Справа №461/7332/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м.
Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Чорненькій
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
особи такою, яка втратила право
користування житловим приміщенням та
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

позивачі звернулись до суду з позовом,
в якому просять визнати ОСОБА_4 таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1 у м.Львові.

В обґрунтування заявленого позову
покликаються на те, що квартира АДРЕСА_2
складається з двох житлових кімнат,
кухні з комунальними вигодами, яка
знаходиться у державній власності.
Основним квартиронаймачем є ОСОБА_1,
котрий зареєстрований в квартирі разом
з дружиною ОСОБА_2 та двома синами:
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Починаючи з 2002 року
ОСОБА_4, з метою окремого проживання від
батьків виселився з квартири, а
невдовзі виїхав за кордон на заробітки.
З цього часу, тобто понад шість місяців,
ОСОБА_4 квартирою не цікавився, не
утримував, комунальних послуг не
сплачував, а відтак вважають, що
втратив право на користування жилим
приміщенням. Просять позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із
позовом, який ухвалою суду від 19.07.2013
року об'єднаний в одне провадження, в
якому просить зобов'язати ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні житловим приміщенням та
вселити його у АДРЕСА_1 у м.Львові. В
обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що дійсно дана
квартира знаходиться у державній
власності. До моменту призову на
строкову військову службу, у 1995 році,
постійно проживав та був
зареєстрованим в спірній квартирі. Під
час несення служби в армії матір зняла
його з реєстрації. Пояснив, що з матір'ю
були погані стосунки. В 2001 році вдруге
був зареєстрований в цій квартирі та
проживав до виїзду на роботу в Італію.
Перебуваючи на заробітках регулярно
передавав матері гроші на оплату його
частки комунальних послуг та на інші
потреби. Додатково відкрив карткові
рахунки на ім'я тітки ОСОБА_6 і
племінника ОСОБА_7, на які вносив кошти,
половина з яких також призначалась для
оплати комунальних послуг. В січні 2013
року, повернувшись в Україну прийшов в
квартиру, в якій проживає його родина.
Через зачинені двері матір, ОСОБА_2,
повідомила що в квартиру не пустить і
бачити його не бажає. Таку поведінку
матері передбачити не міг, оскільки
призначення переданих ним грошових
коштів були предметом телефонних
розмов між ними, під час яких матір
твердила, що гроші використає для
проведення ремонту в квартирі, щоб йому
було приємно повернутись. Ствердив, що
не проживав в спірній квартирі з
поважних причин, добросовісно
сплачував свою частину комунальних
послуг, будь-якого іншого житла немає і
в цій квартирі залишились його
особисті речі, тому вважає, що має право
вселитися саме в цьому помешканні.
Просить позов задовольнити, а в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю
вимог.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
представник в судовому засіданні позов
підтримали, давши пояснення аналогічні
доводам, викладеним у позові. Просять
позов задовольнити. У задоволенні
позову ОСОБА_4 просять відмовити за
безпідставністю вимог.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явився, однак подав до суду заяву, в
якій просив розглянути справу у його
відсутності. (а.с. 85).

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
зустрічний позов підтримали, давши
пояснення аналогічні, викладеним у
такому. Просять позов задовольнити. У
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просять відмовити за
безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши інші матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить
задовольнити, а в задоволенні позову
ОСОБА_4 - відмовити за безпідставністю
вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців.

Статтею 72 ЖК України визначено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлений строк, провадиться у
судовому порядку.

У судовому засіданні встановлено, що
спірна квартира АДРЕСА_1 м.Львові
складається з двох житлових кімнат,
кухні, з комунальними вигодами та
знаходиться у державній власності.

Довідкою з місця проживання про склад
сім'ї і прописки №627, виданої 24.03.2011 року
ЛКП «Каменяр-Центр» встановлено, що
основним квартиронаймачем АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1, котрий зареєстрований в такій з
дружиною ОСОБА_2 та синами: ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 (а.с. 4).

З наданої ОСОБА_8 копії контракту,
укладеного між ним та роботодавцем -
громадянином Італії, судом встановлено
що в період з 31.05.2005 року по 31.05.2010 року,
він перебував на роботі по найму вдома.
Дію контракту продовжено до 19.04.2020 року
(а.с. 77-78).

Надалі, 09.11.2011 року Єдиною Службою
Еміграції - 53 ОСОБА_8 видано свідоцтво
про присвоєння номера фіскального коду
та внесено до податкового реєстру. (а.с.
75).

Таким чином судом достовірно
встановлено, що понад шість місяців
ОСОБА_4 не проживав у квартирі АДРЕСА_2,
так як знаходився за межами України.

До того ж, факт тривалого не проживання
ОСОБА_4 у спірній квартирі об'єктивно
підтверджується складеними 24.03.2011 року,
28.04.2011 року, 24.10.2011 року при обстеженні
квартири, актами комісії ЛКП
«Каменяр-Центр», що засвідчили
особистими підписами сусіди позивачів.
(а.с. 5,6,7).

Дана обставина підтверджується також
показами допитаної у судовому
засіданні свідка ОСОБА_9, яка суду
показала, що ОСОБА_4 не проживає у
квартирі АДРЕСА_1 з 1998 року, оскільки
виїхав за кордон та його речей за
адресою реєстрації немає.

Так, для встановлення факту
підтримання ОСОБА_4 зв'язків з
оточуючими за місцем реєстрації на
запити суду встановлено, що за період
2011 року ОСОБА_4 не звертався у
відділення поштового зв'язку Львів-16
для отримання рекомендованої
кореспонденції, котра надходила на
його ім'я 09.01.2011 року та 14.12.2011 року (а.с.19)
та жодного разу не звертався в
Комунальну 3-тю міську клінічну лікарню
м.Львова, за місцем реєстрації. (а.с.20).

Суд погоджується з доводами ОСОБА_4 в
тому, що відповідно до вимог ст. 71 п.2 ЖК
України жиле приміщення зберігається
за тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадку тимчасового виїзду з
постійного місця проживання за умовами
і характером роботи, у тому числі за
кордоном, протягом усього часу
виконання цієї роботи або навчання.

Однак, суд звертає увагу на те, що даною
нормою імперативно визначено, що
зберігання жилого приміщення
провадиться наймодавцем за заявою
відсутнього з поважних причин, а в разі
спору - судом.

В підтвердження своїх доводів ОСОБА_4
не надав суду жодного доказу, який би
свідчив про те, що він звертався з
заявою до наймодавця чи
житлово-експлуатаційної контори з
вимогою продовжити строк зберігання за
ним жилого приміщення або до органів
внутрішніх справ з приводу порушення
його права користування квартирою.

Не надано ОСОБА_4 допустимих доказів,
які б дозволили суду прийти до
однозначного висновку про те, що кошти,
як він стверджує, декілька разів вносив
на рахунки банківських карток своїх
родичів: тітки - ОСОБА_6, племінника -
ОСОБА_7 та брата були призначені саме
для передання їх матері, яка повинна
була сплачувати з них його частку за
надання комунальних послуг.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не змогли показати
суду конкретних відомих їм обставин
при яких вони отримували кошти, які
передавав ОСОБА_4, кому та в якій
частині призначались і на які потреби.
Власне їх покази були єдині в тому, що в
ОСОБА_4 склались неприязні стосунки із
матір'ю.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_4 в
тому, що має право вселитись та
проживати у спірній квартирі, оскільки
таку було отримано внаслідок розподілу
спільної квартири між його батьками
при розірванні шлюбу, зважаючи на те, що
внаслідок таких обставин він не вправі
зберігати за собою права бути
відсутнім у займаному жилому
приміщенні понад встановлений
законодавством строк - шести місяців.

Аналізуючи наведені обставини справи
судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_4 з 2002 року, без поважних причин,
не проживає у АДРЕСА_1 м. Львові, в
установленому законом порядку заяви
про зберігання за ним жилого
приміщення на час його тимчасової
відсутності не подавав, речей та майна
у квартирі не зберігає, зв'язок з
квартирою втратив, не утримує та не
доглядає спірне житло, не навів суду
об'єктивних доказів, що він вживав
достатніх та дієвих заходів
спрямованих на збереження за ним права
на жиле приміщення.

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи які не
викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, на переконання суду,
ОСОБА_4 добровільно залишив спірне жиле
приміщення, не проживав у ньому більше
6-ти місяців без поважних причин, що
знайшло своє повне ствердження у
судовому засіданні, відтак позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить
задовольнити. В задоволенні позову
ОСОБА_4 слід відмовити за
безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169,
212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 64,65,71,72 ЖК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання особи такою, яка втратила
право користування житловим
приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
відмовити за безпідставністю вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
О.Р.Юрків.