АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усик Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 22 вересня 2014
р. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 р. ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу, укладеного між нею та
відповідачем 05.08.2004 р., посилаючись на
те, що сімейне життя з відповідачем не
склалось, їх шлюбні відносини
припинені, а тому подальше збереження
їх сім'ї є неможливим.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 22.09.2014 року позов
задоволено.

Справа №756/7425/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/13624/2014 р. Головуючий
у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І. Шлюб,
зареєстрований 05.08.2004 р. Центральним
відділом реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї,
актовий запис №1473, між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні позову,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинами справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вказував на те, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про необхідність розірвання шлюбу,
обмежившись лише поясненнями
позивачки, яка не надала суду будь-яких
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Крім того зазначав, що
постановляючи рішення у його
відсутність за наявності заяви про
відкладення розгляду справи, суд
позбавив його права приймати участь в
судовому засіданні та надати докази, що
спростовували б твердження позиваки,
чим порушив його процесуальні права.

В судове засідання ОСОБА_1 не
з'явився, про час та місце розгляд
справи був повідомлений належно, що
підтверджується повідомленням про
вручення йому поштового відправлення.

ОСОБА_2 та її представник просили
апеляційну скаргу відхилити,
посилаючись на те, що її доводи не
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 05.08.2004 р., від якого мають сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції
обгрунтовував свої висновки тим, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження сім'ї стали неможливими і
суперечать інтересам позивача.

Такий висновок суду ґрунтується
на матеріалах справи та вимогах закону.

За змістом ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як стверджувала позивач ОСОБА_2,
сторони спільне господарство не
ведуть, шлюбні стосунки не підтримують,
а наданий судом строк для примирення
позитивних результатів не дав.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд першої інстанції не урахував
бажання відповідача зберегти сім'ю не є
непереконливими, оскільки не містять
обґрунтувань реальних можливостей
збереження сім'ї.

Ураховуючи категоричність
тверджень позивача про відсутність
взаєморозуміння та поваги один до
одного подружжя, а також те, що наданий
судом строк для примирення не дав
ніяких позитивних змін у відносинах
подружжя, суд першої інстанції суду
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про те, що сім'я у сторін
розпалась і її збереження є неможливим.

Твердження в апеляційній скарзі
про порушення процесуальних прав
відповідача, з посиланням на те, що суд
ухвалив рішення за його відсутності,
чим позбавив можливості надати докази
на підтвердження своїх доводів про
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки
ОСОБА_1 був належно повідомлений про
розгляд справи і не надав доказів
поважності причин його неявки в судове
засідання (як і до суду апеляційної)
інстанції).

Ураховуючи наведене колегія
суддів вважає, що рішення суду є
законним та обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги правильність
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому не убачається
підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 22 вересня 2014
р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: