Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Мостової Г.І., Олійник А.С.,-розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 про відшкодування завданих
збитків матеріально-відповідальними
особами, за касаційною скаргою ОСОБА_9
на заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 14 травня 2014 року та рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 12 червня
2014 року, та за касаційною
скаргою ОСОБА_6, в особі представника
ОСОБА_11, на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и
л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_6 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення
завданих їй збитків. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідачі
працювали на посаді продавців у
магазині «КосмоСплюс», який належить
позивачу на праві приватної власності.
З кожним із відповідачів було укладено
договір про повну індивідуальну
відповідальність. Аудиторським
висновком незалежного аудитора про
товарно-матеріальні цінності від 18
серпня 2009 року №14 встановлена нестача
у розмірі 66 435, 54 грн. Позивач просила
стягнути солідарно з відповідачів 66 435,
55 грн, та з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
солідарно 19 670, 40 грн матеріальних
збитків.

Заочним рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 14 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 завдану
матеріальну шкоду у розмірі 30 тис. грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6
завдану матеріальну шкоду у розмірі 36
435, 55 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6
завдану матеріальну шкоду у розмірі 19
670, 40 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь
ОСОБА_6 витрати пов'язані з оплатою
роботи аудитора у розмірі 6 500 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 12 червня 2014
року, вказане рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_10
матеріальної шкоди та витрат аудитора
скасовано та ухвалено нове, яким в цій
частині в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення апеляційного суду скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що діями відповідачів,
які виразились у нестачі
товарно-матеріальних цінностей, було
завдано позивачу матеріальні збитки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення з відповідачів ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 матеріальної шкоди та
відмовляючи в цій частині в
задоволенні позовних вимог, виходив з
відсутності підстав для солідарного
стягнення з вказаних відповідачів
матеріальної шкоди, оскільки даних про
те, що шкода була заподіяна спільними
умисними діями кількох працівників
матеріали справи не містять, а
позивачем було укладено з
відповідачами договори про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність.

Проте з висновками судів погодитись
повністю не можна виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 - з 06
квітня 2009 року, ОСОБА_8 - з 20
квітня 2007 року, ОСОБА_9 - з 01 червня 2007
року і ОСОБА_10 - з 12 жовтня 2007
року прийняті на роботу та працювали в
складі бригади продавців в магазині
«КосмоСплюс» № 4 на підставі трудових
договорів.

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 06 квітня 2009 року,
ОСОБА_8 20 квітня 2007 року, ОСОБА_9 01
червня 2007 року і ОСОБА_10 12 жовтня 2007
року укладені письмові договори про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, згідно яких
працівник виконує роботу
безпосередньо пов'язану із
зберіганням, продажем, відпуском
товарно-матеріальних цінностей та бере
на себе повну відповідальність за
забезпечення зберігання довірених
йому матеріальних цінностей.

В період 06-07 квітня 2009 року ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 прийняли без
нестач товарно-матеріальні цінності
від попередньої бригади продавців
згідно акту інвентаризації та звірки з
документальними даними руху
товарно-матеріальних цінностей, що
засвідчено їх підписами в акті
інвентаризації та підписами членів
комісії.

Проведеною інвентаризацією станом на 20
липня 2009 року згідно з актом
інвентаризації в магазині виявлено
нестачу товарно-матеріальних
цінностей на загальну суму 66 435, 55 грн.

Згідно заяви ОСОБА_7 від 22 липня 2009 року,
написаної власноручно у присутності
продавців бригади та членів комісії,
вона підтвердила, що в період з 08
квітня 2009 року до 07 липня 2009 року з каси
магазину брала гроші на власні потреби,
загальною сумою 30 тис. грн, які
зобов'язалася повернути до 31 липня 2009
року.

Аудиторським висновком АФ ТОВ «Ватра»
від 18 серпня 2009 року № 14 підтверджена
нестача товарно-матеріальних
цінностей на суму 66 435,55 грн.

Проведеною в період 27-28 вересня 2009 року
інвентаризацією товарно-матеріальних
цінностей згідно з актом
інвентаризації, підписаним ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та членами комісії, в
магазині виявлено нестачу
товарно-матеріальних цінностей на суму
19 670,40 грн.

За змістом ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли: 1) між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей; 2) майно
та інші цінності були одержані
працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими
документами; 3) шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку; 4) шкоди завдано працівником,
який був у нетверезому стані; 5) шкоди
завдано недостачею, умисним знищенням
або умисним зіпсуттям матеріалів,
напівфабрикатів, виробів (продукції), в
тому числі при їх виготовленні, а також
інструментів, вимірювальних приладів,
спеціального одягу та інших предметів,
виданих підприємством, установою,
організацією працівникові в
користування; 6) відповідно до
законодавства на працівника покладено
повну матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не
при виконанні трудових обов'язків.

Статтею 135-2 КЗпП України визначено, що
при спільному виконанні працівниками
окремих видів робіт, зв'язаних із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей, коли неможливо
розмежувати матеріальну
відповідальність кожного працівника і
укласти з ним договір про повну
матеріальну відповідальність, може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.
Колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність установлюється
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації. Письмовий договір про
колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність укладається між
підприємством, установою, організацією
і всіма членами колективу (бригади).
Перелік робіт, при виконанні яких може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність, умови її
застосування, а також типовий договір
про колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність розробляються за
участю профспілкових об'єднань України
та затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення.

Частиною 3, 4 статті 233 КЗпП України
встановлено, що для звернення власника
або уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди. Встановлений частиною третьою
цієї статті строк застосовується і при
зверненні до суду вищестоящого органу
або прокурора.

З роз'яснень, викладених у п. 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29
грудня 1992 року № 14 «Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками»
вбачається, що суд у кожному випадку
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин, від
яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП
залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясовувати: наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; якими
неправомірними діями її заподіяно і чи
входили до функцій працівника
обов'язки, неналежне виконання яких
призвело до шкоди; в чому полягала його
вина; в якій конкретно обстановці
заподіяно шкоду; чи були створені
умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника.

Пунктом 16 згаданої постанови Пленуму
визначено, що розмір шкоди, заподіяної
з вини кількох працівників,
визначається для кожного з них з
урахуванням ступеня вини, виду і меж
матеріальної відповідальності.
Солідарна матеріальна
відповідальність застосовується лише
за умови, якщо судом встановлено, що
шкода підприємству, установі,
організації заподіяна спільними
умисними діями кількох працівників або
працівника та інших осіб.

Встановивши при розгляді справи, що
шкода заподіяна не лише з вини
працівника, до якого пред'явлено позов,
але й з вини службових осіб
підприємства, установи, організації,
суд відповідно до ст. 105 ЦПК має
обговорити питання про притягнення їх
до участі в справі як співвідповідачів.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
позовних вимог про солідарне стягнення
з відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_10
матеріальних збитків, дослідивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, при вирішенні справи
вищевказаних положень законодавства
та роз'яснень Пленуму не врахував та
вирішуючи спір по суті позовних вимог,
апеляційний суд не з'ясував належним
чином, в чому полягає відповідальність
кожного з продавців, розмір завданих
збитків кожним з них та не з'ясував чи
відшкодовувались відповідачами збитки
в добровільному порядку.

Аудиторським висновком та матеріалами
інвентаризації причина утворення
недостачі не підтверджується.

Розглянувши апеляційні скарги
відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_10,
апеляційній суд зазначив про
відсутність солідарної
відповідальності за спричинені збитки
з боку згаданих відповідачів та не
вирішив питання щодо солідарної
відповідальності інших відповідачів
(ОСОБА_7 та ОСОБА_9), не застосувавши при
цьому відповідні норми права.

За вказаних обставин рішення
апеляційного суду в частині
солідарного стягнення матеріальних
збитків з відповідачів ОСОБА_7 та
ОСОБА_9 в розмірі 36 435, 55 грн., а також
солідарного стягнення з ОСОБА_9
матеріальної шкоди в розмірі 19 670, 40 грн
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Не може залишатись в силі й рішення
суду першої інстанції, оскільки в
порушення вимог ст. 212-215 ЦПК України,
суд першої інстанції визначився
невірно з характером спірних
правовідносин, не з'ясував належним
чином обставин справи, зокрема, не
перевірив належним чином чи дотриманий
був позивачем строк для звернення з
даним позовом з урахуванням положень
ст. 233 КЗпП України. Вирішуючи
спір по суті позовних вимог, суд першої
інстанції залишив поза увагою, що
позовні вимоги ОСОБА_6 ґрунтуються на
спричинені останній матеріальних
збитків відповідачами виходячи з умов
трудових договорів та договорів про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, в той час як
солідарне відшкодування завданої
шкоди передбачає наявність укладеного
між роботодавцем та працівниками
(бригадою) договору про повну
колективну (бригадну)
відповідальність, якого матеріали
справи не містять.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
вказаних розбіжностей не усунув та не
сприяв з'ясуванню зазначених обставин.

За таких обставин судові рішення
першої та апеляційної інстанції в
частині задоволених позовних вимог
щодо солідарного відшкодування
збитків із ОСОБА_7, ОСОБА_9 в
розмірі 36 435, 55 грн та солідарного
відшкодування збитків із ОСОБА_9 в
розмірі 19 670, 40 грн, не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування з передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Судове рішення апеляційної інстанції в
частині позовних вимог про
відшкодування завданих відповідачами
ОСОБА_8 та ОСОБА_10 збитків, ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Судові рішення про відшкодування
відповідачем ОСОБА_7 матеріальної
шкоди в розмірі 30 тис. грн в касаційному
порядку не оскаржуються.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_6, в
особі представника ОСОБА_11
задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 14 травня 2014 року та рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 12 червня 2014
року в частині позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_9 про солідарне
відшкодування шкоди в розмірі 36 435, 55
грн та солідарного відшкодування
збитків із ОСОБА_9 в розмірі 19 670, 40 грн
скасувати, а справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 12 червня 2014
року в іншій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник