Провадження 2/646/1437/2014
Справа № 646/8014/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.09.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді Міндарьової М.Ю.

За участю секретаря
судових засідань Ротач К.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовомОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу в обґрунтування якого зазначив,
що між ним та відповідачем 06.02.2009 року
було укладено договір позики, який було
нотаріально посвідчено і відповідно до
якого він передав, а відповідач
прийняла у власність валютні цінності
у сумі 10320,00 доларів США, які
зобов'язувалась повернути не пізніше
06.02.2011 року в порядку та у строки
передбачені договором. В забезпечення
виконання даного зобов'язання між ним
та відповідачем було укладено та
нотаріально посвідчено договір
іпотеки, згідно якого предметом
іпотеки є квартира АДРЕСА_1. Умови
даного договору відповідач не виконала
і борг повернула частково лише у сумі
4320,00 доларів США. Крім цього, 26.03.2011 року
відповідач позичила у позивача ще 3900,00
доларів США, що було оформлено
договором позики та посвідчено
нотаріально, умови даного договору
відповідач також не виконала грошові
кошти у строки зазначені договором не
повернула, неустойку, кА була
передбачена у вигляді штрафу обома
договорами не сплатила, протягом
тривалого часу користується грошима
позивача та не вживає жадних заходів,
направлених на виконання умов
договорів. Посилаючись на вказані
обставини, позивач просить суд
стягнути на його користь з ОСОБА_3
існуючу заборгованість.

Позивач та його представник в
судове засідання не з'явились, надали
до суду заяву про слухання справи за їх
відсутності, позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день та час розгляду
справи повідомлялась своєчасно та
належним чином, про що свідчать
матеріали справи про направлення на
адресу її реєстрації судових повісток,
які повернулися до суду за закінченням
терміну зберігання.

За таких обставин, враховуючи
положення ч.5 ст. 74 ЦПК України - у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за адресою їх місця проживання
чи місця перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином, положення статей 77, 169
ЦПК України, суд вважає за можливе, з
метою дотримання розумних строків
розгляду справи (стаття 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, 1950 року), розглянути справу за
наявними в матеріалах справи доказами
в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Відповідно до копії договору позики
від 06.02.2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_4, реєстровий № 567,
ОСОБА_5 передав у власність, а ОСОБА_3
прийняла валютні цінності у розмірі
10320,00 доларів США та зобов'язувалась
повернути не пізніше 06.02.2011 року в
порядку та у строки передбачені
договором, а саме: сплачуючи позивачу
по 180.00 доларів США не пізніше шостого
числа кожного місяця починаючи з 06.03.2009
року та не пізніше 06.02.2011 року залишок
суми у розмірі 6180,00 доларів США. Як
вбачається з п.5 даного договору за
прострочення строків зазначених у п.1
Договору встановлюється
відповідальність відповідача щодо
сплати на користь позивача штрафу у
розмірі 1000,00 гривень за кожен день
прострочення починаючи з шостого дня.
Плата за користування валютними
цінностями відповідно у змісту
договору не встановлена.

Як вбачається з договору позики від
26.03.2011 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_7, реєстровий № 1033,
ОСОБА_5 передав у власність, а ОСОБА_3
прийняла валютні цінності у розмірі
3900,00 доларів США та зобов'язувалась
повернути не пізніше 26.03.2012 року в
порядку та у строки передбачені
договором, а саме: сплачуючи позивачу
по 75.00 доларів США не пізніше двадцять
шостого числа кожного місяця починаючи
з 26.04.2011 року та не пізніше 26.03.2012 року
залишок суми у розмірі 3075,00 доларів США.
Як вбачається з п.7 даного договору за
прострочення строків зазначених у п.1
Договору встановлюється
відповідальність відповідача щодо
сплати на користь позивача 3 % за кожен
день прострочення від простроченої
суми. Плата за користування валютними
цінностями відповідно у змісту
договору не встановлена.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у відповідача перед позивачем існує
боргове зобов'язання, яке відповідач у
встановлені строки не виконав, доказів,
які б це спростовували до суду не
надав.

Статтею 1046 ЦК України
встановлено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1048 Цивільного
Кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Згідно статті 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Умовами вказаних вище договорів позики
передбачено, що за порушення прийнятих
на себе зобов'язань стосовно
повернення грошових коштів у визначені
цими договорами строки, відповідач
зобов'язана сплатити позивачу
неустойку: у розмірі 1000,00 гривень за
кожен день прострочення (договір від
06.02.2009 року) та 3 % за кожен день
прострочення від простроченої суми
(договір від 26.03.2011 року).

Оскільки, проценти, визначені статтею
1048 ЦК України, є платою за користування
чужими грошовими коштами, яка, за
відсутності іншої домовленості сторін,
сплачується боржником за весь період
користування грошовими коштами, у тому
числі після настання терміну їх
повернення. Поряд з цим за порушення
виконання грошового зобов'язання на
боржника покладається
відповідальність відповідно до ст. 625
ЦК, яка полягає у приєднанні до
невиконаного обов'язку нового
додаткового обов'язку у вигляді
відшкодування матеріальних втрат
кредитора у вигляді сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.Ця
позиція підтверджується практикою
Верховного Суду України (постанова
Верховного Суду України від 29 травня
2013 р. у справі № 6-39цс13).

З огляду на це, позовні вимоги позивача
в частині стягнення з відповідача
основної суми боргу, процентів за
користування грошовими коштами та 3 %
річних за обома договорами позики
підлягають задоволенню в повному
обсязі і становить 14902,00 доларів США, що
на день ухвалення рішення суду,
відповідно до офіційного курсу долару
США встановленого Національним банком
України є 201566,37 гривень (100 доларів =
1352,6129 гривень).

Щодо позовних вимог в частині
стягнення неустойки, то останні
підлягають частковому задоволенню. За
змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд має
право, оцінивши розмір заборгованості
та розмір штрафних санкцій (неустойки),
зменшити її розмір.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку неустойки, остання значно
перевищує розмір збитків та є
неспівмірною з розміром основного
зобов'язання, а тому суд зменшує розмір
неустойки за договором від 06.02.2009 року
до розміру основного боргу, відсотків
за користування коштами та 3 % річних, що
становить відповідно до курсу НБУ на
день ухвалення рішення 132367,00 гривень;
за договором від 26.03.2011 року до розміру
основного боргу, відсотків за
користування коштами та 3 % річних, що
становить відповідно до курсу НБУ на
день ухвалення рішення69200,00 гривень.

Таким чином, загальна сума, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача складає 403133,37 гривень (201566,37 +
132367,00 + 69200,00).

Відповідно до статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, судові
витрати у виді судового збору в сумі
3654,00 гривень підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
враховуючи розмір стягнутих грошових
коштів в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_5 (НОМЕР_2) 403133,37 гривень
(чотириста три тисячі сто тридцять три
гривні 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_5 (НОМЕР_2) судові витрати в
розмірі 3654,00 гривень (три тисячі
шістсот п'ятдесят чотири гривні 00
копійок).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відповідачем, який не приймав участь у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. ст. 228,229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
особами, які брали участь у розгляді
справи до апеляційного суду
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення набирає законної
сили після закінчення строку подання
заяви про перегляд заочного рішення
відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, якщо заяву про
перегляд заочного рішення не було
подано, а також у разі відсутності
апеляційної скарги.

СУДДЯ:

М.Ю. Міндарьова