення зумовлене саме
суб’єктивними причинами (що боржник
має змогу виконати зобов’язання в
повному обсязі чи частково, але свідомо
та без поважних причин не робить цього),
а не об’єктивними (внаслідок
відсутності майна, роботи,
незадовільного фінансового стану
боржника і т.і.)., тобто з матеріалів
подання не вбачається факт свідомого
ухилення боржника ОСОБА_3 від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням.

В поданні відсутні і докази, які б
свідчили про реальне існування загрози
невиконання чи утруднення виконання
судового рішення.

Також відсутні будь-які дані щодо
складу сім’ї, конкретного місця праці
чи тимчасових робіт боржника ОСОБА_3,
характеру цих робіт та інше, а тому суд
позбавлений можливості з’ясувати ті
обставини, чи не призведе заборона у
виїзді за кордон до позбавлення
боржника єдиних засобів для існування,
тощо.

Державним виконавцем не наведено і не
додано доказів в підтвердження того, що
боржник ОСОБА_3 за час виконання
судового рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості, і саме з метою ухилення
від виконання згаданого судового
рішення.

Крім того, зазначені вище норми закону
чітко пов’язані з наявністю
закордонного паспорта, а державним
виконавцем не надано доказів, які б
підтверджували наявність у боржника
ОСОБА_3 закордонного паспорта або
звернення останнього до відповідних
органів із заявою про видачу
закордонного паспорта, що об’єктивно б
свідчило про намір боржника залишити
межі України.

Подання державного виконавця не
містить і достатньої мотивації, так як
у ньому не зазначено причин та
доцільності відповідного обмеження, а
також обставин, які обумовлюють
прийняття такого рішення.

Отже, державним виконавцем не
підтверджено доказами та не
обґрунтовано необхідності для
застосування до боржника ОСОБА_3 такого
заходу як тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України та відповідно не
встановлено правових підстав для
обмеження його конституційного права
вільно залишати територію України.

З огляду на наведені обставини, як
вважає суд, подання не підлягає
задоволенню.

При цьому суд враховує, що заявник не
позбавлений можливості в подальшому
заявити аналогічні вимоги із
наведенням обґрунтувань необхідності
вжиття такого заходу та поданням в
підтвердження цього відповідних
доказів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України»,
ст.377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
Львівської області ОСОБА_1, погодженого
з начальником відділу ДВС Мостиського
РУЮ ОСОБА_2, про тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,
– відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд протягом 5
(п’яти) днів з дня її проголошення та
іншими заінтересованими особами
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Ухвала набрала законної сили:

«___» ______________ 20___ р.

Суддя Я.Є. Стецик