Справа № 432/7894/13-ц
Провадження №2/432/399/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3
про стягнення додаткових витрат,
пов’язаних з навчанням,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до
Стахановського міського суду
Луганської області із позовом до
відповідача про стягнення додаткових
витрат, пов’язаних з навчанням.

В обґрунтування заявлених вимог
представник позивача зазначила, що
ОСОБА_4 народився 17.10.1995 р. в м.
Стаханові. В теперішній час він досяг
повноліття, але продовжує навчання у
НОУ «Економічний бізнес-коледж» м.
Москва Рсійської Федерації. Стипендію
він не отримує, оскільки форма навчання
контрактна. Відповідач матеріальної
допомоги у добровільному порядку не
надає. Відповідач працездатний за
станом здоров’я та віком. Інших
аліментних зобов’язань не має. У
зв’язку з навчанням ОСОБА_4 у
зазначеному навчальному закладі
позивачем понесені витрати відповідно
до умов договору про навчання за період
з 2010 р. по 2012 роки на загальну суму 163 571
рублів. Офіційний курс російського
рубля до гривні, станом на час
звернення представника позивача до
суду, складав 2,4230 грн. за 10 російських
рублів. Таким чином, на думку
представника позивача, частка
відповідача у витратах на навчання
сина, склала 19 8156,63 грн. (81 785,50 руб. х 2,4230:
10 руб. = 19 816,63 грн.) Просить суд стягнути
з відповідача на користь позивача ?
частину витрат, понесених позивачем по
оплаті навчання за період 2010 -2012
навчальних років в сумі 19 816,63 грн.

В судовому засіданні позивач та
відповідач були відсутні,
скориставшись своїм правом,
передбаченим ст. 38 ЦПК України,
приймати участь у справі через своїх
представників.

Відповідачем надано суду заперечення
на позов відповідно до яких відповідач
вимоги позивача не визнає у повному
обсязі і просить в їх задоволенні
відмовити з тих підстав, що 17.10.2013 р.
спільний син позивача та відповідача
досяг повноліття. Відповідач ставить
під сумнів той факт, що у 2010 -2012р.р. син
сторін навчався у Економічному бізнес
– коледжі, оскільки тільки у 2013 році
він закінчив школу. Матеріальної
допомоги сину відповідач надавати
можливості не має, оскільки з 26.12.2010 р.,
після звільнення з ТОВ «Магелан», не
працює, має нову родину де виховуються
двоє неповнолітніх дітей : ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 З
точки зору відповідача, позивач, на
підставі Конвенції «Про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах» від 1993 р., повинна була
звертатися із позовом до компетентного
суду Російської Федерації. В
задоволенні позовних вимог просить
відмовити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні була відсутня, надавши суду
заяву про розгляд справи за її
відсутністю. Вимоги позивача підтримує
у повному обсязі, проти їх задоволення
не заперечує.

Представник відповідача в судовому
засіданні був відсутній, надавши суду
заяву про розгляд справи за його
відсутністю. Позицію відповідача
підтримує у повному обсязі. В
задоволенні позовних вимог просить
відмовити.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 158 ЦПК
України заяви представників позивача
та відповідача судом прийняті.

Дослідивши матеріали цивільної справи
суд приходить до наступних висновків:

частина 1 статті 6 Сімейного кодексу
України визначає, що правовий статус
дитини має особа до досягнення нею
повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідач є батьками
ОСОБА_4, який народився 17.10.1995 р. , що
підтверджено копією свідоцтва про
народження серії І-ЕД № 298364 виданого
Теплогірським міськвиконкомом
Стахановської міськради Луганської
області 02.11.1995 р., актовий запис № 61
(а.с.4), яку суд оцінює як допустиму і
кладе її в основу ухвали в якості
письмового доказу, оскільки оригінал
зазначеного документу видано
уповноваженою установою і оформлено у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

Звертаючись до суду із зазначеним
позовом представник позивача,
посилаючись на ст. 185 Сімейного кодексу
України, просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача
додаткові витрати, понесені позивачем
у зв’язку з навчанням сина в період
2010-2012 років.

Частина 1 статті 185 Сімейного кодексу
України визначає, що той з батьків, з
кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов’язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу свідоцтва про
народження ОСОБА_4, посилання на яке, як
письмовий доказ судом зроблено вище і
додаткової аргументації не потребує,
суд приходить до висновку, що в
зазначений період, а саме 2010-2012 роки
ОСОБА_4 був неповнолітнім, оскільки
повноліття він досяг тільки 17.10.2013 р.

Частина 1 статті 32 Конвенції «Про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах», прийнята 22.01.1993 р. в м. Мінську
та ратифікована Верховною Радою
України з прийняттям Закону України
«Про ратифікацію Конвенції «Про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах» від 10.11.1994 р. (далі Конвенція)
встановлює, що правовідносини батьків
та дітей визначаються за
законодавством Договірної Сторони, на
території якої постійно проживають
діти. Частина 3 зазначеної вище статті
Конвенції встановлює, що по справам про
правовідносини між батьками та дітьми
компитентен суд Договірної сторони,
законодавство якої підлягає
застосуванню у відповідності з п.1…
зазначеної статті.

Оскільки представник позивача
звертається до суду із вимогами
правовідносин, які склалися між
батьками ОСОБА_4 з приводу додаткових
витрат на його навчання на час, коли
останній був неповнолітнім і в сенсі
положень ч.1 ст. 6 Сімейного кодексу
України мав статус дитини, при цьому,
відповідно до позовної заяви, в цей
період він постійно мешкав з позивачем
в Російській Федерації, на підставі ч.1,
3 ст. 32 Конвенції, позивач чи її
представник мали звернутися з
позовними вимогами до компетентного
суду за місцем постійного мешкання
ОСОБА_4 у Російській Федерації.

Стаття 115 ЦПК України визначає, що якщо
суддя, вирішуючи питання по справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду, про що
постановляється ухвала.

Посилання представника позивача як на
підставу задоволення позову на ст. 199
Сімейного кодексу України, не може бути
прийняте судом до уваги, оскільки в
зазначеній статті мова йде про надання
батьками матеріальної допомоги на
навчання повнолітніх дітей і зазначена
норма права не передбачає вирішення
питання про додаткові витрати батьків
у зв’язку з навчанням, як на час
неповноліття дитини, так і на час
досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене вище і той факт, що
представник за захистом прав позивача
звернувся не до того суду, де належить
захищати права позивача, позовна заява
підлягає поверненню.

Частина 2 статті 79 ЦПК України
встановлює, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України
«Про судовий збір» визначає, що
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду у разі
повернення заяви…

Враховуючи, що позовна заява
повертається представнику позивача,
судовий збір в сумі 229,40 грн., відповідно
до положень п.2 ч.1 ст. 7 Закону України
«Про судовий збір», підлягає
поверненню представнику позивача.

Керуючись ч 1, 3 ст. 32 Конвенції «Про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах», прийнятою 22.01.1993 р. в м.
Мінську та ратифікованою Верховною
Радою України з прийняттям Закону
України «Про ратифікацію Конвенції
«Про правову допомогу і правові
відносини у цивільних, сімейних і
кримінальних справах» від 10.11.1994 р.; ст.
ст. 6 ч.1, 185 , 199 Сімейного кодексу
України; ст.ст. 38, 79 ч.2, 115 , 158 ч.2, 293 ч.1 п.3
ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої
діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення
додаткових витрат, пов’язаних з
навчанням, повернути представнику
позивача – ОСОБА_2 для подання до
належного суду.

Судовий збір в сумі 229,40 грн., сплачений
під час звернення до суду за квитанцією
№ 6130821 від 27.11.2013 р. на рахунок
Стахановського міського суду
Луганської області (код отримувача
05380734, банк отримувача ГУ ДКСУ у
Луганській області, код банку
отримувача 804013) повернути ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5
днів, з дня отримання її копії, шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Стахановський міський суд
Луганської області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.