У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
державний нотаріус Жидачівської
державної нотаріальної контори, про
визнання заповіту недійсним та
визнання права власності на спадкове
майно, визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину, за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання
заповіту недійсним та визнання права
власності на спадкове майно за
касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення Апеляційного суду Львівської
області від 02 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що на час складання заповіту, 18
листопада 2008 року, її син ОСОБА_4 був
тяжко хворий на онкологічну хворобу, а
тому не міг в повній мірі розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, ОСОБА_2 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про
визнання заповіту недійсним та
визнання права власності на спадкове
майно, посилаючись на те, що в ході
розгляду даної справи вона дізналася,
що її мати, ОСОБА_1, відмовилася від
своєї частки у спадковому майні, а тому
вона, як спадкоємець другої черги,
просила суд визнати за нею право
власності на спадкове майно та визнати
заповіт, складений братом на користь
ОСОБА_3 недійсним, оскільки
спадкодавець перед смертю був у
тяжкому стані і не розумів значення
своїх дій.

Рішенням Жидачівського районного суду
Львівської області від 27 грудня 2013 року
позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно
визнання заповіту недійсним та
визнання недійсним свідоцтва про право
власності у порядку спадкування
задоволено. В задоволенні позовної
вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
законом будинковолодіння по АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 02 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог про
визнання заповіту недійсним та
визнання свідоцтва про право власності
у порядку спадкування скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відмовлено.

В решті рішення Жидачівського
районного суду Львівської області від
27 грудня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
порушують питання про скасування
рішення апеляційного суду із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування рішення апеляційного суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині визнання заповіту
недійсним та визнання недійсним
свідоцтва про право власності у
порядку спадкування, апеляційний суд
виходив з того, що ОСОБА_1 у визначений
законом строк відмовилась від
прийняття спадщини після смерті сина, а
ОСОБА_2 не прийняла спадщини після його
смерті та не зверталась до суду із
позовом про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, з огляду
на що права позивачів не є порушеними.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки апеляційним судом не було
допущено неправильного застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Апеляційного суду Львівської
області від 02 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова