І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2014 року
суд Рівненської області
в особі судді - Музичук Н.Ю.
при секретарі - Дубарець Ю.М.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про примусове виселення із
житлового приміщення без надання
В серпні 2014 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до
Рівненського міського суду із позовом
до ОСОБА_5 про примусове виселення із
житлового приміщення приватної
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житла за неможливістю спільного
В позовній заяві зазначалось, що
позивачі володіють правом приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1. Разом з
ними в квартирі проживає колишній
чоловік позивача ОСОБА_3, шлюб з яким
розірвано рішенням Рівненського
міського суду 12.12.2013 року у справі №
квартирі на підставі укладеного 04.01.2002
року шлюбу. Відповідач ОСОБА_5 не
працює, не виконує і ніколи не
виконував обов'язки, що виникають із
договору найму, по сплаті комунальних
платежів. Проживаючи в квартирі, він
постійно зловживає спиртними напоями
та порушує правила співжиття. Потягом
останніх років влаштовує безпідставні
сварки, ображає непристойними словами,
застосовує фізичну силу до колишніх
членів сім»ї, власників квартири,
погрожує фізичною розправою та
вбивством, що підтверджується
постановами органу внутрішніх справ та
свідками в суді. Неповнолітня
дванадцятирічна дитина ОСОБА_6
постійно страждає через агресію
відповідача. До відповідача регулярно
застосовувались міри
адміністративного впливу та
профілактичні заходи органів
внутрішніх справ, які не дають
позитивних результатів. Вважають
поведінку відповідача, який створює
умови неможливого з ним проживання для
інших членів сім»ї, достатньою
підставою для виселення його із
квартири без надання іншого житла.

Письмових заперечень відповідача суду
не надано.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 повністю підтримали
позовні вимоги в суді. Додатково
пояснили, що відповідач колишній член
сім»ї, не має житла у власності, раніше
судимий, протягом 7 років не працює,
веде антигромадський спосіб життя.
Тривалий час відповідач щоденно
перебуває в нетверезому агресивному
стані, при цьому вчиняє скандали,
наносить тілесні ушкодження і побої,
погрожує розправою, нищить майно, стає
неконтрольованим. В такому стані його
неможливо зупинити, вони близько 10
разів на рік на поведінку відповідача
вони звертались в органи міліції,
працівниками міліції застосовувались
заходи виховного впливу та
адміністративного характеру,
кількості вказати не можуть, але такі
не дали позитивних результатів,
навпаки поведінка відповідача стає
агресивнішою. З часу розлучення
поведінка погіршилась а ситуація в
квартирі ще ускладнилась. Агресивна
поведінка відповідача та конфлікти
негативно в пливають на розвиток, стан
здоров»я та поведінку неповнолітнього
сина та створює умови неможливого
проживання інших членів сім»ї,
позивачів в справі, з ним в одній
квартирі. Просять задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, згідно наданої суду заяви
просить розглянути праву без його
участі на підставі наявних в справі
доказів, позовні вимоги підтримує.

Відповідач, будучи повідомленим про
час і місце судового розгляду справи, в
судове засідання повторно не з'явився,
причину неявки суду не повідомив, заяви
чи клопотання суду не надав. З
урахуванням наведеного, думки сторони
позивача, суд приходить до висновку про
доцільність проведення судового
розгляду справи без участі відповідача
із ухваленням заочного рішення за
згодою позивача.

Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні
надані в справі докази, встановлені
обставини, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується учасниками судового
розгляду, що відповідач ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вселений в спірну належну
на праві спільної сумісної власності
позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого виконкомом
Рівненської міської ради 27.12.1999 року,
квартиру АДРЕСА_1 в якості члена сім»ї,
чоловіка позивачки ОСОБА_3, після
реєстрації шлюбу в 2002 році. Зі згоди
співвласників, позивачів, відповідач
був зареєстрований в якості члена сім'ї
по місцю проживання за вказаною
адресою 16.08.2011 року, де проживає по
теперішній час. Рішенням Рівненського
міського суду 12 грудня 2013 року в справі
№569/18958/13-ц шлюб між позивачем ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_5 розірваний,
рішення вступило в законну силу.

Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК
України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник майна, як
зазначено у статті 391 ЦК України, має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК України визначено, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Підстави виселення членів
сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника
будинку передбачені статтею 157 ЖК
України та частиною 1 статті 116 ЖК
України. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Виселення згідно із частиною 1 статті 116
ЖК України, що відноситься до Глави 2
„Користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду", може мати місце, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадянського впливу виявилися
безрезультатними, виселення винних на
вимогу власника або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

При вирішенні позову про виселення на
підставі ст. 116 ЖК України, щодо осіб,
які систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, суд виходить з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статись і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу, такі як
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконавчих комітетів,
жильців будинку, трудових колективів,
не дали позитивних результатів. Факти
застосування вищевказаних заходів
повинні підтверджуватись письмовими
доказами.

У відповідності до положень ст.ст. 10,60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і запре речень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Допитапна в якості свідка ОСОБА_7 суду
показала, що їй відомо про систематичне
зловживання спиртними напоями
відповідача ОСОБА_5, котрий в її
присутності неодноразово бив свою
дружину, проявляв до членів сім»ї
агресію, висловлювався нецензурною
лайкою, на зауваження не реагував.
Відомо, що неодноразово він бив тещу, не
виконує батьківських обов'язків щодо
дитини, а внаслідок агресивної
неадекватної поведінки нетверезого
відповідача психіка дитини
травмується. Пояснила, що останнім
часом поведінка відповідача
погіршується, а після застосування
профілактичних заходів органами
міліції така не змінилась в кращу
сторону. Вважає, що відповідач своєю
протизаконною поведінкою створює
умови неможливого проживання із ним в
одній квартирі колишніх членів сім»ї.

Допитаний в якості свідка старший
дільничний інспектор Рівненського МВ
УМВСУ в Рівненській області Бондарчук
А.І. суду показав, що відповідач
перебуває на профілактичному обліку
Рівненського МВ, як сімейний дебошир, а
також перебуває на обліку в РОПЦЗН з
приводу хронічного алкоголізму.
Особисто ним ОСОБА_5 в 2012 році був
направлений на лікування від
алкоголізму в Орлівську ОПНБ
Сарненського району. В 2013 році
відповідач був притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді адміністративного арешту і він
поміщав його в ІТТ. Неодноразово
відповідач притягувався до
адміністративної відповідальності із
накладенням стягнення у виді штрафу за
ст.ст. 178, 173-2 КпАП України. Він особисто
неодноразово забирав його п'яним із
квартири та складав щодо відповідача
адміністративні протоколи.

Згідно наданого позивачем
повідомлення Рівненського ОЦПЗН №1522
від 09.10.14 року підтверджується, що
ОСОБА_5 перебуває на обліку у
лікаря-нарколога із 18.01.2009 року з
приводу психічних та поведінкових
розладів внаслідок вживання алкоголю,
стан залежності.

Психолого-педагогічною
характеристикою неповнолітнього
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданою 11.11.2014 року
Рівненською ЗОШ №25, підтверджується,
що дитина виявляє неуважність, агресію
до учнів та вчителів, безпричинно
викрикує, вживає нецензурні слова в
спілкуванні із однолітками. Батько
дитини постійно пиячить, ображає свою
сім»ю, у вихованні сина участі не
приймає.

Згідно наданої на ухвалу суду
інформації Рівненського МВ УМВС від
30.10.2014 року №50/1-25613 на підставі даних
АІПС «Армор», зареєстровані в 2013 році 4
факти та в 2014 році 2 факти звернення
членів сім»ї щодо неправомірних дій
відповідача ОСОБА_5 - нанесення
тілесних ушкоджень, дебошів, погроз і
насильства в сім»ї в стані
алкогольного сп'яніння. Крім того,
встановлено, що відповідач раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності в 1996 та в 1999 роках,
судимість погашена, був під
адміністративним наглядом органів
внутрішніх справ в 2005-2006 роках,
зареєстрований на обліку, як сімейний
насильник в 2012 -2014 роках, протягом цього
періоду 5 разів значиться підозрюваним
по фактах нанесення тілесних ушкоджень
/відмовні матеріали по 6.п.2 КПК України,
внесено до ЄРДР 08.07.2013 року, списано по
ЗУ «Про звернення громадян»/, складено
адміністративний протокол 17.10.2013 року,
за яким відповідача притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з того, що відповідач
ОСОБА_5 є колишнім членом сім'ї
власників квартири, а саме позивачів,
то він може бути виселений лише на
підставі статей 9, 157 ЖК України у
випадках, передбачених частиною 1
статті 116 ЖК України, чи в інших
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Оцінкою вищенаведених досліджених
доказів суд приходить до висновку, що в
ході розгляду справи належними
допустимими доказами підтверджуються
систематичні зловживання спиртними
напоями та систематичне порушення
правил співжиття відповідачем ОСОБА_5,
які роблять неможливим для інших
членів сім»ї, проживання з ними в
одній квартирі, а також те, що заходи
запобігання і громадянського впливу з
боку органів внутрішніх справ щодо
відповідача виявилися
безрезультатними, як це передбачено
частиною 1 статті 116 ЖК України, що
вважається законними підставами для
задоволення позовних вимог. При цьому
суд приймає також до уваги, що колишні
члени сім»ї позивача, співвласники
квартири, є людьми із обмеженою
працездатністю та незадовільним
станом здоров»я, в тому числі ОСОБА_1
хворіє хронічними хворобами і є
пенсіонером по віку, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
інвалідами ІІІ групи по загальному
захворюванню, ОСОБА_6 є неповнолітнім, є
особами послабленого психічного і
нервового сприйняття та реагування,
щодо яких тривалий час внаслідок
недостойної протизаконної поведінки
відповідача створюються умови
неможливого сумісного проживання в
одній квартирі.

Таким чином, позовні вимоги доведені,
обґрунтовані, підлягають до
задоволення за рішенням суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати пропорційно до суми
задоволених вимог. З врахуванням даної
вимоги процесуального кодексу та
встановлених судом обставин, підлягає
до стягнення з відповідача на користь
позивача підтверджені доказами
понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60
коп.

На підставі викладеного,ст. 116 ЖК
України, керуючись ст. ст. 10,11,57-60, 88,
208,209,212-215,218,223,224-228, 292,294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Пшеничне Нижньогірського району
Республіки Крим, примусово виселити із
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Пшеничне Нижньогірського
району Республіки Крим, на користь
ОСОБА_1 кошти в сумі 243,60 грн. на
відшкодування судових витрат в справі.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів із дня отримання копії
цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через місцевий суд поданням
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а для
осіб які брали участь у справі але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення - протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Рівненського міського суду
Н.Ю.Музичук