Справа №489/4698/14-ц 09.10.2014 09.10.2014 09.10.2014
Провадження № 22ц/784/2740/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

9 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Колосовського С.Ю.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 серпня 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальність «Компанія
Укрфінанс» (надалі - ТОВ «Компанія
Укрфінанс»), дочірнього підприємства
«Укрфінанс-Південь» ТОВ «Компанія
Укрфінанс» (надалі - Дочірнє
підприємство «Укрфінанс-Південь»),
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Вусо» (надалі - ПАТ
«СК «Вусо») про визнання договорів
недійсними ,-

В С Т А Н О В И Л А:

2 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ТОВ «Компанія Укрфінанс»,
його Дочірнього підприємства
«Укрфінанс-Південь» та ПАТ «СК «Вусо»
про визнання договорів недійсними.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13
липня 2011 року між ним та ТОВ «Компанія
Укрфінанс» було укладено договір,
предметом якого є надання
взаємопов'язаних послуг з метою
придбання товару, зокрема будівельних
матеріалів на суму 25000 грн. шляхом
участі у програмі «Укрфінанс» через
сформовані групи учасників програми.
За участь у цій програмі ним було
сплачено реєстраційний платіж у
розмірі 1125 грн. та 500 грн. страхового
платежу.

Того ж дня між ним та дочірнім
підприємством « Укрфінанс -Південь»
було укладено договір про надання
інформаційних та консультаційних
послуг з питань виконання зазначеного
договору, а з ПАТ «СК «Вусо» договір
добровільного страхування від
нещасних випадків. 23 липня 2011 року на
виконання умов укладеного договору він
сплатив на користь ТОВ «Компанія
Укрфінанс» 416,67 грн. чистого платежу, а
125,00 грн. - адміністративні витрати.

Проте, обіцяну в усному порядку
фінансову допомогу в розмірі 25000
грн. від ТОВ «Компанія Укрфінанс» він
не отримав.

З огляду на ці обставини, він вважає, що
зазначені договори є такими, що
укладені внаслідок психологічного
тиску, обману та в силу положень ч. 1
п.7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» є нечесною
підприємницькою практикою, що є
підставою для визнання таких договорів
недійними.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просив визнати недійсними
вищезазначені договори.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 серпня 2014 року в
задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
просив скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вимоги позову в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши
спір в межах заявлених позовних вимог,
повно та всебічно дослідив обставини
справи, належно оцінив надані
сторонами докази й дійшов вірного
висновку про відсутність правових
підстав для визнання договір
недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 13 липня 2011
року між ТОВ «Компанія Укрфінанс» та
ОСОБА_2 укладено договір № 002310,
предметом якого є надання учаснику
програми «Укрфінанс» послуг,
спрямованих на придбання учасником
програми товару в групах (надалі -
Договір).

Згідно з додатком № 1 до зазначеного
договору ОСОБА_2 отримав право на
придбання будівельних матеріалів
(Товару), вартістю 25 000 грн.

Відповідно до ст. 2 Договору учасник
зобов'язується виконувати
зобов'язання, передбачені Договором, у
порядку та строки визначені Договором
та додатку № 1 до Договору; у ст. 4.1
Договору визначено, що Договір діє до
моменту виконання обома сторонами всіх
зобов'язань, передбачених Договором та
додатком до нього.

За приписом п. 2.1.5 Договору після
підписання даного Договору учасник
зобов'язується укласти договір
страхування життя з однією із
страховим компаній, яку обирає на свій
власний розсуд.

Пунктом 2.4 Договору передбачено
зобов'язання ТОВ «Компанія Укрфінанс»
здійснювання адміністративних
процедур, необхідних для сплати та
передачі Товару учаснику (а.с.10,11).

Із змісту додатку № 1 до Договору
вбачається, що чистий платіж за
вказаним договором складає 416,67 грн.,
адміністративні витрати - 0,5%, загальний
платіж - 541,67 грн., кількість загальних
платежів - 60, адміністративний платіж
4,5%, що складає 1125 грн.(а.с.11).

Цього ж дня між дочірнім підприємством
«Укрфінанс-Південь» та ОСОБА_2 було
укладено договір № 001205, відповідно до
умов якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується надати
інформаційно-консультаційні,
консультаційно - роз'яснювальні,
довідкові послуги з питань виконання
умов договору № 002310 від 13 липня 2011 року
(а.с.14).

Послуги замовник оплачую одноразово в
сумі 1125,00 грн., що становить 4,5% від
вартості товару, яка визначена в
додатку № 1 до договору № 002310 від 13
липня 2011 року.

