Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №281/1068/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.

суддів
Галацевич О.М., Матюшенка І.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Лугинського районного суду
Житомирської області від 03 липня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
з даним позовом та після уточнення
позовних вимог просив стягнути з
відповідача на його користь аліменти
на утримання неповнолітнього сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі - 400 грн. щомісячно, починаючи з дня
подачі заяви до досягнення сином
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, але
не менше ніж 30% прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку. Судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування позову зазначав,
що вони з відповідачем знаходились в
зареєстрованому шлюбі, який 11.04.2014 було
розірвано. Від даного шлюбу мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітнього сина
ОСОБА_5. Відповідач працюючи приватним
підприємцем і маючи відповідний дохід,
не надає матеріальної допомоги на
утримання дітей, не бере участі у їх
вихованні. Позивачу потрібні кошти на
утримання неповнолітньої дитини,
оскільки він не працює, являється
інвалідом 3 групи і не має інших
доходів, крім пенсії. Також кошти
потрібні на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_5, який навчається на бюджеті
на 3 курсі денного відділення
Національного медичного університету
ім. О.О. Богомольця.

Рішенням Лугинського районного
суду від 03 липня 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись із судовим
рішенням, відповідач подала апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Посилається на неповноту
з'ясування обставин справи, при
ухвалені рішення суд порушив норми
матеріального та процесуального права.
Суд не врахував того, що вона по мірі
можливості забезпечує своїх дітей, а на
даний час не працює, доходів немає,
перебуває у відпустці по догляду за
донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того,
посилається на те, що позивач навмисно
утримує сина ОСОБА_4 і не дозволяє йому
проживати разом з нею.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Стаття 180 Сімейного Кодексу
України передбачає обов'язок батьків
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Аліменти на утримання
дитини присуджуються у частці від
заробітку (доходу) її матері, батька (ст.
183 СК України) або в твердій грошовій
сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються
щомісячно. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (ч. 2 ст. 182 згаданого
Закону).

З роз'яснень, викладених у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
від 15.05.2006 року за № 3 вбачається, що при
визначенні розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 13.11.1993 року по
11.04.2014 року, під час якого народився син
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
батьком.

Позивач не працює та є інвалідом
третьої групи, що підтверджується його
поясненнями та копією пенсійного
посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.7). Розмір
пенсії ОСОБА_2 згідно довідки
управління Пенсійного Фонду України в
Лугинському районі станом на квітень
2014 року складав 1045 грн. 57 коп.(а.с. 9).

Згідно матеріалів справи
відповідач є фізичною особою -
підприємцем, реєстраційний номер ОКПП
НОМЕР_2 і згідно довідки про доходи від
зайняття підприємницькою діяльністю №
1299/10/17-20 від 02.07.2014 року вона за 2013 рік
отримала дохід від підприємницької
діяльності в сумі 43860 грн. 40 коп.(а.с. 33)

Доводи апелянта про те, що вона не
займається підприємницькою діяльністю
не знайшли свого підтвердження,
оскільки ОСОБА_3 не надала будь-яких
доказів в обгрунтування вказаних
доводів апеляційної скарги і таких
доказів не встановлено судом.

Сам факт народження 04 березня 2013
року у відповідача доньки ОСОБА_6, а
також те, що ОСОБА_3 з дитиною
тимчасового проживає у своїх батьків
не підтверджує припинення останньою
підприємницької діяльності, оскільки
за період 2013 року згідно довідки про її
доходи від підприємницької діяльності
остання мала значний дохід на протязі
всього 2013 року.

Вимогами ч.2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов про
стягнення з відповідача аліменти на
утримання неповнолітнього сина у
розмірі 400 грн. щомісячно, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
позивач має право на їх отримання, а
відповідач спроможна сплачувати
аліменти у такому розмірі. Висновок
суду є обґрунтованим та відповідає
встановленим фактам.

Таким чином, з врахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, не ґрунтуються на
доказах та законі, суд першої
інстанції перевіривши доводи сторін, в
повному обсязі визначився із
характером спірних правовідносин і
постановив законне і обґрунтоване
рішення, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування та
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лугинського районного суду
Житомирської області від 03 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий
Судді