УХВАЛА

іменем україни

25 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
до ОСОБА_3, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» про відшкодування
майнової шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки за касаційною
скаргою ОСОБА_3, поданою представником -
ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року; за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 серпня 2012 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року відкрите акціонерне
товариство «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
(далі - ПАТ «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 та
акціонерного товариства страхова
компанія «Український страховий
альянс», правонаступником якого є
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 30 березня 2008 року
о 15 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Пежо 206», державний номер
НОМЕР_1, рухаючись по Криворізькому
шосе з боку вул. Поточної у м.
Дніпропетровську, де в умовах
недостатньої видимості не вибрав
швидкість руху, в результаті чого
допустив зіткнення з автомобілями
«Фольксваген Пассат», державний номер
НОМЕР_2 під керування ОСОБА_5 та
«Мерседес Бенц», державний номер
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 Внаслідок
зіткнення автомобіль ОСОБА_5
пошкоджено, йому завдано майнову шкоду.
Зазначав, що закрите акціонерне
товариство «Страхова компанія «ВУСО»
(далі - ЗАТ «СК «ВУСО»),
правонаступником якого він є, на
виконання договору добровільного
страхування наземного транспорту від 7
серпня 2007 року виплатило ОСОБА_5
страхове відшкодування за пошкодження
його транспортного засобу - автомобілю
«Volkswagen Passat» державний номер НОМЕР_2.
Винуватцем дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП) визнаний ОСОБА_3
Відповідно до поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відповідальність
ОСОБА_3 застрахована ВАТ
«СК «Український страховий альянс».
Позивач вважав, що за договором
відступлення права вимоги від 23 грудня
2009 року набув належне ЗАТ
СК «ВУСО» право вимоги до відповідачів
та просив стягнути з відповідачів в
порядку регресу матеріальну шкоду в
розмірі 19543 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 серпня 2012 року у
задоволенні позову ВАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року рішення
районного в частині позовних вимог про
стягнення із ОСОБА_3
майнової шкоди скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
суму завданої майнової шкоди в порядку
регресу у розмірі 19 543 грн 56 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. В іншій частині рішення
районного суду залишено без змін.

У касаційних скаргах з посиланням на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, ОСОБА_3 в особі
представника - ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції; ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»,
просить скасувати судові рішення в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог до ПрАТ «СК «АХА Страхування» та
ухвалити нове рішення про задоволення
цих позовних вимог.

Касаційні скарги ОСОБА_3, подана
представником - ОСОБА_4 та ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачі не несуть солідарної
відповідальності між собою, оскільки
ст. 1194 ЦК України передбачає, що особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданою неї шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). Проте позивач заявив
вимогу саме про солідарне
відшкодування шкоди.

Частково скасовуючи рішення суду та
задовольняючи позов, апеляційний суд
виходив із того, що завдану шкоду слід
стягнути саме з винної особи, ОСОБА_3 на
підставі ст. ст. 993, 1191 ЦК України і
солідарне стягнення з обох
відповідачів при зазначених
правовідносинах законом не
передбачено.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 30 березня 2008
року ОСОБА_3, керуючи транспортним
засобом «Пежо», державний номер НОМЕР_1,
рухався по вул.
Криворізьке шосе у м. Дніпропетровську,
де в умовах недостатньої видимості не
вибрав швидкість руху, щоб мати змогу
зупинити транспортний засіб у межах
видимості дороги, у результаті чого
допустив зіткнення з автомобілем
«Фольксваген Пассат», державний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та
автомобілем «Мерседес Бенц», державний
номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6
Внаслідок зіткнення автомобіль ОСОБА_5
пошкоджено, йому спричинено майнову
шкоду.

25 березня 2008 року між ОСОБА_3 та
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Український страховий
альянс», правонаступником якого є ПрАТ
«СК «АХА Страхування» було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів щодо страхування
відповідальності за шкоду.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 9 липня 2012 року
ОСОБА_3 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення вказаної ДТП за ознаками ст. 124
КУпАП.

На підставі платіжного доручення № 8508
від 5 червня 2008 року ЗАТ «СК
«ВУСО» перерахувало ОСОБА_5 страхове
відшкодування завданих матеріальних
збитків у розмірі 69 665 грн 86 коп.

Відповідно до договору уступки права
вимоги від 23 грудня 2009 року, укладеного
між ЗАТ «СК «ВУСО» та ВАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
останнє отримало право вимоги до
ОСОБА_7 про стягнення зазначеного
страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» страхове відшкодування
за договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат, переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інші особа, яка отримала страхову
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдану шкоду.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Таким чином, відповідно до вказаних
норм закону від дня страхового випадку
внаслідок заміни кредитора у
зобов'язанні з відшкодування шкоди до
страховика, який виплатив страхову
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат й
у межах загального строку позовної
давності, переходить право вимоги до
особи, відповідальної за завдані
страхувальнику збитки.

Зазначена правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року № 6 - 112 цс 13, яка в силу
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
усіх судів України.

Проте апеляційний суд не звернув уваги
на те, що у даному випадку виникла
суброгація та передчасно застосував до
спірних правовідносин ст. 1191 ЦК
України, якою регулюється регрес, тоді
як підлягає застосуванню ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування».

Також апеляційний суд вважав, що
оскільки винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_3,
то завдану шкоду необхідно стягнути
саме з нього і солідарне стягнення з
обох відповідачів при зазначених
правовідносинах законом не
передбачене.

При цьому апеляційний суд не врахував,
що спосіб захисту права, обраний
позивачем, не відповідає тим, що
встановлені законодавством. Так,
позивач просив стягнути суму
матеріальної шкоди в порядку регресу.
Проте у даному випадку для страховика
ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України
«Про страхування» передбачено
спеціальний спосіб захисту, а саме: до
нього переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування має до
особи, відповідальної за завдані
збитки (суброгація).

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлено, його рішення не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для його скасування з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
та ОСОБА_3, подану представником -
ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року скасувати,
справу направити направити справу на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко