Справа № 206/2616/14-ц
Провадження № 6/206/136/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р. Самарський
районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючий, суддя

Сухоруков А.О.,

при
секретарі
Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську скаргу ОСОБА_1 на
постанову державного виконавця
Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_2,
заінтересована особа – ОСОБА_3, про
скасування постанови, зобов’язання
відкрити виконавче провадження,

в с т а н о в и в:

28 квітня 2014 року скаржник ОСОБА_1
звернулася до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська із заявою про
скасування постанови державного
виконавця Самарського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про відмову
у відкритті виконавчого провадження,
зобов’язання відкрити виконавче
провадження.

Свою скаргу скаржник мотивувала тим, що
28.03.2014 року рішенням Самарського
районного суду м. Дніпропетровська
позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1), на
користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2), аліменти на
утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у
розмірі 500,00 (п’ятсот) гривень
щомісячно. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Стягнення
аліментів здійснювати із 21 січня 2014
року і до закінчення навчання ОСОБА_4,
тобто до 30 червня 2015 року. Судове
рішення допущено до негайного
виконання. 10.04.2014 року було видано
виконавчий лист. 14.04.2014 року виконавчий
лист було пред’явлено для примусового
виконання до Самарського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції. 16.04.2014 року
постановою державного виконавця
Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_2 у
відкритті виконавчого провадження
відмовлено на підставі п. 4 ч.1 ЗУ «Про
виконавче провадження» - пред'явлення
виконавчого документа до органу
державної виконавчої служби не за
місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення. Копію постанови
вона отримала 25.04.2014 року.

Вважає, що постанова державного
виконавця Гаджиєвої Е.М. є незаконною,
оскільки боржник у виконавчому
провадженні ОСОБА_3 зареєстрований за
адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця
20-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, що
відноситься до Самарського району. За
вказаною адресою знаходиться майно
боржника, на яке може бути звернення
стягнення, у разі невиконання
вказаного рішення. У провадженні
Самарського ВДВС вже перебуває
виконавче провадження про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої доньки, яке відкрито
29.11.2011 року та не закінчене по
сьогоднішній день. На даний час боржник
ОСОБА_3 дійсно фактично мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, що відноситься до АНД
району м. Дніпропетровська. За таких
обставин, виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_3 аліментів може бути
відкрите, як Самарським ВДВС ДМУЮ (за
місцем реєстрації боржника та місцем
знаходження його майна) так і АНД ВДВС
ДМУЮ (за місцем фактичного проживання).
Оскільки право вибору між виконавчими
службами належить стягувачу, постанова
держаного виконавця ОСОБА_2 є
незаконною.

На підставі викладеного просить суд
скасувати постанову державного
виконавця Самарського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 від 16.04.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 42981466 із
примусового виконання рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 28.03.2014 року,
зобов’язати державного виконавця
Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_2
відкрити виконавче провадження (а.с.
70-71).

Скаржник ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали
вимоги скарги, обґрунтувавши її з тих
же підстав, що викладені у скарзі,
просили суд задовольнити скаргу.
Наполягали, щоб виконавче провадження
було відкрито саме в Самарського
районі. Так, боржник ОСОБА_3 має право
фактично проживати там, де побажає,
змінювати своє фактичне місце
проживання на свій розсуд, проте він
має зареєстроване у встановленому
порядку місце проживання та майно, яке
знахоодиться в Самарському районі
м.Дніпропетровська.

Представник Самарського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечувала щодо скарги,
обґрунтовуючи тим, що було відмовлено у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки зазначено у виконавчому
документі дві адреси боржника. В даному
випадку боржник не проживає в
Самарському районі. По іншому
виконавчому провадженню вжиті всі
заходи, подано подання про визначення
частки в майні боржника. Постанову і
виконавчий документ направлено
стягувачу. Також пояснила, що боржник
мешкає фактично у АНД районі і
державний виконавець не має змоги
їздити у інший район.

Заінтересована особа – боржник ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_6 в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечували, просили суд відмовити,
пояснили, що ОСОБА_3 не пускають до
квартири в Самарському районі, він
фактично мешкає у АНД районі, тому
виконавче провадження потрібно
відкривати там. Також підтвердив, що
дійсно зареєстрований і значна частина
його майна знаходиться в Самарському
районі.

Вислухавши доводи та пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, суд
доходить висновку про необхідність
задовольнити скаргу скаржника з
наступних підстав, встановлених у
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 383 ЦПК учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду зі
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

В судовому засіданні було встановлено,
що 28 березня 2014 року рішенням
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська позов ОСОБА_1
задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1
(і.н. НОМЕР_2), аліменти на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у
розмірі 500,00 (п’ятсот) гривень
щомісячно. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Стягнення
аліментів здійснювати із 21 січня 2014
року і до закінчення навчання ОСОБА_4,
тобто до 30 червня 2015 року. Судове
рішення допущено до негайного
виконання (а.с. 65-67).

10.04.2014 року було видано виконавчий лист,
що підтверджується заявою ОСОБА_1 та
копією виконавчого листа (а.с. 68,72).

16.04.2014 року постановою державного
виконавця Самарського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 у відкритті
виконавчого провадження відмовлено на
підставі п. 4 ч.1 ЗУ «Про виконавче
провадження», оскільки згідно
виконавчого листа боржник проживає за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що територіально
відноситься до
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ. (а.с. 73).

В судовому засіданні було підтверджено
сторонами, що боржник ОСОБА_3
зареєстрований і його майно
знаходиться в Самарському районі, а
фактично мешкає у
Амур-Нижньодніпровському районі
АДРЕСА_3. А саме – на праві спільної
сумісної власності квартира №55 в
будинку №25 по вул. 20-річчя Перемоги у
м.Дніпропетровську (а.с. №206/408/14-ц – 50).
Крім того ОСОБА_3 та його представник
двічі при розгляді справи подавали
суду заяви та заперечення, у яких
зазначали адресу ОСОБА_3 – вул. 20-річчя
Перемоги, 25, квартира №55 у
м.Дніпропетровську, не зазначаючи
жодних інших адрес (а.с. №206/408/14-ц – 18, 33),
ця ж адреса зазначена і у довіреності
ОСОБА_3 від 11 березня 2014 року (а.с.
№206/408/14-ц – 37). При розгляді цивільної
справи адреса фактичного проживання
ОСОБА_3 стала відома лише із заяви
ОСОБА_1

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 19 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про
виконавче провадження», виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Судом встановлено, що державним
виконавцем порушено вимоги ч. 1 ст. 20 ЗУ
«Про виконавче провадження», а саме
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження, оскільки боржник фактично
мешкає АДРЕСА_4, що територіально
відноситься до
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, хоча все його
майно і зареєстрований він в
Самарському районі, і стягував бажає,
щоб примусове стягнення за рішенням
суду виконувалося в Самарському
районі.

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із дослідженими в
судовому засіданні доказами, суд
вважає скаргу обґрунтованою та такою,
що підлягає задоволенню.

Проведені державним виконавцем дії не
відповідають вимогам чинного
законодавства, порушують право
стягувача ОСОБА_1 щодо місця виконання
судового рішення, внаслідок чого
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження підлягає
скасуванню.

Враховуючи викладені обставини, суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити скаргу скаржника в
заявлений нею спосіб, скасувавши
постанову державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов’язати державного
виконавця відкрити виконавче
провадження.

Оскільки Законом України «Про судовий
збір» не передбачено сплати судового
збоору за подання скарги в цивільному
процесі на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця,
інших документально підтверджених
судових витрат немає, відсутні
підстави для їх стягнення.

Керуючись ст.ст. 19, 20, 82 Закону України
«Про виконавче прова дження», ст.ст.4-8,
10, 11, 18, 57-60, 131, 212-215, 218, 383, 384, 385, 387 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного
виконавця Самарського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 від 16.04.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження із
примусового виконання рішення
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 28.03.2014 року у
справі №206/408/14-ц.

Зобов’язати державного виконавця
Самарського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_2
відкрити виконавче провадження із
примусового виконання рішення
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 28.03.2014 року у
справі №206/408/14-ц.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня проголошення ухвали. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

А.О. Сухоруков