У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А., суддів:
Євтушенко О.І.,
Євграфової Є.П.,за участю
відповідача ОСОБА_2, та
представників відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа - Третя
Київська державна нотаріальна контора
про визнання заповіту недійсним за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного
суду м. Києва від 6 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року позивач звернулася
до суду з даним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що 27
листопада 1996 року її батько ОСОБА_9
склав заповіт, який все рухоме та
нерухоме майно заповів позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Після смерті батька позивач випадково
дізналася, що 11 лютого 2008 року
батько, будучи паралізованим та
перенісши три інсульти, перебуваючи у
тяжкому стані, у присутності нотаріуса
підписав інший заповіт на ім'я
відповідача, яким заповів їй квартиру
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що на момент
складання вказаного заповіту її батько
не розумів та не усвідомлював значення
своїх дій, не міг керувати ними у
зв'язку із тяжкою хворобою, просила
визнати оспорюваний заповіт недійсним.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 грудня 2013
року позов задоволено.

Ухвалено визнати недійсним заповіт від
імені ОСОБА_9, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 від 11
лютого 2008 року, зареєстрований в
реєстрі № 1291.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
6 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8 просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача, представників
відповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції з урахуванням вимог
ст. 225 ЦК України, роз'яснень, які
містяться у п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 6 листопада 2009 року, акту посмертної
судово-психіатричної експертизи № 568
від 5 липня 2013 року дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з відсутності
правових підстав для визнання заповіту
недійсним.

Висновок апеляційного суду є законним
та обгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила в момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Як роз'яснено у п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правила ст. 225
ЦК України поширюються на ті випадки,
коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК
України. При розгляді справ за позовами
про визнання недійсними заповітів на
підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК
України суд відповідно до статті 145 ЦПК
України за клопотанням хоча б однієї зі
сторін зобов'язаний призначити
посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої експертизи
має стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

З акту посмертної судово-психіатричної
експертизи № 568 від 5 липня 2013 року
вбачається, що «ОСОБА_9 на момент
складання заповіту від 11 лютого 2008 року
страждав стійким хронічним психічним
розладом у вигляді органічного
ураження головного мозку судинного
генезу з помірно-вираженим
інтелектуально - мнестичним зниженням
та моторною афазією_ (Г 07.9), які за
ступенем своєї вираженості тоді
істотно впливали на можливість
підекспертного усвідомлювати значення
своїх та керувати ними, позбавляючи
його при цьому можливості в повній мірі
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними».

Врахувавши, що проведеною у справі
посмертною судово-психіатричною
експертизою не зроблено висновку про
абсолютну неспроможність ОСОБА_9
в момент складення ним заповіту
розуміти значення своїх дій та
керувати ними, а лише встановлено, що
існуючі в той час порушення його
психічної діяльності істотно впливали
на його здатність усвідомлювати
значення своїх дій і керувати ними,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для визнання заповіту
недійсним з підстав, передбачених ч. 1
ст. 225 ЦК України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права не ґрунтуються
на матеріалах справи, зводяться до
іншої оцінки фактичних обставин
справи, яка відрізняється від
зробленої судом оцінки, і висновків
суду не спростовують. Оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального й матеріального
права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК
України підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 6
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:
О.І.
Євтушенко

Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко