Справа № 587/2041/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Сумський районний суд
Сумської області під головуванням
судді Дашутіна І.В., при секретарі
Макошенець С.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства «Сумський
державний селекційний центр», треті
особи: приватне підприємство «Нива
В.Ш.» в особі філії 19, Садівська
сільська рада про визнання права
власності,

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив визнати за ним
право власності на нежитлове
приміщення «їдальня на 50 місць» (Літ.
«Ж» згідно технічного паспорту), 1982
року побудови, загальною площею 176,7
кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач та її
представник не з'явились, в письмовій
заяві представник позивачки позов
підтримав в повному обсязі та просив
розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явивсь, в письмовому
поясненні проти позову заперечував та
просив розглянути справу без його
участі.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились, в письмових
поясненнях проти позову не
заперечували та просили розглянути
справу без їх присутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 28
квітня 2014 року на прилюдних торгах з
реалізації арештованого нерухомого
майна, яке належить ДП «Сумський
державний селекційний центр» ОСОБА_1
було придбано за ціною 38050 грн.
нежитлове приміщення Лот № 1/6 літ. «Ж»
їдальня на 50 місць, 1982 року побудови,
загальною площею 176,7 кв.м. (а.с. 6).

На виконання вказаного вище протоколу
та на підтвердження факту реалізації
арештованого майна, головним державним
виконавцем Юськовою В.В. відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області, 13.05.2014 було складено
Акт державного виконавця про
реалізацію нерухомого майна (а.с. 7, 8).

У відповідності до п.7 Порядку
реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом №42/5 від 15.07.99р.
Міністерства юстиції України, право
власності на майно переходить до
переможця аукціону після повного
розрахунку за придбане майно. На
виконання вказаної норми, сума продажу
позивачкою була сплачена повністю.

Зважаючи на викладене, та у зв'язку з
необхідністю здійснення державної
реєстрації права власності на придбане
майно, позивачка звернулася до
відповідача з проханням передати
оригінали правовстановлюючих
документів та іншої технічної
документації на зазначене вище
приміщення, а також передати ключі та
забезпечити безперешкодний доступ до
вказаного приміщення.

Натомість, Відповідач надав лист №184
від 02.06.2014 року, в якому зазначив про те,
що жодних нотаріальних договорів ним
щодо відчуження нерухомого майна
підприємства не укладалось та
заперечував факт перебування
зазначеного майна у власності
позивачки. Крім того, відмовився
передавати документацію та
забезпечити доступ до придбаного
позивачкою приміщення (а.с. 10).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Згідно ст. 182 Цивільного кодексу
України, вимог Закону України «Про
державну реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Зазначені вище дії відповідача
позбавляють позивача можливості в
повній мірі реалізувати своє право
щодо володіння, користування та
розпорядження своїм майном на власний
розсуд.

Статтею 392 Цивільного кодексу України
встановлено, що Власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою. Своїм листом від 02.06.2014 року №184
Відповідач висловив факт невизнання
Позивача власником придбаного ним
майна, що в свою чергу надає останньому
право звернутись за захистом свого
порушеного права.

Переліком правовстановлюючих
документів, на підставі яких
проводиться реєстрація прав власності
на об'єкти нерухомого майна, який є
додатком до Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно
встановлено, що правовстановлюючими
документами, на підставі яких
проводиться реєстрація прав власності
на об'єкти нерухомого майна, зокрема, є
рішення судів про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу
України, у випадках, встановлених
актами іззільного законодавства,
цивільні права та обов'язки можуть
виникати з рішення суду.

У відповідності до ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутись зо суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути,
зокрема, визнання права. Позов про
визнання права власності є
речово-правовим, вимоги котрого
звернені до суду який повинен
підтвердити наявність у позивача права
власності на спірне майно. Об'єктом
цього позову є усунення невизначеності
відносин права власності позивача щодо
нерухомого майна. Підставою ж позову, є
обставини, що підтверджують право
власності позивача на майно.

Так, суд вважає, що у позивачки є
достатньо доказів підтвердження в
судовому порядку факту приналежності
їй спірного майна на праві власності.

Враховуючи викладене, необхідно
визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлове приміщення «їдальня на 50
місць» (Літ. «Ж» згідно технічного
паспорту), 1982 року побудови, загальною
площею 176,7 кв.м., розташоване за адресою:
АДРЕСА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)
право власності на нежитлове
приміщення «їдальня на 50 місць» (Літ.
«Ж» згідно технічного паспорту), 1982
року побудови, загальною площею 176,7
кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Сумської області через районний суд
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
І.В. Дашутін