Також, 13 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ
«СК «Вусо» укладено договір № 174168
добровільного страхування від
нещасного випадку, відповідно до якого
страховий платіж складає 500 грн.(а.с.15)

У підтвердження виконання Договору
позивач надав копії квитанції № 3 від 13
липня 2011 року та меморіального ордеру
№ 5 від 13 липня 2011 року про сплату 1125
грн., призначенням платежу - сплата за
послуги згідно договору № 001205(а.с.8-9).

Виконання договору №174168 підтверджено
копіями квитанції № 4 від 13 липня 2011
року та меморіальним ордером № 4 від 13
липня 2011 року про сплату 500 грн.,
призначення платежу - плата за
договором № 174137(а.с.8-9).

Також, позивачем надано копію чеку від
23 липня 2011 року на перерахування ТОВ
«Компанія Укрфінанс» 541,67 грн., в якому
платник і призначення платежу не
зазначені (а.с.17).

18 травня 2012 року ТОВ «Компанія
Укрфінанс» письмово повідомила ОСОБА_2
про розірвання в односторонньому
порядку договору через невиконання ним
взятих зобов'язань. У повідомленні
також вказано, що кошти в сумі 416,67 грн.
будуть повернуті на банківський
рахунок ОСОБА_2 протягом 60 банківських
днів після закриття його групи (а.с.18).

В силу приписів чч. 1,2 ст. 215 ЦК України
підствою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання недійсним такого правочину
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
забороняється здійснення нечесної
підприємницької практики. Нечесна
підприємницька практика включає в себе
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводять споживача в
оману або є агресивною. Зокрема,
відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону
забороняються як такі, що вводять в
оману, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

В зазначених нормах наведеного Закону
містяться ознаки «пірамідальної
схеми», які відносять діяльність
суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той же самий час предметом Договору
сторін, укладеної в рамках
функціонування програми «Укрфінанс»,
є надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним Товару.

Статтею 2.4.4 Договору передбачено, що
ТОВ « Компанія Укрфінанс» протягом
дії цього Договору гарантує надання
дозволу на утриманні Товару, якщо
учасник належним чином буде
виконувати всі умови цього Договору,
Програми «Укрфінанс» та додатків до
нього. Процедура видачі дозволу на
отримання товару проводиться на
підставі інформації бухгалтерії та
фінансового відділу, які підтверджують
виконання умов договору учасниками
програми. Комісія з проведення
Асигнаційного заходу розглядає
індивідуальні дані учасника програми,
вартість товару, розмір загального
платежу, кількість сплачених учасником
програми загальних платежів,
кількість сплачених авансових
платежів та їх сума, дата підписання
договору, дата проведення платежів (п.
4.8. додатку № 2 до Договору).

Дозвіл, отриманий учасником програми
за результатами Асигнаційного заходу,
є підставою для придбання Товару для
учасника програми за рахунок Фонду
групи ( п. 4.21 додатку № 2 до Договору).

Після отримання Товару учасник
програми, адміністратор проводить
оплату даного Товару, який передається
учаснику програми по акту прийому -
передачі, укладеному між учасником
Програми та ТОВ «Компанією Укрфінанс».
Даний товар передається учасник
програми протягом 10 банківських днів
після того, як учасником будуть
виконані виконані в ст. 5 Програми
«Укрфінанс» (п. 5.1 додатку № 2 до
Договору).

Передбачені Договором умови
дозволяють учаснику сплачувати ціну
Товару невеликими щомісячними
внесками, які названі в Договорі
загальний платіж, який включає чистий
платіж (розмір якого визначається
шляхом ділення Вартості Товару на
кількість платежів) та сплачується в
рахунок вартості Товару, а також
адміністративні витрати (п. 2.1.1
Договору).

Отже, Договором передбачена
щомісячна сплата внесків за Товар, який
передається споживачеві в рамках
укладеного Договору, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови
договору, має повне право вимагати від
ТОВ «Компанія Укрфінанс» виконання
свого зобов'язання, а саме: оплатити
продавцю вартість Товару та передати
Товар споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Таким чином, за програмою придбання
Товару у групах «Укрфінанс» кожний з
учасників, який належним чином виконує
зобов'язання за Договором, отримує
Товар через механізм, передбачений в
Договорі, оскільки програма функціонує
таким чином, що кількість учасників
групи, яким надається право на
отримання Товару, відповідає кількості
Товару, який можна придбати за рахунок
фонду групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (п.
1.2 ст. 1, п. 4.5 ст. 4 додатку № 2 до
договору).

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про відсутність головних
ознак «пірамідальної схеми»,
передбачених п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
діяльності ТОВ «Компанія Укрфінанс» є
обґрунтованим, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
програми є тільки в часі одержання
Товару кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

В постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року при розгляді
цивільної справи № 6-40цс13, зазначено,
якщо укладений сторонами правочин
передбачає одержання споживачем
необхідного йому товару, визначає
умови (схему фінансування тощо), за яких
такий товар може бути одержаний (в тому
числі закріплює відповідні права та
обов'язки сторін), то до такого
правочину не може бути застосовано
визначення «пірамідальної схеми».

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду про те, що на дату
укладення Договору Закон України від 2
червня 2011 року № 3462-1У «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг»,
яким внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг»
та доповнено п. 111, відповідно до якого
до фінансових послуг віднесено послуги
з адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах, не був
чинним, а відтак законом не було
передбачено отримання суб'єктом
господарської діяльності ліцензії на
цей вид діяльності.

Правильним є й висновок місцевого суду
про безпідставність тверджень
позивача про ведення його в оману при
укладенні договорів № 002310 та № 001205
про надання інформаційних та
консультаційних послуг, зокрема з
підстав оплати ним не самого товару, а
права купівлі товару та відсутності
залучення власних коштів відповідача,
а також з підстав поширення інформації
про фінансову допомогу, викладених у
розповсюджених листівках.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Як вбачається зі змісту п. 4.5 Договору
та п. 16.1 додатку № 2 до Договору
підписанням Договору та додатків до
неї є підтвердженням факту
ознайомлення, розуміння позивачем
його умов та його згоди з усіма
визначеними умовами та змістом
Договору та додатків до неї.

При цьому за змістом п. 4.6 Договору в
разі розірвання угоди протягом п'яти
днів з дати її підписання учаснику
повертається сума усіх коштів,
внесених ним ТОВ «Компанія
«Укрфінанс». Для цього необхідно
письмово повідомити ТОВ «Компанія
«Укрфінанс». Однак, як встановлено
матеріалами справи, ОСОБА_2 із заявою
про розірвання Договору в п'ятиденний
термін до ТОВ «Компанія «Укрфінанс» не
звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма умовами
Договору.

Згідно до п. 10.4.2 договору про надання
інформаційних та консультативних
послуг у сторін відсутні будь-які
заперечення щодо кожної з умов даного
договору. Сторони однаково розуміють
зміст, значення договору, додатків,
умови та правові наслідки для кожної зі
сторін.

Таким чином, висновок суду про
відсутність обману та ознак
«пірамідальної схеми» у діях ТОВ
«Компанія «Укрфінанс» підчас
укладення договорів № 002310 та № 001205 про
надання інформаційних та
консультаційних послуг, є вірним.

Крім того, як підставно зазначив
районний суд, не знайшли свого
підтвердження й доводи позивача щодо
застосування до нього з боку
працівника ТОВ «Компанія Укрфінанс»
психічного тиску для укладення
договору № 001205 про надання
інформаційних та консультаційних
послуг та договору № -01
добровільного страхування від
нещасного випадку.

За приписами ч. 1 ст. 231 ЦК України
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони.

Проте, позивачем не надано будь-яких
доказів на підтвердження застосування
до нього психічного тиску.

Між тим, з огляду на встановлені судом
обставини, вбачається, що позивач
укладав зазначені договори
добровільно, розуміючи зміст цих
договорів та погоджуючись з умовами
цих договорів.

Договір № 001205 про надання
інформаційних та консультаційних
послуг укладався з метою надання
консультативно-роз'яснювальних і
довідкових послуг за основним
договором № 002310, укладення договору
№ -01 добровільного страхування
від нещасного випадку було
зобов'язанням учасника програми за
договором № 002310, за яким після
підписання даного Договору учасник
зобов'язується укласти договір
страхування життя (п. 2.1.5 Договору).

Також відповідно до п.6.1 додатку № 2
до Договору з метою забезпечення
безперервного функціонування програми
«Укрфінанс», учасник програми укладає
договір страхування життя зі страховою
компанією, яку обирає на власний розсуд
після підписання Договору. Поліс
страхування життя учасник програми
може придбати у представника ТОВ
«Компанія «Укрфінанс», який має на це
право згідно агентського договору,
укладеного між ТОВ «Компанія
«Укрфінанс» та страховою компанією,
після чого здійснює перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
Страхової компанії у відділенні банку.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що місцевий суд
повно з'ясував обставини справи, дав
належну правову оцінку доказам, що
надали сторони, а тому підстав,
передбачених ст. 309 ЦПК України, для
скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
а рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді