Справа № 266/4348/14-ц
Провадженя№ 2/266/1296/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.,

при секретарі -
Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Маріупольської
міської ради про визначення часток у
спільній сумісній власності та
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивачі звернулись до
суду з позовом до відповідача про
визначення часток у спільному
сумісному майні та визнання права
власності в порядку спадкування. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначили, що на підставі свідоцтва про
право на житло, право власності на
квартиру АДРЕСА_1 належить позивачам та
померлому ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_4 та після його смерті відкрилась
спадщина на нерухоме майно у вигляді
частки квартири АДРЕСА_1. Через те, що
частки співвласників квартири не були
визначені, вони не мають можливості
оформити право власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4
Просили суд визначити частки у
спільному сумісному майна та визнати
за ними право власності за кожним у
розмірі 1/4 частини квартири та визнати
право власності в порядку спадкування
за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4

В судове засідання позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали суду письмову
заяву, в якій підтримали позовні вимоги
в повному обсязі та просили розглянути
справу без їх участі.

В судове засідання представник
відповідача - Маріупольської міської
ради Іванченко Н.О., яка діє на підставі
довіреності, не з'явилась, надавши суду
заперечення проти позову. В своїх
запереченнях позов в частині визнання
права власності в порядку спадкування
вважала необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню. Посилалась на те,
що спадкодавець належним чином не
зареєстрував право власності на
частину квартиру, а це є умовою для
переходу право власності в порядку
спадкування, тобто, фактично до
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцю на час відкриття спадщини.
Проти задоволення позову в частині
встановлення часток у праві власності
не заперечувала та просила справу
розглянути за її відсутності з
урахуванням письмових пояснень.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає можливим ухвалити
рішення про задоволення позову у
повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло від 16.06. 1994
року № 21564АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності. (а.с.5)

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1,
виданого Приморським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6)

Відповідно до свідоцтва про укладення
шлюбу НОМЕР_2, виданого Будинком
одруження м. Жданова Донецької області,
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 14
серпня 1970 року. (а.с.8)

За свідоцтвами про народження НОМЕР_3
та НОМЕР_4 виданими Приморським ЗАЦС
Донецької області, батьками ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
НОМЕР_5, виданого Маріупольським
Міським відділом реєстрації актів
громадянського стану Донецької
області ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_8 14 вересня 1996 року та змінила
прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». (а.с.11)

Як вбачається зі спадкової справи №
431/2013, заведеної після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
донькаспадкодавця ОСОБА_1 у
встановлений законом строк звернулась
із заявою про прийняття спадщини.
Спадкоємець ОСОБА_3 також у
встановлений законом строк звернулась
до нотаріальної контори. Інший
спадкоємець - син ОСОБА_2 звернувся з
заявою про прийняття спадщини після
спливу шестимісячного строку. Інших
спадкоємців першої черги за законом не
має. (а.с. 44-46, 52)

Крім того, спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2
відмовились від спадщини на користь
доньки спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_1, що
підтверджується відповідними заявами.
(а.с.46,52)

Відповідно до ст.. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
та юридичні особи.

Таким чином, між сторонами мають місце
правовідносини, що виникають із права
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.. 370, 372 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини та право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України є
спадкоємицею першої черги, як донька
спадкодавця.

Відповідно до ст.. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщин.

Інші спадкоємці першої черги - ОСОБА_3
та ОСОБА_2 відмовились від прийняття
спадщини на користь особи, яка прийняла
спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії державного нотаріусу
Другої маріупольської державної
нотаріальної контори Старостенко Л.Г.
від 01.08. 2014 року за № 1017/02-31 позивачу
ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1,
після померлого ОСОБА_4, у зв'язку
відсутністю у спадкоємця документів,
підтверджуючих державну реєстрацію
нерухомого майна в МКП «Маріупольське
бюро технічної інвентаризації». (а.с.18)

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Як слід зі свідоцтва про право
власності на житло від 16.06. 1994 року,
ОСОБА_4 та членам його сім'ї ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить право
приватної спільної сумісної власності
на вищезазначену квартиру, яка була
приватизована відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду». Дане свідоцтво було
видано на підставі розпорядження № 21564
від 16.06. 1994 року.

Згідно ст.. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
державного житлового фонду на користь
громадян України.

Тобто, приватизація включає в себе
комплекс способів та дій, які
вчиняються громадянами, результатом
яких є набуття ними права власності на
приміщення державного житлового фонду
і виникнення якого оформлюється
органом приватизації шляхом прийняття
відповідного рішення та видачі
свідоцтва.

Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07.02. 2014 року № 5
вбачається, що суди повинні мати на
увазі, що законом може бути
встановлений інший момент (підстава)
набуття права власності. Зокрема,
передача житла з державного житлового
фонду на користь громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07. 2004 року, права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалась
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинності на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спадкодавцем ОСОБА_4 за життя було
набуто право власності на частину
квартиру АДРЕСА_1, оскільки йому та
членам його родини було видано
свідоцтво про право власності на житло,
яке виділялось з державного житлового
фонду, тому суд критично оцінює доводи
представника відповідача про те, що
спадкодавець за життя не набув права
власності на частину квартиру, а тому
спадкоємець також не набуває права
власності у порядку спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30.05. 2008 року свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст.. 1226 ЦК України частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Таким чином, частки співвласників
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 є
рівними, тобто кожному з них належало
по 1/4 частці.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина у вигляді 1/4 частки у праві
власності квартири за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки позивачка ОСОБА_1 є єдиною
спадкоємицею, яка прийняла спадщину та
на користь якої відмовились від
прийняття спадщини інші спадкоємці,
тому у суду є всі підстави для визнання
за нею право власності в порядку
спадкування на ? частину. Решта
позовних вимог є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає, оскільки не
надано доказів того, що це право
оспорюються чи не визнається іншими
особами.

Виходячи з вищенаведеного, суд позовні
вимоги задовольняє частково.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 368, 370, 372, 1222, 1223, 1226, 1261 ЦК
України, ст.ст. 15, 16, 60, 209, 214-215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради
про визначення часток у спільній
сумісній власності та визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити частково.

Визначити, що частина ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 становить по
1/4 частини квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у
вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Дзюба М. В.