АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2353/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мороз В.П. Доповідач - Петешенкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Провадження № 22-ц/774/2353/14
Головуючий в 1 інстанції - Мороз В.П.

Справа № 202/34930/13-ц
Доповідач - Петешенкова М.Ю.

Категорія - 41

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника відповідача ОСОБА_3 на
рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа Орган опіки та
піклування Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради про усунення
перешкод у здійсненні права власності,
-

В С
Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивачка звернулася з
вищезазначеним позовом до суду,
посилаючись на те, що вона є власницею
домоволодіння АДРЕСА_1. За вказаною
адресою зареєстровані відповідачі,
проте в домоволодінні не проживають,
добровільно виселитися відмовляються,
комунальні послуги не сплачують. У
зв'язку із чим вона звернулася до суду
та просить усунути перешкоди у
користуванні зазначеним
домоволодінням шляхом виселення та
зняття відповідачів з реєстраційного
обліку за вказаною адресою.

Рішенням Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
(а.с.64-66).

Суд усунув перешкоди ОСОБА_4 у
володінні, користуванні та
розпорядженні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 посилаючись на
грубе порушення судом норм
матеріального та неправильне
застосування процесуального права
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, а рішення
суду першої інстанції скасувати з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачка будучі власником вказаного
домоволодіння у розумінні вимог ст. 386
ЦК України має право звертатися до суду
з вимогою про заборону вчинення іншою
особою дій, які можуть порушити її
право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому
порушенню.

Проте погодитись із таким висновком
суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі свідоцтва від 04 червня 2013
року зареєстрованого в реєстрі № 929,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 власником
домоволодіння АДРЕСА_1 є позивачка
ОСОБА_4

Відповідно до довідки № 3001 від 02 серпня
2013 року, виданої Індустріальним РВ в
м.Дніпропетровську ГУДМС України в
Дніпропетровській області в даному
домоволодінні зареєстровані
відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7

За змістом ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення ст. 7 цього Закону
підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм житловим
приміщенням, власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши одночасно одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на це, вирішення питання про
зняття осіб з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такими
особами житловим приміщенням
відповідно до норм житлового та
цивільного законодавства - статей 71, 72,
116, 156 ЖК, ст. 405 ЦК.

Способи захисту права власності
передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК
України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку
(квартири) визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач
жилого приміщення та члени його сім'ї,
які проживають разом з ним, можуть за
взаємною згодою дозволити тимчасове
проживання в жилому приміщенні, що є в
їх користуванні, інших осіб без
стягнення плати за користування
приміщенням (тимчасових жильців), в
тому числі опікуна чи піклувальника,
який не є членом сім'ї наймача.

Тимчасові жильці на вимогу наймача або
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Суд першої інстанції на вищевикладене
уваги не звернув, належним чином не
перевірив, чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також належним
чином не перевірив доводів позивача
щодо порушення її права користування
та розпорядження майном, підстав для
зняття відповідачів з реєстрації та
дійшов до передчасного висновку про
задоволення позову.

Колегія суддів, враховуючи
вищевикладене, дійшла висновку, що
судом допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника відповідача ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа Орган опіки та
піклування Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради про усунення
перешкод у здійсненні права власності -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: