Справа № 187/1145/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"28" жовтня 2014 р.

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючої судді Іщенко І.М. при
секретарі Клисак Н.Г. , розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби у
Дніпропетровській області
Петриківського районного сектору про
встановлення факту постійного
проживання на території України

В С Т А Н О В И
В

У вересні 2014 року до суду
звернулась ОСОБА_1 . із зазначеним
позовом, в якому вказала, що вона
ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в
місті Хойники Гомельської області
Республіки Білорусь. В 1952 році після
укладення шлюбу змінили прізвище на
ОСОБА_1. В 1970 році вона із своїм
чоловіком ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_12,
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 переїхали на постій
місце проживання в с. Ульянівка
Петриківського району, а ІНФОРМАЦІЯ_4
року у неї народився в с. Ульянівка син
ОСОБА_4.

Із 1970 року до цього часу вона мешкає в
АДРЕСА_1 про що можуть підтвердити її
діти. Просить суд встановити факт її
постійного і безвиїзного проживання
на території України з 24 серпня 1991 року
по 2014 рік для отримання паспорту
України.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, позивач ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду з'явитись не може
за віком і станом здоров'я , просив
розглянути справу за її відсутності.

Представник зацікавленої особи -
завідувач Петриківського РС ГУ ДМС
Петрусь Є.О заперечувала проти позову ,
так як позивачка не надала свої докази,
що вона постійно проживала на
території України з серпня 1991 року по
цей час і не має реєстрації в
Петриківському районі.

Заслухавши представника позивачки
ОСОБА_5, думку зацікавленої особи,
свідків, суд вважає відмовити в
позовних вимогах ОСОБА_1 по наступним
підставам.

Позивач ОСОБА_2 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у Гомельській
області м. Хойники Білорусії ( а.с.6) і
22.09.1963 році зареєструвала шлюб із
ОСОБА_3 ( а.с.24).

Відповідно довідки Петриківського РС
ГУ ДМС позивач ОСОБА_1 на території
Петриківського району
Дніпропетровської області
зареєстрована не була ( а.с.34), документу
на тимчасове проживання на території
України з 1991 року позивачці не
видавався, що підтвердив в суді
представник відділу міграційної
служби в Петриківському районі. Діти
позивачки зареєстровані
Петриківському районі в період з 1999
року по 2002 рік по різним адресам
району( а.с.34) і ці обставини не
впливають для вирішення спору по суті .

Представник позивачки ОСОБА_5 не
надав інших доказів перебування ОСОБА_1
на території України з серпня 1991 року
по цей час, а саме відсутні докази про
її трудову діяльність в
Петриківському районі, медичні картки,
тимчасові договори про
працевлаштуванню, архівні довідки з
попереднього місця роботи чи
проживання , які б свідчили про
постійне перебування позивачки на
території України.

Суд критично відноситься до довідки
із Чаплинської сільради
Петриківського району від 10.10.2014 року
про те, що ОСОБА_1 з 1970 року
зареєстрована в АДРЕСА_2 відповідно до
по господарської книги за 1970 рік та до
акту складений свідками ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 ( а.с.22, 36) про те що позивач
проживає з 1970 року без виїзду з України,
так як факт реєстрації по зазначеній
адресі спростовується запереченням
зацікавленої особи, відсутністю інших
документів, а в копії особистого
рахунку яку надав представник
позивачки позивачка зазначена тільки
як член сім'ї голови ОСОБА_3 і з якого
часу вона там проживала не зазначено (
а.с. 37).

Пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 в тій частин, що позивачка
приїхала з Бірорусії з 1970 року і по цей
час проживає в с. Ульянівка
Петриківського району суд до уваги не
приймає, так як ці обставини нічим не
підтверджується, а ОСОБА_9 і ОСОБА_10 є
рідними дітьми і зацікавленими
особами по справі.

Питання про встановлення та перевірки
належності до громадянства України,
оформлення набуття громадянства
України врегульовано Законом України «
Про громадянство України» від 18.01.2001
року і Указом Президента України від
27.03.2001 року № 215/2001 « Питання
організації виконання Закону України «
Про громадянство України»,яким
затверджено Порядок провадження за
заявами і подання з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень.

Зі слів представника
позивачки,ОСОБА_1 1970 року , тобто на
протязі 40 років не зверталась до
органів, що регулюють питання
громадянства із заявою про прийняття
до громадянства.

Докази представника позивачки ОСОБА_5
про те, що ОСОБА_1 постійно і безвиїзно
проживала з 1970 року по 2014 рік на
території України нічим не
підтверджується.

Копія особистого рахунку на яку
посилається представника позивач (
а.с.37) не має юридичних підстав для
вирішення спору, так як позивачка
зазначена тільки як членом сім'ї ( а.с.37)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивачки не довів ті,
обставини, що ОСОБА_1 постійно і
безвиїзно проживала на території
України станом 24 серпня 1991 року по 2014
рік і тому в позовних вимогах
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. . 3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215,
218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби у
Дніпропетровській області
Петриківського районного сектору про
встановлення факту постійного
проживання на території України -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: І. М. Іщенко