У х в а л а

іменем україни

22 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Кафідової
О.В., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Акціонерної компанії
«Харківобленерго», третя особа -
ОСОБА_4, про відшкодування втраченого
заробітку внаслідок втрати
професійної працездатності,

за касаційною скаргою Акціонерної
компанії «Харківобленерго» на рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 18 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 23 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Акціонерної компанії
«Харківобленерго» (далі - АК
«Харківобленерго»), в якому просив
стягнути з відповідача на його користь
втрачений заробіток в розмірі 2 400 грн
щомісячно починаючи з 01 травня 2014 року
до 01 травня 2015 року.

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 18 грудня 2000
року на автодорозі
Київ-Харків-Довжанський з вини водія
ОСОБА_4, який перебував з
відповідачем у трудових відносинах та
керував автомобілем марки ГАЗ 53-27, що
належав відповідачу на праві
власності, сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП), внаслідок якої він отримав тяжкі
тілесні ушкодження і йому повторно
було встановлено ІІІ групу
інвалідності строком до 01 травня 2015
року.

Позивач вказав, що відповідно до
довідки Ізюмського МВ ГУ МВС України в
Харківській області від 23 травня 2014
року № 49 його грошове забезпечення
станом на 01 травня 2014 року на посаді
інспектора ПСМ повинно було б складати
2 410 грн, а тому саме такий розмір
втраченого заробітку підлягає
стягненню з відповідача.

Посилаючись на вищевикладене, просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 18
червня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з АК «Харківобленерго» на
користь ОСОБА_3 втрачений заробіток у
розмірі 2 410 грн щомісяця починаючи з 01
травня 2014 року до 01 травня 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 23 липня 2014 року
апеляційну скаргу АК
«Харківобленерго» відхилено, рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 18 червня
2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі АК
«Харківобленерго», посилаючись на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з рішенням якого
погодився й апеляційний суд, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, врахував рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 29 липня 2013 року, за
результатами розгляду якого з АК
«Харківобленерго» стягнуто на користь
ОСОБА_3 втрачений заробіток в розмірі 2
410 грн щомісячно починаючи з 01
травня 2010 року до 01 травня 2014 року, та
дійшов висновку про продовження
відшкодування ОСОБА_3 шкоди, завданої
каліцтвом, на час встановлення
інвалідності до 01 травня 2015 року.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що рішення судів попередніх
інстанцій ухвалено із дотриманням норм
матеріального і процесуального права з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 18 грудня 2000 року
на автодорозі Київ-Харків-Довжанський
з вини водія ОСОБА_4, під час керування
належним АК «Харківобленерго»
автомобілем марки ГАЗ 53-27, з яким ОСОБА_4
перебував у трудових відносинах,
сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_3
отримав тяжкі тілесні ушкодження і
йому було встановлено ІІІ групу
інвалідності.

Наказом Ізюмського МРВ УМВС України в
Харківській області від 01
серпня 2001 року № 151 старшого сержанта
міліції ОСОБА_3 було звільнено з роботи
з посади міліціонера ПСМ Ізюмського МВ
ГУ МВС України в Харківській області за
станом здоров'я (а. с. 8).

Вироком Ізюмського міського суду
Харківської області від 23 серпня 2001
року ОСОБА_4, водія АК
«Харківобленерго», звільнено від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з актом амністії (а. с. 6).

Відповідно до висновку експерта № 6300
ая/12 у ОСОБА_3 внаслідок ДТП, яка сталася
18 грудня 2000 року, мала місце тяжка
черепно-мозкова травма у вигляді
забиття головного мозку, наявністю
субарахноідального крововиливу та
субдуральної гематоми правої
теменно-хроневої області, тупої травми
черева у вигляді розриву селезінки
тощо (а. с. 9).

Професійна працездатність ОСОБА_3, як
міліціонера, порушена на 100 %, а
він є інвалідом ІІІ групи, у зв'язку з
чим не може бути прийнятий на службу до
органів МВС України та обіймати посаду
міліціонера (наказ МВС України від 1995
року № 488).

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 АЛБ
№ 689279 від 02 квітня 2013 року ОСОБА_3 було
повторно встановлено ІІІ групу
інвалідності строком до 01 травня 2015
року (а. с. 3).

Згідно із довідкою Ізюмського міського
відділу ГУ МВС України в Харківській
області від 23 травня 2014 року № 49 станом
на 01 травня 2014 року щомісячне
грошове утримання ОСОБА_3 на посаді
інспектора ППС повинно було б складати
2 410 грн (а. с. 5).

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України визначено,
що фізична особа або юридична особа,
яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати потерпілому
заробіток (дохід), втрачений ним
внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Судами попередніх інстанцій також
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 27 липня 2009
року, яке змінено рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 30 вересня 2009 року в частині періоду
стягнення, з АК «Харківобленерго» на
користь ОСОБА_3 стягнуто втрачений
заробіток в розмірі 1 555 грн 54 коп.
щомісячно починаючи з 01 травня
2009 року до 01 травня 2010 року.

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 29
липня 2013 року, яке набрало законної
сили, стягнуто з АК «Харківобленерго»
на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток
в розмірі 2 410 грн щомісячно
починаючи з 01 травня 2010 року до 01 травня
2014 року (а. с. 28-31).

З огляду на викладене колегія суддів
касаційного суду вважає, що суди
попередніх інстанцій, дослідивши
докази у справі й надавши їм належну
оцінку, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини, і
дійшли обґрунтованого висновку про
продовження відшкодування ОСОБА_3
шкоди, завданої каліцтвом, на час
встановлення інвалідності до 01 травня
2015 року у розмірі 2 410 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та
виходячи з предмета заявленого позову,
колегія суддів касаційного суду дійшла
висновку про відповідність вимогам
закону рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 18 червня 2014 року та ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 23 липня 2014 року.

Докази та обставини, на які посилається
заявник у касаційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
попередніх інстанцій були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Акціонерної компанії
«Харківобленерго» відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 18
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 23
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:

О.В. Кафідова

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана