26.05.2014 Справа № 756/6906/14-ц
унікальний №756/6906/14-ц
провадження № 6/756/362/14
УХВАЛА

26 травня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Князік І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві подання
державного виконавця ВДВС
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві Шевченко О.Д. про
встановлення тимчасового обмеження
боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України,

встановив:

Державний виконавець ВДВС
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві Шевченко О.Д.
звернулася до суду з вказаним поданням,
в обґрунтування якого зазначає, що на
виконанні у ВДВС Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
перебуває виконавче провадження,
відкрите 01 серпня 2005 року, з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-807/05, виданого Макарівським
районним судом Київської області 25
липня 2005 року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 аліментів на утримання
сина в розмірі 1/4 частини усіх видів
доходів щомісячно починаючи з 29 червня
2005 року до досягнення дитиною
повноліття.

Посилаючись на те, що з моменту
відкриття виконавчого провадження та
направлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржником не вчинено жодних дій по
виконанню рішення, а також на те, що
виїзд боржника за кордон унеможливить
або ускладнить виконання рішення,
державний виконавиць просить обмежити
вказаного боржника у праві виїзду за
межі України до виконання рішення суду.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду подання повідомлений
належним чином, подав до суду заяву, в
якій просить розглядати подання за
його відсутності.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню.

До подання не додано доказів, що
підтверджують факт умисного ухилення
боржника від виконання зобов'язань
щодо сплати аліментів, покладених на
нього рішенням суду.

Зокрема, в матеріалах виконавчого
провадження відсутні докази отримання
боржником копії постанови про
відкриття виконавчого провадження від
01 серпня 2005 року. З письмової заяви
боржника від 11 листопада 2013 року
вбачається, що він дізнався про
наявність виконавчого провадження
лише у листопаді 2013 року. З цієї заяви
також вбачається, що на утриманні
боржника є ще двоє малолітніх дітей.

Постановою від 10 лютого 2014 року
державним виконавцем накладено арешт
на все майно боржника.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
наявності заборгованості із сплати
аліментів понад три місяці стягнення
може бути звернено на майно боржника.

Відсутність у боржника майна, роботи не
свідчить про умисне ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду.

Також суд не вбачає підстав для
тимчасового обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, оскільки до
подання не додано будь-яких доказів
того, що боржник має намір ухилитися
від виконання рішення суду шляхом
виїзду за межі України або доказів
неможливості виконання або
ускладнення виконання рішення суду про
стягнення аліментів в примусовому
порядку саме у зв'язку з тим, що боржник
не обмежений у праві виїзду за межі
України.

Крім того, на думку суду, обмеження у
праві виїзду за межі України є крайньою
мірою, спрямованою на забезпечення
виконання рішення суду, оскільки
обмежує конституційно закріплені
права громадянина.

З огляду на наведене підстав для
задоволення подання не вбачається.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст. 377-1 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві Шевченко
О.Д. про встановлення тимчасового
обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання в 5-денний
строк з дня отримання копії ухвали
апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
М.М.Маринченко