Провадження № 2/127/6857/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14.10.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді
Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача Гордійчук
А.М.,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, за
участю третьої особи без самостійних
вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідача Вінницької
міської ради, за участю третьої особи
без самостійних вимог щодо предмету
спору - ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом, мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця
помер чоловік позивачки ОСОБА_5.

Після його смерті відкрилась спадщина
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка
належала померлому на підставі
договору дарування від 30.11.2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в
реєстрі за №2183.

Позивачка являється єдиною
спадкоємицею за законом першої черги
після смерті чоловіка та є такою, що
спадщину прийняла, оскільки звернулась
у передбачений законом строк до Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Мати померлого чоловіка
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а їхня
спільна донька ОСОБА_8 відмовилась у
передбачений шестимісячний строк від
своєї частки у спадщині.

Однак, постановою державного нотаріуса
Першої Вінницької державної
нотаріальної контори від 14.08.2014 року
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з відсутністю у
правовстановлюючому документі
відомостей про державну реєстрацію
права власності на 1/2 частку квартири,
що змусило позивачку звернутись до
суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила суд їх задовольнити з
підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за
довіреністю Гордійчук А.М. поклалась на
розсуд суду при вирішенні даного спору.

Представник третьої особи без
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_3 не заперечував проти
задоволення позову. Так, суду пояснив,
що він являється братом померлого
чоловіка позивачки та співвласником
квартири АДРЕСА_1. За життя померлий
брат не подав на державну реєстрацію
договір дарування 1/2 спірної квартири,
а відтак державна реєстрація права
власності не відбулась.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши
зібрані докази по справі в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Вінниця помер чоловік позивачки
ОСОБА_5, згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого В ДРАЦС РС
Вінницького МУЮ у Вінницькій області
03.02.2014 року (а.с.6) та свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого
міським відділом РАГС м. Вінниці 16.10.1983
року (а.с.5).

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

А тому, після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина на спадкове майно - 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому на підставі договору
дарування від 30.11.2009 року, посвідченого
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрованого в реєстрі за №2183
(а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії матеріалів
спадкової справи Першої Вінницької
державної нотаріальної контори №516/2014
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
(а.с.22-29), позивачка після смерті
чоловіка спадщину прийняла, оскільки
звернулась 22.07.2014 року до Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори із відповідною заявою про
прийняття спадщини (а.с.23).

Згідно заяви від 22.07.2014 року до Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори ОСОБА_8, яка являється донькою
позивачки та померлого ОСОБА_5, вона
відмовилась від належної їй частки
спадщини після смерті батька на
користь своєї матері - позивачки по
справі в строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК
України (а.с.24).

Однак, постановою державного нотаріуса
Першої Вінницької державної
нотаріальної контори Дишкант М.В. від
14.08.2014 року позивачці було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з відсутністю у
правовстановлюючому документі
відомостей про державну реєстрацію
права власності за померлим чоловіком
на 1/2 частку спірної квартири, таким
чином державна реєстрація права
власності на вищевказане спадкове
майно не проведена (а.с.29).

Так, відповідно до п.п.4.18 п.4 Видача
свідоцтва по право на спадщину Глави 10
Видача свідоцтв про право на спадщину
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації, нотаріус
виготовляє Витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Права на нерухоме майно
та їх обтяжень, що виникли до набрання
чинності Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення (ч.4 ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»).

Зі змісту статті 182 ЦК України випливає,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

А тому, нотаріус як спеціальний суб'єкт
здійснює функції державного
реєстратора, встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими правами та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяження.

Так, дійсно, померлий за життя не
здійснив державну реєстрацію права
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, яку прийняв у дар від своєї
матері на підставі договору дарування
від 30.11.2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованого в реєстрі за №2183, а
відтак державний нотаріус дійсно
позбавлений можливості видати
свідоцтво про право на спадщину
позивачці у зв'язку з тим, що державна
реєстрація права власності на
вищевказане спадкове майно не
проведена.

Тому, суд, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, а тому підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 328, 346, 1216, 1217, 1220, 1268 - 1270 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: