Справа № 265/1336/13-ц
Провадження № 2/265/6/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

при секретарі Ковальовій М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ спадщини та визнання
права власності на спадкове майно,

третя особа: Четверта маріупольська
державна нотаріальна контора,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2013 року позивачка звернулась
до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ
спадщини та визнання права власності
на спадкове майно. В обґрунтування
позовних вимог позивачка посилалась на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько
ОСОБА_4. Після його смерті залишилось
спадкове майно, а саме 1/2 частина
житлового будинку АДРЕСА_4 в місті
Маріуполі Донецької області, вартістю
119555,5 гривень, 2/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_5 в місті Маріуполі
Донецької області, вартістю 76269
гривень, 1/2 частини земельної ділянки
АДРЕСА_4 в місті Маріуполі Донецької
області, вартістю 75000 гривень, квартира
АДРЕСА_1, вартістю 135881 гривня, 1/2 частина
легкового автомобіля марки ВАЗ 21063-05,
державний номерний знак НОМЕР_4, 1989 року
випуску, вартістю 5898,835 гривень, 1/2
частина причепу легкового автомобіля
марки «ММЗ 81021», державний номерний
знак НОМЕР_1, 1991 року випуску, вартістю
1510,95 гривень. Спадкоємцями першої черги
після смерті батька є вона, а також її
матір, відповідачка по справі ОСОБА_3. У
встановлений законом строк вона
звернулась до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини та отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом, однак їй
було відмовлено у вчинені нотаріальних
дій у зв'язку з відсутністю у неї
оригіналів документів, необхідних для
видачі свідоцтва про право на спадщину.
Всі правовстановлюючі документи на
спадкове майно знаходяться у
відповідачки і вона відмовляється їх
надавати в добровільному порядку, що
перешкоджає позивачці реалізувати
право на отримання спадщини.
Відповідно до вимог чинного
законодавства долі кожного зі
спадкоємців за законом є рівними і
кожний з них має право на виділ своєї
долі в натурі. Оскільки долі у
спадковому майні що залишилось після
смерті її батька є достатньо малими і
виділити їх в натурі не уявляється
можливим, тому позивачка просить суд
виділити їй у власність цілу квартиру
АДРЕСА_2, а також зобов'язати
відповідачку виплатити їй різницю в
розмірі 71176,65 гривень, в рахунок
зрівняння часток. На підставі
викладеного, посилаючись на норми
Цивільного Кодексу України просила суд
здійснити поділ спадкового майна, що
залишилось після смерті ОСОБА_4,
виділивши їй в натурі квартиру АДРЕСА_3.
Виділити відповідачці 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_4 в місті
Маріуполі Донецької області, 2/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_5 в місті
Маріуполі Донецької області, 1/2 частину
земельної ділянки АДРЕСА_4 в місті
Маріуполі Донецької області, 1/2
частину легкового автомобіля марки ВАЗ
21063-05, державний номерний знак НОМЕР_4,
1989 року випуску, 1/2 частину причепу
легкового автомобіля марки «ММЗ 81021»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 1991 року
випуску. Визнати за нею та
відповідачкою по справі право
власності на вказане поділене майно в
порядку спадкування за законом, після
смерті ОСОБА_4. Стягнути з відповідачки
по справі ОСОБА_3 на її користь грошову
суму, яка є різницею, в рахунок
зрівняння часток спадкового майна в
розмірі 71176,65 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали
позовні вимоги у повному обсязі, надали
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві. Крім того, зазначили, що
усі правовстановлюючі документи на
спадкове майно, що залишилось після
смерті батька позивачки, знаходяться у
відповідачки і остання відмовляється
надати їх до нотаріальної контори.
Досягнути домовленості із
відповідачкою щодо розділу в натурі
спадкового майна в позасудовому
порядку не уявляється можливим.
Просили задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні заперечуючи проти
задоволення позовних вимог позивачки,
надала письмові заперечення та крім
того зазначила, що позивачка наряду із
нею є спадкоємицею після смерті її
чоловіка ОСОБА_4, однак здійснити
розділ спадкового майна що залишилось
після його смерті неможливо, оскільки
правовстановлюючі документи щодо
частини спадкового майна було
сфальсифіковано і вони не відповідають
реальним обставинам справи. Крім того,
вона незгодна із оцінкою спадкового
майна, проведеною позивачкою, а також з
порядком розподілу зазначеного майна
запропонованого позивачкою. На
підставі викладеного просила
відмовити в задоволенні вимог
позивачки.

Представник третьої особи - Четвертої
маріупольської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
надав заяву з проханням розглядати
справу за його відсутності.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб.

Згідно ст. 1218 Цивільного Кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народженні після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

В судовому засіданні було встановлено,
що батьками позивачки ОСОБА_1 є ОСОБА_4
та ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5
виданого Орджонікідзевським РАГС
міста Жданова.

З свідоцтва про одруження серія НОМЕР_6
від 23 серпня 1969 року вбачається, що
ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_4 на підставі договору дарування
№1-4242 від 25.12.1996 року та свідоцтва про
право на спадщину №697 від 16.02.1990 року
належало 2/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_5 в місті Маріуполі Донецької
області, а також на підставі свідоцтва
про право власності №615 від 06.07.1987 року,
будинок АДРЕСА_4 в місті Маріуполі
Донецької області. Крім того, ОСОБА_4 на
підставі державного акту від 01 червня
2000 року на праві приватної власності
належала земельна ділянка, площею 0,0880
га, розташована по АДРЕСА_4 в місті
Маріуполі та на підставі заповіту
власником квартири АДРЕСА_2. Згідно
технічного паспорту автомобіля серія
НОМЕР_7 та свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_8
ОСОБА_4 був власником легкового
автомобіля марки ВАЗ 21063-05, державний
номерний знак НОМЕР_4, 1989 року випуску
та причепу легкового автомобіля марки
«ММЗ 81021», державний номерний знак
НОМЕР_1, 1991 року випуску.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_9 виданого Орджонікідзевським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Маріупольського
міського управління юстиції ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належне йому майно.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачка ОСОБА_1 та відповідачка
ОСОБА_3 28 серпня 2012 року у встановленому
законом порядку звернулись до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, що підтверджується
листом Четвертої маріупольської
державної нотаріальної контори від
07.11.2013 року.

07 лютого 2013 року в Четвертій
маріупольській державній нотаріальній
конторі зареєстрована заява ОСОБА_1 про
видачу спадщини.

07 лютого 2013 року ОСОБА_1 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/4 частину вкладів, після
смерті ОСОБА_4.

Крім того, 08 лютого 2013 року, державним
нотаріусом Четвертої маріупольської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальних дій, згідно з
яким ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті її батька ОСОБА_4 на майно, що
складається з частин житлового будинку
АДРЕСА_4 в місті Маріуполі Донецької
області, житлового будинку АДРЕСА_5 в
місті Маріуполі Донецької області,
земельної ділянки АДРЕСА_4 в місті
Маріуполі Донецької області, квартири
АДРЕСА_1, легкового автомобіля марки
ВАЗ 21063-05, державний номерний знак
НОМЕР_4, 1989 року випуску, причепу
легкового автомобіля марки «ММЗ 81021»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 1991 року
випуску відмовлено.

У відповідності до п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно з ст. 1278 Цивільного Кодексу
України, частки кожного спадкоємця у
спадщині є рівними, якщо спадкодавець у
заповіті сам не розподілив спадщину
між ними.

Кожен із спадкоємців має право на виділ
його частки в натурі.

У відповідності до п. 26 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», при поділі
спадщини між спадкоємцями необхідно
враховувати правило частини першої
статті 1278 ЦК ( 435-15 ) про те, що коли
спадкодавець у заповіті сам не
розподілив спадщину між спадкоємцями,
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними. При розподілі такої спадщини
необхідно застосовувати норми, що
регулюють відповідні правовідносини
спільної часткової власності.

Згідно ст. 367 Цивільного Кодексу
України майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними.

Зважаючи на відсутність домовленості
між сторонами на поділ спадкового
майна, суд вважає за необхідне поділити
спадщину після смерті ОСОБА_4 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, між спадкоємцями -
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках та в
порядку поділу спадщини між
спадкоємцями, визнати за ними в рівних
частках право власності по 1/4 частині
житлового будинку АДРЕСА_4 в місті
Маріуполі Донецької області, по 1/3
частині житлового будинку АДРЕСА_5 в
місті Маріуполі Донецької області, по
1/4 частині земельної ділянки АДРЕСА_4 в
місті Маріуполі Донецької області, по
1/2 частині квартири АДРЕСА_1, по 1/4
частині легкового автомобіля марки ВАЗ
21063-05, державний номерний знак НОМЕР_4,
1989 року випуску, по 1/4 частині причепа
легкового автомобіля марки «ММЗ 81021»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 1991 року
випуску, за кожною після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України
власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається
належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Таким чином, суд
вважає, що зібрані по справі докази та
встановлені судом фактичні обставини
справи, дозволяють частково
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідачки на користь
позивачки сплачені нею при подачі
позову та документально підтверджені
судові витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а саме суму
судового збору в розмірі 1720,50 копійок.

На підставі ст. 16, 317, 367, 1216, 1218, 1281, 1261, 1278
Цивільного Кодексу України, Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», ст. 41
Конституції України, керуючись ст. 10, 11,
60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ спадщини та визнання права
власності на спадкове майно -
задовольнити частково.

Поділити спадщину після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року між
спадкоємцями - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в
рівних частках.

В порядку поділу спадщини між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, визнати в рівних частках право
власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/4
частині житлового будинку АДРЕСА_4 в
місті Маріуполі Донецької області, по
1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_5 в
місті Маріуполі Донецької області, по
1/4 частині земельної ділянки АДРЕСА_4 в
місті Маріуполі Донецької області, по
1/2 частині квартири АДРЕСА_1, по 1/4
частині легкового автомобіля марки ВАЗ
21063-05, державний номерний знак НОМЕР_4,
1989 року випуску, по 1/4 частині причепа
легкового автомобіля марки «ММЗ 81021»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 1991 року
випуску, за кожною після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн.
НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
іпн. НОМЕР_3 що зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_4, суму сплаченого
судового збору в розмірі 1720 (одна
тисяча сімсот двадцять) гривень 50
копійок.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя _________________________