Провадження № 2-о/761/437/2014
У Х В А Л А

12 грудня 2014 року суддя Шевченківського
районного суду м. Києва Фролова І.В.,
розглянувши матеріали цивільної
справи за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - ОСОБА_2, про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з вказаною
заявою, у якій просить встановити факт
призначення та початку виконання
обов'язків директора Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОРО»
ОСОБА_1 з 02 листопада 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 234 Цивільного
процесуального кодексу України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», відповідно
до статей 255, 271 Цивільного
процесуального Кодексу України (ЦПК) в
порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо: згідно з законом такі
факти породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян; чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення; заявник не має
іншої можливості одержати або
відновити загублений чи знищений
документ, який посвідчує факт, що має
юридичне значення; встановлення факту
не пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Важливе значення має вимога про
обов'язкове зазначення у заяві мети
встановлення юридичного факту,
оскільки мета дає можливість зробити
висновок, чи дійсно цей факт є
юридичним і чи тягне він правові
наслідки. У заяві необхідно також
вказати причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт, та навести
докази його існування.

Встановлення судом певного факту в
порядку непозовного провадження
можливо лише тоді, коли це не призведе
до виникнення спору про право, тобто
коли цей факт не торкнеться прав інших
осіб.

Як вбачається з матеріалів поданої
заяви, 12 червня 2012 року Вищим
господарським судом України було
винесено постанову, якою задоволено
касаційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
«Трикотажна фабрика «Киянка» та
касаційну скаргу ОСОБА_3, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09 лютого 2012
року скасовано, рішення господарського
суду міста Києва від 30 листопада 2011
року, яким відмовлено у задоволенні
позову ТОВ «ОРО» до ТОВ «Киянка-плюс»
про визнання недійсним рішення
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Киянка-плюс», оформленого протоколом
№ 1/08-11 від 08 листопада 2010 року, залишено
без змін.

Звертаючись до суду із заявою про
встановлення факту призначення і
початку виконання обов'язків директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОРО» ОСОБА_1 з 02
листопада 2010 року, заявник зазначає, що
викладені висновки Вищого
господарського суду України у
постанові від 12 червня 2012 року щодо
відсутності права у ОСОБА_1 приступати
до виконання обов'язків директора з
дати, визначеної в протоколі загальних
зборів, а саме з 02 листопада 2010 року,
суперечать змісту протоколу загальних
зборів учасників ТОВ «ОРО» від 01
листопада 2010 року, даним Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідно
до яких ОСОБА_1 є директором товариства
з 02 листопада 2010 року. Крім того, такі
висновки суперечать правовій позиції
Конституційного суду України від 12
січня 2010 року, відповідно до яких датою
призначення керівника юридичної особи
є дата відповідного рішення про
призначення.

Таким чином, заявник фактично просить
суд першої інстанції скорегувати
рішення Вищого господарського суду
України від 12 червня 2012 року, у порядку
окремого провадження шляхом
встановлення певного юридичного факту.
Отже, суд приходить до висновку, що
вказана заява не підлягає розгляду в
порядку окремого провадження, адже має
на меті внесення змін до обставин,
встановлених постановою касаційної
інстанції, що не входить до компетенції
суду першої інстанції.

Крім того, варто врахувати, що рішення
господарського суду м. Києва від 30
листопада 2011 року, яким відмолено у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОРО» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Киянка-плюс» про
визнання недійсними рішення загальних
зборів учасників останнього,
оформленого протоколом №1/08-11 від 08
листопада 2010 року, було оскаржене в
апеляційному та касаційному порядку,
окрім ОСОБА_1 стосується права та
обов'язків інших осіб, а також зачіпає
їхні інтереси, а тому з поданої заяви
вбачається спір про право.

Згідно з ч.4 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо з заяви про встановлення
факту, що має юридичне значення,
вбачається спір про право, а якщо спір
про право буде виявлений під час
розгляду справи, - залишає заяву без
розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність відмовити у
відкритті провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
234, 256, 257, 258 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - ОСОБА_2, про
встановлення факту, що має юридичне
значення.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя: