Справа № 2-1002/12
Провадження № 22ц/782/1669/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - судді Авалян Н.М.

суддів - Яреська А.В., Туренка С.І.

при секретарі - Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Кам'янобрідського районного суду міста
Луганська від 18 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Кам'янобрідської районної у місті
Луганську ради, ОСОБА_1 про визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування та державного акту на
право постійного користування землею
та зобов'язання виділити земельну
ділянку в користування, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 17 липня
2012 року з позовом, який уточнив та в
якому просив: 1) визнати частково
недійсним рішення Виконавчого
комітету Кам'янобрідської районної у
місті Луганську ради від 12 вересня 1995
року №153/5 про передачу земельної
ділянки у постійне користування ОСОБА_1
для будівництва житлового будинку; 2)
визнати недійсним рішення
Кам'янобрідської районної у місті
Луганську ради від 23 листопада 2005 року
№34/42 про передачу у власність ОСОБА_1
шляхом приватизації земельної ділянки;
3) визнати недійсним акт від 03 жовтня 1995
року на право постійного користування
земельної ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
виданиий ОСОБА_1; 4) зобов'язати
Виконавчий комітет Кам'янобрідської
районної у місті Луганську ради
прийняти рішення про виділ позивачу
вказаної земельної ділянки в постійне
користування.

Рішенням Кам'янобрідського
районного суду міста Луганська від 18
грудня 2013 року в задоволенні позову
було відмовлено.

На вказане рішення позивачем 27
грудня 2013 року була подана апеляційна
скарга, яка ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 26 лютого 2014 року
була відхилена, а рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Відповідачкою апеляційна скарга
на рішення суду була подана 12 лютого 2014
року, коли справа перебувала в
провадженні апеляційного суду за
апеляційною скаргою позивача, але
апеляційна скарга була надіслана до
апеляційного суду тільки після того, як
апеляційним судом була розглянута
апеляційна скарга позивача, а справа
повернута до суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга
відповідачки підлягає апеляційному
розгляду в порядку, передбаченому ст.318
ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 318 ЦПК України, якщо
апеляційні скарги на рішення або
ухвалу суду першої інстанції були
подані в установлені цим Кодексом
строки, але надійшли до суду після
закінчення апеляційного розгляду
справи або коли строки на подання
апеляційної скарги у зв'язку з
порушенням їх з поважних причин були
поновлені або продовжені і особа, яка
подала апеляційну скаргу, не була
присутня під час розгляду справи,
апеляційний суд розглядає цю скаргу за
правилами цієї глави. Залежно від
обґрунтованості скарги, зазначеної в
частині першій цієї статті, суд ухвалює
рішення відповідно до ст. 307 цього
Кодексу. При цьому за наявності підстав
може бути скасовано рішення або ухвалу
апеляційного суду.

Єдиним доводом апеляційної
скарги відповідачки щодо незаконності
рішення суду є те, що суд, відмовляючи в
задоволенні позову, зробив висновок
про те, що в 1996 році на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було
збудовано господарський блок, та 08
серпня 2007 року отримано технічний
паспорт на садибний житловий будинок, в
якому не зазначено власника та не
вказано розмір часток власності.
Відповідачка вважає цей висновок суду
незаконним з огляду на те, зо матеріали
справи не містять доказів на
підтвердження цього факту, а крім того,
це питання взагалі судом не
досліджувалось. Посилаючись на вказані
обставини, відповідачка просила
змінити рішення суду першої інстанції,
виключивши з мотивувальної частини
посилання на вищезазначений факт.

При розгляді апеляційної скарги
позивача на рішення суду апеляційний
суд перевіряв обставини справи та
матеріали справи в межах доводів його
апеляційної скарги. Обставини, на які
посилається відповідачка в своїй
апеляційній скарзі, апеляційним судом
не перевірялись.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду зміні з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції є, зокрема, порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального
права рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній частині не відповідає.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213, 214
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позовних
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Під час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

В мотивувальній частині рішення, крім
інших встановлених фактів, суд першої
інстанції послався на те, що в 1996 році
на земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було збудовано
господарський блок, та 08 серпня 2007 року
отримано технічний паспорт на садибний
житловий будинок, в якому не зазначено
власника та не вказано розмір часток
власності.

Разом з тим, предметом спору були
рішення органу місцевого
самоврядування, відповідно до яких на
думку позивача відповідачка ОСОБА_1
неправомірно набула право
користування, а потім і право власності
на земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. А позивач звернувся
до суду не за захистом права власності,
а захистом права на землекористування.

З огляду на те, що позивачем не
була заявлена вимога про визнання
права власності на новобудову,
розташовану на спірній земельній
ділянці, суд першої інстанції не праві
був робити висновки щодо вказаного
факту, оскільки тим самим вийшов за
межі заявлених позовних вимог,чим
допустив порушення норм
процесуального права.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає зміні -
виключенню з мотивувальної частини
рішення посилання суду на встановлення
вказаного факту.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 313-317,
319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Кам'янобрідського районного
суду міста Луганська від 18 грудня 2013
року змінити - виключити з
мотивувальної частини рішення
посилання суду на встановлення факту
того, що в 1996 році на земельній ділянці
за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було
збудовано господарський блок, та 08
серпня 2007 року отримано технічний
паспорт на садибний житловий будинок, в
якому не зазначено власника та не
вказано розмір часток власності.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

суддя
Н.М.Авалян