УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Наумчука
М.І., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» до ОСОБА_3, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Стара Фортеця
Трейдінг», про звернення стягнення на
предмет застави, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ
«Фідобанк») звернулось до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтування
посилаючись на те, що 07 квітня 2005 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Стара Фортеця
Трейдінг» (далі - ТОВ «Стара Фортеця
Трейдінг») та акціонерним банком
«АЖІО», правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк», було укладено кредитний
договір, за умовами якого банк відкрив
ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг»
відновлювальну мультивалютну кредитну
лінію з лімітом у розмірі 660 000 дол. США з
кінцевим строком повернення до 27 січня
2009 року. На забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ «Стара Фортеця
Трейдінг» за кредитним договором 15
січня 2007 року між ОСОБА_3 та відкритим
акціонерним товариством «СЕБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк», було укладено договір
застави транспортного засобу на
підставі якого ОСОБА_3 передав у
заставу банку належний йому автомобіль
«Toyota Lend Cruiser», 2003 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_1. ТОВ «Стара Фортеця Трейдінг»
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує у зв'язку з
чим утворилась заборгованість у
розмірі 22 081 814 грн 87 коп. Враховуючи
викладене, позивач просив в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернути стягнення на
предмет застави.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Фідобанк»
просить скасувати вказані судові
рішення і направити справу на новий
судовий розгляд, посилаючись на
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
кінцевим строком повернення кредиту
було 27 січня 2009 року, банк звернувся до
суду з позовом у квітні 2013 року.
Відповідач заявив клопотання про
відмову в позові, у зв'язку з пропуском
строку позовної давності, тому дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
позові з підстав пропуску строку
позовної давності.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
відхилити, рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 17 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

М.І. Наумчук