Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2014 Справа №607/13738/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

- головуючого-судді Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гапія В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Білецької сільської ради, третя
особа - Тернопільська районна державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на майно, в порядку
спадкування , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_2, Білецької сільської ради, третя
особа - Тернопільська районна державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на майно, в порядку
спадкування, а саме, просить визнати за
ним право власності на 1/4 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після
смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на спадкове майно, що
складається із 1/4 частину житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1. Він та дочка
померлої ОСОБА_2 є спадкоємцями майна.
Однак, при зверненні в державну
нотаріальну контору, державним
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок.

В судове засідання позивач не з'явився
проте подав заяву про розгляд справи у
його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, однак подала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги визнає, не заперечує
щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Білецької
сільської ради в судове засідання не
з'явився, надавши суду заяви про
розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, однак надав суду
заяву про розгляд справи у їх
відсутності.

Дослідивши та оцінивши зібрані по
справі докази, суд встановив наступні
обставини справи.

Як вбачається із довідки №828, виданої
12.08.2014 року виконкомом Білецької
сільської ради, станом на 1990 рік
членами колгоспного двору, що
знаходиться по АДРЕСА_1, були: голова
двору - ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4,
їхні дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного суду України № 20 від 22.12.1995
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», до правовідносин, що
виникли раніше, застосовується діюче
на той час законодавство. Зокрема,
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, ще регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963
року, що діяв на час виникнення
правовідносин, майно колгоспного двору
належить членам на праві сумісної
власності.

Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року
ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4, їх дочки
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були членами
колгоспного двору, тому суд приходить
до висновку, що вони є власниками по 1/4
частини житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Як вбачається із свідоцтва на право
особистої власності на жилий будинок
від 21.03.1988р., житловий будинок в АДРЕСА_1
належить до колгоспного двору, головою
якого є ОСОБА_1 та складається із
чотирьох членів двору.

Згідно довідки №828, виданої 12.08.2014 року
виконкомом Білецької сільської ради,
станом на день смерті ОСОБА_4 т а станом
на 12.08.2014р в житловому будинку по
АДРЕСА_1, були зареєстровані її чоловік
ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_2, онук ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, про що
Білецькою сільською радою
Тернопільського району Тернопільської
області видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1, актовий запис №24 від
12.07.2013 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на
1/4 частини житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1.

До спадкоємців першої черги за законом
після померлої ОСОБА_4 належать ОСОБА_1,
як в установленому законом порядку
прийняв спадщину та дочка померлої
ОСОБА_2, яка згідно поданої нею заяви
позов визнала та не заперечує щодо
визнання за позивачем права власності
на частку, яка належала її матері.

Постановою державного нотаріуса
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори від 14.08.2014 року за
№2358/02-14 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину на 1/4 частини
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 ЦК
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного
кодексу України, у першу чергу права на
спадкування за законом мають діти
спадкоємця, той з подружжя, який його
пережив.

Згідно із вимогами ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її, спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвічує його право
власності.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що в даному випадку
порушене право власності позивача, яке
підлягає захисту, а позов підлягає до
задоволення, шляхом визнання за
позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/4
частини житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 549 Цивільного Кодексу
Української РСР (1963р.), ст.ст. 392, 1216, 1261,
1268, 1270 Цивільного Кодексу України,
ст.ст. 3, 10, 60, 212, 213, 215, 218, 223, 294 Цивільного
процесуального кодексу, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білецької
сільської ради, третя особа -
Тернопільська районна державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на майно, в порядку
спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину житлового будинку АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий
П.Я.Стельмащук