Справа № 755/6495/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши справу у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в
приміщенні Дніпровського районного
суду міста Києва, справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» про скасування рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 17
січня 2014 року у справі № 1228/13,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва
із заявою, в якій просить суд: рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків по справі
№ 1228/13 від 17 січня 2014 року скасувати у
повному обсязі.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що
17 січня 2014 року Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків у складі
третейського судді Ярошовця В.М. у
відкритому судовому засіданні, яке
відбулося за адресою м. Київ, вул.
Марини Раскової, буд. 15 було прийнято
рішення по справі № 1228/13 про стягнення
на користь ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно
з неї та з ОСОБА_2 грошової суми. Це
рішення вона отримала 07 лютого 2014 року.
З рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків по справі № 1228/13
вона не згодна, вважає його незаконним
та необґрунтованим, таким, що підлягає
скасуванню. Справа, по якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону. Укладення
договору поруки між нею та ПАТ
«Укрсоцбанк» згідно чинного
законодавства України є фінансовою
послугою, вона у цих стосунках виступає
як клієнт банку та споживач цієї
послуги, а отже правовідносини
стосовно укладення та виконання
договору поруки, який було укладено між
нею та ПАТ «Укрсоцбанк» окрім норм
Цивільного кодексу України
розповсюджуються і норми
законодавства про захист прав
споживачів. На всі питання, що
виникають під час укладання та під час
виконання договору поруки, укладеного
між нею та ПАТ «Укрсоцбанк»
поширюється дія ЗУ «Про захист прав
споживачів», а отже, з огляду на приписи
п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», ця
справа не була підвідомча третейському
суду. Склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам ст. 17 Закону України «Про
третейські суди». Статтею 17 ЗУ «Про
третейські суди» визначено, що
формування складу третейського суду в
постійно діючому третейському суді
здійснюється в порядку, встановленому
регламентом третейського суду.
Формування складу третейського суду в
третейському суді для вирішення
конкретного спору здійснюється в
порядку, погодженому сторонами.
Вищезазначена стаття, передбачає
імперативну вказівку на порядок
формування складу третейського суду,
від якої сторони не можуть відійти в
угоді. Вона, як учасник третейського
суду не отримувала списку третейських
суддів, чим було грубо порушено ЗУ «Про
третейські суди», Регламент суду та її
права на об'єктивне та неупереджений
розгляд третейської справи у
третейському суді. В свою чергу, в
порушення вимог ЗУ «Про третейські
суди» та Регламенту постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, сторони по
договору поруки передрали на себе
повноваження Голови третейського суду,
заздалегідь визначивши персоналії
третейських суддів. Таким чином, склад
суду був сформований з порушенням ЗУ
«Про третейські суди» та Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків, оскільки
склад суду формується безпосередньо в
третейському суді його Головою, а не
визначається договором. Крім того,
заявник вважає, що третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участь у справі. Як
вбачається з резолютивної частини
рішення, третейським судом було
солідарно стягнуто грошову суму з
ОСОБА_2 та з неї, ОСОБА_1 З урахуванням
того, що прізвища відповідачів
застосовано в родовому відмінку
(відповідає на питання - кого? чого?), то
прізвища її та її чоловіка мали бути
написані однаково. Таким чином, замість
її чоловіка ОСОБА_2, який був стороною у
договорі кредиту, який став підставою
для третейського розгляду, сплату
грошових коштів було присуджено з
невідомій їй особі - ОСОБА_2, яка не бара
участь у справі.

В судове засідання заявник,
заінтересована особа ОСОБА_2, не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили.

Представник заінтересованої особи
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» подав до суду
заперечення, в яких просив суд
відмовити в задоволенні заяви.

Відповідно ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України,
неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали даної справи
та матеріали справи третейського суду
№ 1228/13, приходить до наступного.

17 січня 2014 року Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків у справі № 1228/13 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
було прийнято рішення, відповідно до
якого з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було стягнуто
солідарно заборгованість по договору
кредиту в сумі 186153 гривень 65 копійок та
2261 гривень 53 копійок третейського
збору.

Судом встановлено, що рішення
третейського суду ухвалено на підставі
укладеного 20 жовтня 2011 року договору
кредиту № 841АI1 на купівлю
автотранспортних засобів, укладеного
між Публічним акціонерним товариством
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 та договору
поруки № 841АI1-ПОР/1 від 20 жовтня 2011
року, укладеного між Публічним
акціонерним товариством «Укрсоцбанк»
та ОСОБА_2, ОСОБА_1

20 жовтня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «Укрсоцбанк»
та ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір
поруки № 841АI1-ПОР/1, відповідно до
якого ОСОБА_1 зобов'язується перед ПАТ
«Укрсоцбанк» у повному обсязі
солідарно відповідати за виконання
ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення
суми кредиту, сплати процентів за
користування кредитом, комісій, а також
можливих штрафних санкцій (пені,
штрафу), у розмірі, в строки та в
порядку, передбачених договором
кредиту № 841АI1 від 20 жовтня 2011
року та договором про надання
відновлювальної кредитної лінії (на
сплату страхових платежів) № 811051311INSURANCE
від 20 жовтня 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про третейські суди», юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд
Третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам Закону України «Про
третейські суди».

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про третейські суди», третейська
угода може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремою
письмової угоди. Третейська угода
укладається у письмовій формі.
Третейська угода вважається укладеною,
якщо вона підписана сторонами чи
укладена шляхом обміну листами,
повідомленнями по телетайпу, телеграфу
або з використанням засобів
електронного чи іншого зв'язку, що
забезпечує фіксацію такої угоди, або
шляхом направлення відзиву на позов, в
якому одна із сторін підтверджує
наявність угоди, а інша сторона проти
цього не заперечує.

Так, відповідно до п. 6.1. ст. 6 договору
кредиту, всі розбіжності щодо
укладення, виконання, розірвання,
зміни, визнання недійсним повністю або
частково, а також з будь-яких інших
питань, що стосуються даного договору,
становлять предмет спору та підлягають
розгляду в постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків за адресою: 02002, м.
Київ, вул. М. Раскової, 15 (свідоцтво про
реєстрацію постійно діючого
третейського суду № 007-2005 від 21 червня
2005 року, видане Київським міським
управлінням юстиції). Розгляд
здійснюється одноособово суддею
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків
Ярошовцем Василем Миколайовичем,
згідно з регламентом зазначеного
третейського суду, який є невід'ємною
частиною даної третейської угоди, і з
яким сторони ознайомились. У випадку
неможливості розгляду спору вказаним
третейським суддею, спір розглядається
одноособово третейським суддею Мороз
Оленою Анатоліївною, а у разі її
відсутності - одноособово третейським
суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем.
При неможливості розгляду спору
вказаними в даному пункті суддями,
суддя призначається Головою постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків у
відповідності до регламенту постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

Згідно ст. 5 договору поруки, всі
розбіжності щодо укладення, виконання,
розірвання, зміни, визнання недійсним
повністю або частково, а також з
будь-яких інших питань, що стосуються
даного договору, становлять предмет
спору та підлягають розгляду в
постійно діючому Третейському суді при
Асоціації українських банків за
адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15
(свідоцтво про реєстрацію постійно
діючого третейського суду № 007-2005 від 21
червня 2005 року, видане Київським
міським управлінням юстиції). Розгляд
здійснюється одноособово суддею
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків
Ярошовцем Василем Миколайовичем,
згідно з регламентом зазначеного
третейського суду, який є невід'ємною
частиною даної третейської угоди, і з
яким сторони ознайомились. У випадку
неможливості розгляду спору вказаним
третейським суддею, спір розглядається
одноособово третейським суддею Мороз
Оленою Анатоліївною, а у разі її
відсутності - одноособово третейським
суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем.
При неможливості розгляду спору
вказаними в даному пункті суддями,
суддя призначається Головою постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків у
відповідності до регламенту постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

