Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/2312/14 Головуючий у 1
інстанції: Ворожбянов А.М.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» червня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Михайлівського
районного суду Запорізької області від
21 березня 2012 року по справі за позовом
Акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Запорізьке обласне управління до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2011 року АТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії Запорізьке
обласне управління звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що 20 грудня 2007 року між ВАТ
«Ощадбанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії № 1452. Позичальник отримав кредит
в сумі 175 000 грн. на споживчі цілі зі
сплатою 16,5% річних, який надається
окремими частинами у період до 19 грудня
2009 року. На дату закінчення вказаного
періоду визначається сума фактичної
заборгованості за кредитом, яка
підлягає погашенню рівними частинами
до 19 числа кожного місяця, починаючи з
січня 2010 року. Остаточним терміном
повернення кредиту є 19 грудня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язання
між банком та ОСОБА_3 укладено
нотаріально посвідчений договір
іпотеки нерухомого майна від 20 грудня
2007 року. Предметом іпотеки за цим
договором є нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 який належить
іпотекодавцю на праві приватної
власності.

В забезпечення виконання зобов'язання
ОСОБА_3, між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 1765 від 20
грудня 2007 року. Згідно п. 3.1 вказаного
договору поруки, поручитель відповідає
по зобов'язаннях за кредитним
договором перед кредитором в тому ж
обсязі, що і боржник.

Свої зобов'язання за договором
відновлювальної кредитної лінії № 1452
від 20 грудня 2007 року ОСОБА_3 не виконав,
а саме своєчасно не погасив суму
кредиту та відсотки.

Сума заборгованості станом на 01
листопада 2011 року становить 156670,88 грн.,
яка складається з: 134894 грн. - поточна
заборгованість по кредиту; 14052,72 грн. -
прострочена заборгованість по кредиту;
2087,29 грн. - поточна заборгованість по
відсоткам; 4159,47 грн. - прострочена
заборгованість по відсоткам; 1477,40 грн. -
пеня за несвоєчасну сплату кредиту та
відсотків.

15.09.2011 року та 11.10.2011 року банк надсилав
відповідачам письмові вимоги за №
26/3-437, 26/3-387 та 26/3-388 про усунення
порушення зобов'язань за договором
відновлювальної кредитної лінії та
попереджував про наслідки непогашення
кредиту. Заборгованість за кредитом
боржником не погашена.

На підставі зазначеного просило суд
звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 20 грудня 2007
року - нерухоме майно: житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1 який належить
ОСОБА_3 на праві приватної власності,
для погашення кредитної
заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії № 1452
від 20 грудня 2007 року, розмір якої
становить 156670,88 грн.; встановити
початкову ціну предмета іпотеки - 253550,00
грн., що визначена на підставі Звіту про
вартість житлового будинку з
надвірними будовами, проведеного 14.12.2007
року суб'єктом оціночної діяльності
приватним підприємцем ОСОБА_5;
визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів продажу банком від свого імені
предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», кошти, отримані
від реалізації предмета іпотеки,
направити на погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед банком; стягнути з ОСОБА_3
на користь банку судовий збір в розмірі
1568 грн.

Рішенням Михайлівського районного
суду Запорізької області від 21 березня
2012 року позов задоволено у повному
обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подали
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять змінити рішення суду в частині
визначення початкової ціни предмета
іпотеки для його подальшої реалізації,
встановивши при цьому початкову ціну
предмета іпотеки на рівні 753 021,00 грн. у
відповідності до звіту про незалежну
оцінку майна від 08.04.2014 року, складеного
суб'єктом оціночної діяльності
приватним підприємцем ОСОБА_5, або у
відповідності до ринкової цині
предмета іпотеки, яка буде діяти на
момент його реалізації, в іншій частині
рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

За змістом ст.ст.1054, 1050 ч.2, 554 ЦК України,
за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до договору або закону.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 грудня 2007 року сторони уклали договір
відновлювальної кредитної лінії № 1452,
за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит
в розмірі 175 000 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом 16,5% на рік,
який надається окремими частинами у
період до 19 грудня 2009 року, з кінцевим
строком повернення 19 грудня 2017 року
(а.с.20-22). Погашення проводиться шляхом
здійснення щомісячно, в строк до 19
числа кожного місяця, відповідно до
графіку платежів, визначеного в
додатку №№1-3 до Договору, який
являється частиною кредитного
договору (п.1.1 Договору).

Кредитний договір забезпечений
порукою, про що між Банком та ОСОБА_4 20
грудня 2007 року був укладений договір
поруки №1765, за умовами п. 3.1 якого
поручитель відповідає по зобов'язаннях
за кредитним договором перед
кредитором в тому ж обсязі, що і боржник
(а.с.15).

Крім того, кредитний договір
забезпечений заставою житлового
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 про що між Банком і власником
житлового будинку - боржником ОСОБА_3, 20
грудня 2007 року був укладений іпотечний
договір (а.с.16-19).

У випадку невиконання або неналежного
виконання позичальником будь-яких
зобов'язань за договором, Банк має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту (п.2.2
Договору).

За невиконання або неналежне виконання
прийнятих на себе зобов'язань стосовно
повернення кредитних коштів, сплати
процентів за користування кредитом у
визначені договором строки,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку пеню у розмірі 0,04% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення (п.5.1 Договору).

Відповідно до п.6.1 договору іпотеки,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку,
якщо в момент настання строку платежу
зобов'язання не буде виконане, а також
у випадку невиконання Іпотекодавцем
будь-якого з своїх обов'язків.

Судом першої інстанції також
встановлено, що на порушення умов
договору ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання не виконував, передбачені
умовами договору платежі вносив
несвоєчасно і не в повному розмірі,
внаслідок чого станом на 01 листопада 2011
року у нього утворилась загальна
заборгованість у розмірі 156670,88 грн., яка
складається з: 134894 грн. - поточна
заборгованість по кредиту; 14052,72 грн. -
прострочена заборгованість по кредиту;
2087,29 грн. - поточна заборгованість по
відсоткам; 4159,47 грн. - прострочена
заборгованість по відсоткам; 1477,40 грн. -
пеня за несвоєчасну сплату кредиту та
відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
жовтня 2011 року Банк направляв боржнику
ОСОБА_3 вимогу про погашення поточної
заборгованості і попереджав про
наслідки порушення боргових
зобов'язань (а.с. 13).

Враховуючи досліджені судом обставини
справи та зібрані по ній докази,
колегія суддів вважає, що висновок суду
про наявність правових підстав для
задоволення позову АТ «Державний
ощадний банк України» щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки є
обгрунтованим.

Проте, встановлюючи початкову ціну
предмета іпотеки в розмірі 253 550 грн., що
визначена на підставі звіту про
вартість житлового будинку з
надвірними будовами, проведену 14
грудня 2007 року суб'єктом оціночної
діяльності, суд першої інстанції не
звернув увагу на наступне.

Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України
"Про іпотеку", ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Згідно з п.1.3 Договору іпотеки, вартість
предмета іпотеки визначена сторонами
шляхом проведення оцінки предмета
іпотеки згідно звіту про оцінку
вартості житлового будинку, складеного
експертом-оцінювачем приватним
підприємцем ОСОБА_5, на дату оцінки 14
грудня 2007 року становить 253 550 гривень.
При цьому, сторони погоджуються з тим,
що вартість предмета іпотеки,
зазначена в цьому пункті договору, є
приблизною вартістю предмета іпотеки
на момент передачі його в іпотеку.
Реалізація предмета іпотеки у
будь-якому випадку буде здійснюватися
за цінами, що реально склалися на ринку
на момент його реалізації та є
реальними щодо його відчуження за
грошові кошти в порядку, передбаченому
цим договором та чинним на момент
реалізації законодавством.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції, згідно з вимогами
ст.309 ЦПК України в частині визначення
початкової ціни предмета іпотеки для
його подальшої реалізації, підлягає
зміні із зазначенням про встановлення
початкової ціни предмета іпотеки за
договором іпотеки нерухомого майна від
20 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі Запорізького обласного
управління АТ ВАТ «Державний ощадний
банк України» відповідно до ринкової
ціни предмета іпотеки, яка буде діяти
на момент його реалізації.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України ,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 21 березня 2012
року у цій справі змінити в частині
визначення початкової ціни предмета
іпотеки для його подальшої реалізації,
встановивши початкову ціну предмета
іпотеки за договором іпотеки
нерухомого майна від 20 грудня 2007 року,
укладеного між Акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» в особі філії Запорізьке
обласне управління, відповідності до
ринкової ціни предмета іпотеки, яка
буде діяти на момент його реалізації.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: