Номер провадження: 22-ц/785/8155/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 06.08.2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним
позовом до суду (а. с. 2-3), в якому просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини
заробітку відповідача, але не менше,
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення
повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка, як
зазначено в рішенні суду,
обгрунтовувала тим, що з 08 грудня 2007
року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Одеса від 31 серпня 2013 року шлюб
між сторонами розірваний.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась донька - ОСОБА_5.

Угоди про добровільну сплату аліментів
між сторонами не досягнуто. На даний
час відповідач не надає дитині
матеріальної допомоги на її утримання,
не бере участі у вихованні дитини, має
постійну роботу. Інших дітей у
відповідача немає, стягнень за
виконавчими документами не
проводиться.

Як зазначено в рішенні суду, виходячи з
усіх цих обставин, позивачка вважала,
що з відповідача необхідно стягувати
аліменти на утримання дитини не менше
1/3 частини його заробітку. Відповідач
надав письмові заперечення проти
розміру аліментів.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 06.08.2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Одеси, ІПН
НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с. Григорівки,
Васильківського району,
Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_2,
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, в
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку, але не менш 30% мінімального
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на утримання дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно,
починаючи з 09.07.2014 року та до досягнення
нею повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави в розмірі 243,60 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 06.08.2014 року, в якій просить
скасувати рішення суду від 06.08.2014 року,
ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути
з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі
1/6 частини заробітку, але не менш 30%
мінімального прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку на
утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно, починаючи з 09.07.2014 року та до
досягнення нею повноліття, а саме: до
ІНФОРМАЦІЯ_6, посилаючись на те, що
вважає оскаржуване рішення
необгрунтованим та незаконним, на
невідповідність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права.

Позивачкою рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні відповідач
підтримав апеляційну скаргу, позивачка
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що з 08 грудня 2007 року
сторони знаходились в зареєстрованому
шлюбі, який рішенням Суворовського
районного суду міста Одеса від 31 серпня
2012 року по справі № 1527/9120/12 розірваний (
а. с. 6).

Від спільного життя у сторін
народилася дочка ОСОБА_5 згідно
свідоцтва про народження серії НОМЕР_4
від 17 січня 2003 року. Батьком дитини
записаний відповідач (а. с. 3).

05 березня 2013 року позивач уклала шлюб з
ОСОБА_7 та змінила прізвище з ОСОБА_5 на
ОСОБА_5 згідно свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_3 (а. с. 29).

Відповідач, заперечуючи проти розміру
аліментів, посилався на те, що згідно
рішення Суворовського районного суду
міста Одеса від 03 вересня 2012 року по
справі № 1527/12031/12 він сплачує аліменти
на утримання своїх батьків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 в розмірі по 1 500 грн. кожному
щомісячно (а. с. 22-23).

Згідно розрахунковому листу за червень
2014 року здійснено виплату за
виконавчим листом фіксованою сумою 3 000
грн. (а. с. 19).

Відповідач також пояснив, що на його
утриманні знаходиться цивільна
дружина ОСОБА_10, непрацездатна, у якої
важке захворювання нирок, що потребує
тривалого та дорогого лікування.

За вказаних обставин відповідач просив
стягнути з нього аліменти на утримання
доньки в розмірі 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд першої інстанції
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України, ч. 2 ст. 141, ст. 180, ч. 3 ст.
181, ст. 182 СК України, враховуючи
матеріальний стан відповідача,
наявність на утриманні батьків, вважав,
що слід задовольнити вимоги стосовно
стягнення аліментів з відповідача на
користь позивача в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків від прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку на
підставі наданих та досліджених
доказів, задовольнивши частково
позовні вимоги позивачки.

Тому судова колегія погоджується
з висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам матеріального і
процесуального права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону та на підставі встановлених
обставин справи дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки, згідно ст. 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника чи одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що відповідач є батьком неповнолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а. с. 4), яка
проживає з позивачкою, що не
заперечується відповідачем, та
перебуває на її утриманні.

Відповідач має постійне місця
роботи та має регулярний, мінливий
дохід, що вбачається з його заперечення
на позов (а. с. 17) та з апеляційної скарги
(а. с. 41-43).

В апеляційній скарзі відповідач
згодний сплачувати аліменти на
утримання своєї неповнолітнього
доньки в в розмірі 1/6 частини заробітку.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що розмір аліментів може бути
визначений у частці від доходу
відповідача.

Також судова колегія погоджується з
розміром аліментів визначених судом
першої інстанції з урахуванням
обставин, які враховувалися судом
першої інстанції при визначенні
розміру аліментів, передбачених ст. 182
СК України та доказів наданих
сторонами на підтвердження чи
спростування цих обставин, в зв'язку з
чим судом першої інстанції частково
задоволено позов позивачки, що не
позбавляє сторони в подальшому
відповідно до ст. 192 СК України при
наявності підстав ставити питання в
судовому порядку про зміну розміру
аліментів.

Доводами апеляційної скарги з
приводу того, що відповідач сплачує
аліменти на утримання батьків та на
його утриманні знаходиться цивільна
дружина, яка хворіє і потребує
тривалого лікування, судова колегія не
приймає до уваги. Оскільки, судом
першої інстанції були враховані ці
обставини відповідно до оскаржуваного
рішення суду та позов позивачки було
задоволено частково, з урахуванням
вимог ст. 182 СК України, що визначає
обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів.

Також судова колегія не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги
стосовно того, що судом першої
інстанції порушено норми чинного
законодавства при визначенні розміру
аліментів, так як з урахуванням
аліментів, які відповідач сплачує на
утримання батьків, розмір відрахувань
з його заробітної плати буде складати
57%, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 70
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 128 КЗпП України,
якими передбачено, що загальний розмір
усіх відрахувань при кожній виплаті
заробітної плати не може перевищувати
п'ятдесяти відсотків.

Оскільки, відповідно до ст. 128 КЗпП
України, при кожній виплаті заробітної
плати загальний розмір усіх
відрахувань не може перевищувати
двадцяти процентів, а у випадках,
окремо передбачених законодавством
України, - п'ятидесяти процентів
заробітної плати, яка належить до
виплати працівникові. При відрахуванні
з заробітної плати за кількома
виконавчими документами за
працівником у всякому разі повинно
бути збережено п'ятдесят процентів
заробітку. Обмеження, встановлені
частинами першою і другою цієї статті,
не поширюються на відрахування із
заробітної плати при відбуванні
виправних робіт і при стягненні
аліментів на неповнолітніх дітей. У цих
випадках розмір відрахувань із
заробітної плати не може перевищувати
сімдесяти відсотків.

Аналогічні положення закріпленні і в ч.
4 ст. 70 Закону України «Про виконавче
провадження».

Тому, оскільки оскаржуваним рішенням з
відповідача стягнуто аліменти на
утримання неповнолітньої дитини, то
він має право ставити питання в
судовому порядку при наявності підстав
про зменшення розміру інших аліментів,
які він сплачує.

Таким чином, враховуючи викладене,
надані докази, доводи апеляційної
скарги, те що позовні вимоги задоволені
частково, з урахуванням встановлених
обставин справи, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки вони
не спростовують висновки суду.

За таких обставин судова
колегія вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 06.08.2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 06.08.2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич