Провадження № 2-п/755/128/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р.
Дніпровський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені Дніпровського
районного суду в м. Києві заяву
відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 09 квітня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 09 квітня 2014
року, ухваленому у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики, позовні вимоги
задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 борг за договором
позики у розмірі 28 954 642 грн. 50 коп. та
судовий збір в сумі 3 441 грн., а всього
суму 28 958 083,50 грн.

30.07.2014 року відповідач ОСОБА_1 звернувся
до суду із заявою про перегляд заочного
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 09 квітня 2014 року, мотивуючи
свою заяву тим, що копію заочного
рішення суду відповідач отримав лише
23.07.2014 року, заочне рішення прийняте за
відсутності у судовому засіданні
відповідача по справі, та останнім не
отримано судових повісток про виклик у
судове засідання, що позбавило
відповідача можливості надати докази в
обґрунтування заперечень проти позову,
які мають істотне значення для
правильного вирішення справи, та
ухвалення рішення суду без присутності
в судовому засіданні відповідача,
позбавило останнього можливості
заявити клопотання про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності до пред'явлених вимог
позивача.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
судового розгляду заяви повідомлені
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали цивільної справи та
докази, надані відповідачем на
підтвердження підстав для скасування
заочного рішення, суд приходить до
наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 25
грудня 2013 року Дніпровським районним
судом міста Києва відкрито провадження
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики.

На виконання вимог цивільного
процесуального законодавства, суд про
день, час та місце слухання справи
повідомляв відповідачу ОСОБА_1 за
адресою його фактичного проживання:
АДРЕСА_1, а також за адресою його
реєстрації, вказаною в позовній заяві
та у довідці Відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в м. Києві, а саме: АДРЕСА_2, про
що свідчать копії супровідних листів
про відправлення ухвали про відкриття
провадження у справі, копії судових
повісток, копія поштового повідомлення
про вручення судової повістки
відповідачу про виклик в судове
засідання, що долучені до матеріалів
справи. (а.с. 23, 43, 51, 70)

Однак, в судові засідання, призначені
на 05.02.2014 року, 12.03.2014 року, 09.04.2014 року
відповідач не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомляв.

Таким чином, в порядку ч. 9 ст. 74
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідача було повідомлено
про час та місце слухання справи шляхом
направлення судових повісток, що
містять інформацію про день, час та
місце проведення судового розгляду
справи, за адресою зареєстрованого
місця проживання відповідача,
зазначеної у позовній заяві.

Отже, в судові засідання, призначені на
05.02.2014 року, 12.03.2014 року, 09.04.2014 року
відповідач не з'явився, заяви про зміну
місця проживання або місця реєстрації
в порядку ст. 77 Цивільного
процесуального кодексу України до суду
не надав.

З огляду на викладене, суд вважає, що в
межах розгляду даної справи судом було
дотримано процедуру виклику
відповідача в судове засідання, вжито
відповідних заходів для повідомлення
відповідача про час та місце слухання
справи відповідно до ст. 74, ч.1 ст. 76
Цивільного процесуального кодексу
України.

Посилання відповідача на те, що суд при
ухваленні заочного рішення обмежився
лише доказами позивача, а відповідач
був позбавлений можливості
реалізувати свої процесуальні права та
взяти участь у судовому засіданні, - є
безпідставними.

Таким чином, небажання відповідача
надавати докази в обґрунтування своїх
заперечень проти позову, зокрема, з
причини ухилення від участі в судовому
засіданні, давало суду право при
заочному розгляді справи обмежитися
доказами, наданими позивачем, що
повністю відповідає положенням ч. 1 ст.
224 Цивільного процесуального кодексу
України.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231
Цивільного процесуального кодексу
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209-210, 231, 293 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 09 квітня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики - залишити без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я :