У х в а л а

іменем україни

9 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів:
Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про
перегляд рішення апеляційного суду
Київської області від 27 лютого 2013 року
у зв'язку з нововиявленими обставинами
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, третя особа - Інспекція
державного архітектурного
будівельного контролю у Київській
області, про визнання права власності,
поділ житлового будинку, споруд та
визначення порядку користування
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
третя особа - Інспекція державного
архітектурного будівельного контролю
у Київській області, про визнання права
власності, поділ житлового будинку,
споруд та визначення порядку
користування земельною ділянкою.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 26 листопада
2012 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

У порядку поділу в натурі будинку
АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_2 право
власності на квартиру № НОМЕР_1, а за
ОСОБА_1 визнано право власності на
квартиру № НОМЕР_2.

Залишено у спільному користуванні
ОСОБА_2 та ОСОБА_1

колодязь № 2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію у розмірі 43 286 грн 50
коп. та судові витрати в розмірі 78 грн 50
коп.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 27 лютого 2013 року рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 26 листопада 2012 року в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою
скасовано та в цій частині ухвалено
нове рішення, яким встановлено порядок
користування земельною ділянкою для
будівництва та обслуговування будинку
АДРЕСА_1.

Виділено у користування ОСОБА_2 частину
земельної ділянки розміром 0,3390 га, у
користування ОСОБА_1 виділено частину
земельної ділянки розміром 0,1130 га.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
апеляційного суду із заявою про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення апеляційного суду
Київської області від 27 лютого 2013 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався
на те, що 4 березня 2014 року він отримав
копію позовної заяви, в якій його
визначено як відповідача у справі за
позовом ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно, визнання
частково недійсним свідоцтв про право
на спадщину. Отже, приймаючи до уваги,
що ОСОБА_4, який прийняв спадщину після
смерті ОСОБА_5, та, відповідно, має право
на ј частину будинку АДРЕСА_1, право
власності на яку визнано за заявником,
у розгляді справи в апеляційній
інстанції участі не приймав, ОСОБА_1
вважав, що рішення апеляційного суду
від 27 лютого 2013 року підлягає
скасуванню.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 20 травня 2014 року заяву
ОСОБА_1 про перегляд рішення
апеляційного суду Київської області
від 27 лютого 2013 року у зв'язку
з нововиявленими обставинами залишено
без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 20 травня 2014 року скасувати,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Залишаючи без задоволення заяву про
перегляд рішення апеляційного суду у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
апеляційного суду виходив із того, що
наведена заявником в обґрунтування
заяви обставина не є нововиявленою, так
як перерозподіл між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
спадкового майна в порядку,
визначеному ст. ст. 1300, 1301 ЦК України не
впливає на рішення апеляційного суду
Київської області від 27 лютого 2013 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 20 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк Г.І.
Мостова М.І. Наумчук