Отже, зазначені договіри містять
третейське застереження про вирішення
спору між сторонами Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» (в
редакції Закону України №2983-VІ від
03.02.2011 року) третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
третейські суди», учасниками
третейського розгляду є сторони та їх
представники.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
третейські суди», третейський розгляд
здійснюється у засіданні третейського
суду за участю сторін або їх
представників, якщо сторони не
домовилися про інше щодо їхньої участі
в засіданні. Третейський суд вправі
визнати явку сторін у засідання
обов'язковою. Сторонам має бути
направлене повідомлення про день, час
та місце проведення засідання
третейського суду не пізніше ніж за 10
днів до такого засідання. Повідомлення
направляється або вручається в
порядку, визначеному статтею 15 цього
Закону. Третейський суд під час
розгляду справи повинен забезпечити
додержання принципу змагальності
сторін, рівні можливості та свободу
сторонам у наданні ними доказів і у
доведенні перед третейським судом їх
переконливості.

Згідно з положеннями статей 2 та 5
Закону України «Про третейські суди»
третейський суд, як недержавний орган,
має повноваження вирішення спорів лише
тих сторін, якими укладено угоду про
передачу спору на розгляд третейського
суду і ці повноваження третейського
суду не поширюються на спори, в яких
крім цих осіб, сторонами є інші особи,
які не були сторонами третейської
угоди, або спори, які стосуються прав і
обов'язків інших осіб, що не є сторонами
третейської угоди.

Договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду у випадках,
передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не
є відмовою від права на звернення до
суду за захистом, а одним зі способів
реалізації права на захист своїх прав
та інтересів.

В обґрунтування заявлених вимог,
заявник посилається на те, що на
правовідносини, що склалися між нею та
ПАТ «Укрсоцбанк» поширюється
законодавство про захист прав
споживачів.

В той же час, згідно з п.п. 22, 23 ч. 1 ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів», споживач - фізична особа,
яка придбаває, замовляє, використовує
або має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника. Споживчий кредит - кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011 в аспекті конституційного
звернення положення пунктів 22, 23 статті
1, статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 12 травня 1991 року №
1023-XII з наступними змінами у
взаємозв'язку з положеннями частини
четвертої статті 42 Конституції України
треба розуміти так, що їх дія
поширюється на правовідносини між
кредитодавцем та позичальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як під
час укладення, так і виконання такого
договору.

Як роз`яснено в п. 3 постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
за наявності у кредитному договорі
третейського застереження (окремої
третейської угоди) при вирішенні спору
суд має враховувати положення пункту 14
частини першої статті 6 Закону України
від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про
третейські суди» про те, що справи щодо
захисту прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки), не підлягають розгляду
третейськими судами. Тому за наявності
вказаного третейського застереження
(окремої третейської угоди) залишення
позовної заяви споживача без розгляду
на підставі пункту 6 частини першої
статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі
заяви підлягають вирішенню і за
наявності з цього приводу рішення
третейського суду, прийнятого за
межами його компетенції. При цьому
відповідно до положень Закону України
«Про захист прав споживачів» банк не є
споживачем.

Договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду у випадках,
передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не
є відмовою від права на звернення до
суду за захистом, а одним зі способів
реалізації права на захист своїх прав
та інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків,
розглянувши справу 17 січня 2014 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
не вийшов за межі своєї компетенції та
розглянув справу в рамках третейської
угоди.

Як вбачається із заявлених вимог,
заявником однією з підстав скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків,
визначено невідповідність складу суду
вимогам ст. 17 Закону України «Про
третейські суди». Разом з тим, з даними
твердженнями заявника суд не може
погодитися, з огляду на наступне.

Третейський суддя - фізична особа,
призначена чи обрана сторонами у
погодженому сторонами порядку або
призначена чи обрана відповідно до
цього Закону для вирішення спорів у
третейському суді. (стаття 2 Закону
України «Про третейські суди»)

Відповідно до положень статті 14 Закону
України «Про третейські суди», сторони
мають право вільно призначати чи
обирати третейський суд та
третейських суддів. За домовленістю
сторін вони можуть доручити третій
особі (юридичній або фізичній)
призначення чи обрання третейського
суду чи суддів. Для призначення чи
обрання третейських суддів у кожній
справі необхідна їхня згода. У постійно
діючих третейських судах призначення
чи обрання третейських суддів
здійснюється із затвердженого
відповідно до статті 8 цього Закону
списку третейських суддів, який за
регламентом цього постійно діючого
третейського суду може мати
обов'язковий чи рекомендаційний
характер.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
третейські суди», формування складу
третейського суду в Постійно діючому
третейському суді здійснюється в
порядку, встановленому регламентом
третейського суду. Формування складу
третейського суду в третейському суді
для вирішення конкретного спору
здійснюється в порядку, погодженому
сторонами. Сторони та призначені чи
обрані ними третейські судді при
призначенні чи обранні у відповідних
випадках третейських суддів або
головуючого складу третейського суду
повинні забезпечувати додержання
вимог цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторонами було досягнуто згоди щодо
розгляду справи у складі третейського
суду, визначено суддів, що можуть
розглядати спір між сторонами, що
підтверджується і договором кредиту, і
договором поруки, укладених між
сторонами. Крім того, сторонами ще під
час укладання договорів було досягнуто
згоди щодо вирішення справи саме
третейським суддею Ярошовець В.М.

Відповідно до ст. 16 Регламенту постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків,
затвердженого рішенням Ради Асоціації
українських банків від « 08» лютого 2008
р., протокол № 1, суддями Третейського
суду є особи, які відповідають вимогам,
що встановлені в «Положенні про
постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків» та
внесені до списку третейський суддів
Третейського суду. Судді Третейського
суду здійснюють третейський розгляд
самостійно. При здійсненні
третейського розгляду судді незалежні
від будь-якого впливу, нікому не
підзвітні і підкоряються лише закону.

Враховуючи вищевикладене, а також
беручи до уваги зміст заявлених вимог
та предмет спору за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, суд вважає, що склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, відповідав вимогам закону,
рішення третейського суду прийнято у
спорі, який безпосередньо стосується
невиконання договірних зобов'язань
однією із зобов'язальних сторін, які
виникли на підставі укладеного між
сторонами договору кредиту, справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду підвідомча третейському суду.

Також, в обґрунтування заявлених вимог,
заявник посилається на те, що
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі посилаючись на те, що
третейським судом було стягнуто суму
заборгованості з ОСОБА_2, в той же час як
прізвища відповідачів в родовому
відмінку мають бути написані однаково,
тобто «Ткаченко».

В той же час, суд не може погодитися з
даними твердженнями заявника, оскільки
чоловічі прізвища іменникового типу,
що закінчуються на - о (в даному випадку
прізвище «Ткаченко»), відмінюються як
іменники чол. р. ІІ відміни. Жіночі
прізвища, які закінчуються на будь-який
приголосний або на -о, -ко, -енко не
відмінюються. Чоловічі прізвища цього
типу відмінюються.

Рішення третейського суду може бути
оскаржено стороною у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Виключний перелік підстав для
скасування рішення третейського суду
зазначено в ст. 389-5 Цивільного
процесуального кодексу України, яка
кореспондується зі ст. 51 Закону України
«Про третейські суди».

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного
процесуального кодексу України
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у разі якщо: 1) справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 3) третейську угоду
визнано судом недійсною; 4) склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам закону;
5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Таким чином, жодної підстави, яка
визначена у ст. 389-5 ЦПК України, для
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 17 січня 2014 року
у справі № 1228/13, при розгляді заяви
ОСОБА_1 судом не встановлено.

З огляду на викладене, аналізуючи
зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи:
ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» про скасування рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 17
січня 2014 року у справі № 1228/13 не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 2, 5, 6, 12, 14, 17, 34, 39 Закону України «Про
третейські суди», ст. 1 Закону країни
«Про захист прав споживачів», ст. 16
Регламенту постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, затвердженого
рішенням Ради Асоціації українських
банків від « 08» лютого 2008 р., протокол №
1, п. 3 постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
ст.ст. 2, 210, 3891 - 3896 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: ОСОБА_2, Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 17
січня 2014 року у справі № 1228/13 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п`яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п`яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: