Справа №591/2949/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сибільов О. В.Номер
провадження 22-ц/788/1765/14 Суддя-доповідач -
Семеній Лідія. Іванівна. Категорія - 57
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранфінресурс»

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 13 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
приватного підприємства
«Грандфінресурс», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гранфінресурс»

про визнання договору недійсним,
відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 13 серпня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано недійсними договір № 220687 від 02
липня 2013 року з додатками, укладений в
м. Суми між ОСОБА_3 і ПП
«Грандфінресурс» та додаткову угоду
від 15 листопада 2013 року до договору №
220687 від 02 липня 2013 року, укладену між
ОСОБА_3, ПП «Грандфінресурс» та ТОВ
«Гранфінресурс».

Стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на
користь ОСОБА_3 сплачені кошти за
договором № 220687 від 02 липня 2013 року та
додатковою угодою від 15 листопада 2013
року до договору № 220687 від 02 липня 2013
року в сумі 16041,90 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено
за необґрунтованістю.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Гранфінресурс», посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що предметом укладеного
договору є надання клієнту саме
адміністративних послуг, спрямованих
на отримання грошових коштів, а власних
коштів товариство не залучає, лише
контролює їх справедливий розподіл і
займається комерційною діяльністю.
Сторони уклали договір на підставі
вільного волевиявлення з дотриманням
вимог чинного законодавства. Вважає, що
висновки суду про ознаки фінансових
послуг в діяльності відповідача є
безпідставними, а тому така діяльність
не підлягає ліцензуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що 02.07.2013 року між ОСОБА_3 та
ПП «Грандфінресурс» (адміністратором)
було укладено договір № 220687 з
додатками № 1 та № 2 до нього про
надання послуг з метою отримання
грошової позики в сумі 110 000 грн. на
придбання житла на умовах діяльності
програми «Альянс Україна» за схемою 1 у
120 платежів під 3% річних
адміністративних витрат. ( а.с.10).

15.11.2013 року між позивачем, ПП
«Грандфінресурс» та ТОВ
«Гранфінресурс» було укладено
додаткову угоду, відповідно до якої до
ТОВ «Гранфінресурс» перейшли всі права
та обов'язки адміністратора за
зазначеною угодою № 220687 від 02.07.2013 року
(а.с. 11).

Згідно з п.1.1 вищевказаного договору,
адміністратор, за згодою учасника,
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії,
спрямовані на отримання Учасником
грошової суми, зазначеної у Додатку № 1
до даного Договору, на умовах
діяльності Програми «Альянс Україна»,
що містить Додаток № 2, який є
невід'ємною частиною цього Договору, в
тому числі: сформувати реєстр
учасників, забезпечити його
адміністрування; організовувати та
проводити Захід по розподілу грошового
фонду, надати Учаснику відповідну суму,
заявлену для отримання на умовах
діяльності Програми; надавати інші
послуги і здійснювати інші правочини,
погоджені Сторонами, у порядку та в
строки, передбачені цим Договором та
Додатками до нього.

Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.2 договору,
учасник в день підписання договору
сплачує одноразовий комісійний внесок
та адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання дозволу;
своєчасно, не пізніше 15 числа кожного
місяця, сплачує загальний платіж, який
включає чистий внесок, за рахунок якого
адміністратор надає заявлені для
отримання грошові суми, та
адміністративні витрати, що є платою за
послуги адміністратора з організації
діяльності програми.

З ст.4 договору вбачається, що його
укладено у двох примірниках, по одному
для кожної із сторін. Цей договір не є
поворотною фінансовою допомогою. Усі
додатки до нього є його невід'ємною
частиною. Підписання угоди є
свідченням того, що сторони повністю
розуміють її значення та умови, правові
наслідки, що вона не носить характеру
фіктивного або удаваного правочину, і
що договірні умови є обов'язковими для
виконання ( а. с. 9 ).

Згідно з п.1.3 ст.1 додатку №2 до договору,
його предметом є послуги з формування
реєстру учасників програми, метою яких
є придбання відповідної грошової суми.

Після вчасної сплати чергового
загального платежу учасник набуває
право брати участь у найближчому
заході, коли фонд реєстру є достатнім (
п.4.1 ст.4 додатку № 2 ).

Конкретні умови отримання учасником
заявленої суми визначені у ст. 5 цього
додатку.

Адміністратор гарантує учаснику
надати обумовлену грошову суму за
умови виконання останнім всіх умов
договору і додатків до нього ( ст.12
додатку №2 ).

Учасник підтверджує, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника адміністратора, уважно
прочитав та зрозумів умови додатку №2
та правові наслідки, що засвідчує своїм
підписом ( ст.15 додатку №2 ).

На виконання умов договору ОСОБА_3
сплатив одноразовий комісійний внесок
в сумі 7700 грн., а також платежі (чистий
внесок і адміністративні витрати) на
загальну суму 8341,90 грн. (а.с.18-25).

Обумовленої договором суми 110000 грн.
ОСОБА_3 після сплати вказаних сум та
подання відповідної заяви на захід по
розподілу грошового фонду не отримав у
зв'язку з тим, що його черга на
отримання цієї суми ще не настала.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
предметом спірного договору є надання
позивачу фінансової послуги , а саме
позики, ліцензію на надання якої у
встановленому законом порядку
відповідач не отримував, що є підставою
для визнання договору та додатків до
нього недійсними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Статтею 227 ЦК України визначено, що
правочин юридичної особи, вчинений нею
без відповідного дозволу (ліцензії),
може бути визнаний судом недійсним.

У п.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» зазначено,
що відповідно до спеціальних законів
ліцензуванню підлягає господарська
діяльність, зокрема, із надання
фінансових послуг.

Відповідно до пп.1, 5 ч.1 ст.1 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» під фінансовою
установою слід розуміти юридичну
особу, яка відповідно до закону надає
одну чи декілька фінансових послуг, а
також інші послуги (операції), пов'язані
з наданням фінансових послуг, у
випадках, прямо визначених законом, та
внесена до відповідного реєстру в
установленому законом порядку.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» фінансова послуга -
це операції з фінансовими активами, що
здійснюються в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, і за рахунок залучених
від інших осіб фінансових активів, з
метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів. Пунктом 6 ч.1 ст.4
цього закону передбачено, що послуги з
надання коштів у позику, в тому числі і
на умовах фінансового кредиту,
відносяться до фінансових послуг.

Відповідно до п.4 ч. ст.34 вказаного
закону діяльність з надання будь-яких
фінансових послуг, що передбачають
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб,
може здійснюватись лише фінансовими
установами після отримання
відповідної ліцензії.

Згідно з п.1.3 ст.1 додатку №2 до спірного
договору, його предметом є послуги з
формування реєстру учасників програми
«Альянс Україна», метою яких є
отримання позивачем обумовленої суми
коштів на придбання житла.

За умовами договору адміністратор, за
згодою учасника, зобов'язався вчинити
від імені та за рахунок учасника певні
юридичні дії, спрямовані на придбання
учасником відповідної грошової суми,
на умовах діяльності програми «Альянс
Україна» (п.1.1 ст.1 договору).

За програмою «Альянс Україна»
виконання послуг відповідачем полягає
в тому, що учасник сплачує передбачені
договором кошти, а відповідач формує
об'єднання учасників, у даному випадку
за схемою 1, яких включає у реєстр № 217, в
якому накопичуються кошти цих
учасників за рахунок чистих внесків,
після чого учасником подається заява
на участь в заході по розподілу
грошового фонду, потім здійснюється
сам захід по розподілу грошового фонду
об'єднання учасників, за результатами
якого надається дозвіл, тобто право на
отримання грошових коштів, якщо їх
достатньо у цьому фонді. Право на
отримання коштів надається в такому
порядку: перевагу має той з учасників,
який надіслав заяву, яка містить
найбільшу кількість сплачених
загальних платежів.

При цьому, отримання учасником
обумовленої договором суми
відбувається у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами - учасниками є тільки в
часі одержання коштів кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку гроші
отримають усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Отже, зі змісту умов спірного договору
вбачається, що відповідачем надаються
громадянам грошові суми у позику на
умовах відповідної програми «Альянс
Україна», за якою такі позики надаються
за рахунок внесків, які періодично
вносяться іншими громадянами -
учасниками цієї програми разом з
платою за послуги в порядку,
визначеному укладеним договором про
отримання грошової суми.

Така діяльність відповідача має всі
ознаки фінансової послуги, визначені
пунктом 5 частини першої статті 1 Закону
України „Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" (далі - Закону),
оскільки при її проведенні
здійснюються операції з фінансовими
активами (грошовими коштами) в
інтересах третіх осіб (фізичних та
юридичних осіб - учасників), за рахунок
цих осіб (позика надається за рахунок
чистих внесків, сплачених учасниками) з
метою отримання прибутку (за надання
послуг встановлюється плата).

З огляду на наведене суд першої
інстанції вірно вважав таку послугу
фінансовою і такою, що підлягає
ліцензуванню. Оскільки відповідач у
встановленому законом порядку не
отримав ліцензію на здійснення такої
послуги, суд правильно визнав спірний
договір з додатками до нього та
додаткову угоду недійсними та повернув
позивачу сплачені за цим договором
кошти.

Погоджується колегія суддів і з
висновком місцевого суду щодо
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, тобто щодо відсутності підстав
для застосування наслідків вчинення
правочину під впливом обману.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення спірного договору
позивач отримав примірник договору та
додатки до нього, які містять опис
послуг ПП «Грандфінресурс» за
програмою «Альянс Україна».

Крім того, позивач, підписуючи сам
договір та додатки до нього, підтвердив
факт отримання всіх пояснень від
представника Адміністратора,
засвідчив те, що уважно прочитав та
зрозумів усі визначення, умови та зміст
Договору і додатків до нього, що також
підтверджується окремо складеною
ОСОБА_3 заявою про це (а.с. 50).

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Додатку № 2
договір активується на четвертий день
з моменту його підписання, а п. 8.1
передбачена процедура і умови
розірвання договору, якщо учасник
виявив бажання його розірвати протягом
3-х банківських днів з моменту його
підписання.

Однак, як встановлено судом та не
заперечується самим позивачем, з
відповідною заявою про розірвання
спірного договору в триденний термін
ОСОБА_3 не звертався, що свідчить про
його розуміння та згоду з усіма умовами
договору.

Таким чином, доводи позивача в частині
введення його в оману та відшкодування
у зв'язку з цим збитків у подвійному
розмірі свого підтвердження не
знайшли.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги в частині визнання спірного
правочину недійсним та стягнув
сплачені за ним кошти.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
оскаржуваної частини рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1
ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гранфінресурс» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 13 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -