Справа 317/4669/13-ц
№/п 2/317/215/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Запорізький районний
суд Запорізької області

у складі : головуючого - судді Яркіної
С.В.

при секретарі - Пономарчук О.В.

за участю представника відповідача -
ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні м. Запоріжжя цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Позивач зазначив, що 29.07.2013 р.
відповідач ОСОБА_3 на його дачній
ділянці НОМЕР_1 садівничого товариства
поблизу с. Привітне Запорізького
району Запорізької області за
допомогою пристрою «Болгарка» зрізав
ворота, чим спричинив позивачу
матеріальну шкоду у розмірі 600 грн.

Позивач зазначає, що звертався з цим
питанням до органів МВС України, на що
підполковником міліції ОСОБА_4
винесено постанову про закриття
кримінального провадження, в якій
зазначається, що в діях ОСОБА_3
формально вбачається склад
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194
КК України, однак в даному
кримінальному провадженні заявлена
сума збитків у розмірі 300 грн., якої є не
достатньо для підтримання
обвинувачення по даному кримінальному
провадженні.

Отже, позивач зазначає, що у даній
постанові вказано особу, яка вчинила
йому матеріальну шкоду. Однак, позивач
зазначає, що крім матеріальної шкоди
йому спричинена і моральна шкода, яка
виявляється в душевних хвилюваннях та
в занепокоєнні, тому що на теперішній
час дачна дільниця без воріт є всім
доступна.

Свою моральну шкоду позивач оцінює у 600
грн.

Враховуючи наведені обставини, позивач
вважає, що матеріальну шкоду заподіяну
йому внаслідок зрізу воріт, у розмірі 600
грн., та моральну шкоду у розмірі 600 грн.,
має відшкодувати ОСОБА_3, у зв'язку з чим
позивач вимушений був звернутися до
суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав
повністю позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити та пояснив, що ОСОБА_3 є
його сусідом по дачі, у них з
відповідачем склалися неприязнені
відносини. Між ними постійно виникають
сварки, ОСОБА_3 робить йому дрібні
капості, погрожує, робить записи на
заборі непристойного характеру з
погрозами.

Позивач вважає, що зрізати ворота міг
тільки ОСОБА_3, тому як з іншими
сусідами у нього склалися доброзичливі
стосунки.

Відповідач та його представник ОСОБА_1
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення позовних вимог,
вважають позовні вимоги ОСОБА_2
необґрунтованими, оскільки доводи
позивача грунтуються на припущенні,
нічим не підтверджені, тому є такими, що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Посилання позивача на те, що органами
досудового слідства встановлено, що
ОСОБА_3 винен у скоєнні злочину
відносно майна позивача, а саме -
зрізанні воріт, є безпідставними та ні
чим не підтверджені.

Окрім того представник відповідача
пояснив, що за станом здоров'я ОСОБА_3 не
міг зрізати ворота, тому як є людиною
похилого віку, є інвалідом другої
групи. В 2005 р. ОСОБА_3 переніс іщемічно
стволовий інсульт, в результаті чого
став частково паралізованим. Одна рука
у нього паралізована, пересувається за
допомогою сипка.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_3
не міг зрізати ворота, тому як є людиною
похилого віку. До того ж щоб зрізати
ворота, необхідно мати спеціальний
пристрій «Болгарку» (якої в них немає),
яку необхідно підключити до
електроструму, а ОСОБА_3 не може навіть
обслуговувати себе без сторонньої
допомоги, не те, що зрізати ворота.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши сторони, свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом витребувано з РВ ГУМВС України в
Запорізькій області та досліджено в
судовому засіданні матеріали
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001470 від 30.07.2013
р., в постанові якого дійсно зазначено,
що в діях ОСОБА_3 формально вбачається
склад правопорушення передбачений ч. 1
ст. 194 КК України. Однак, як свідчать
досліджені документи, матеріали
кримінального провадження не містять
жодного доказу, які б підтверджували
вчинення ОСОБА_3 вказаного
правопорушення.

Окрім того, суду надані медичні
документи, які підтверджують
захворювання відповідача після
перенесеного ішемічного стволового
інсульту після ВБС з лівостороннім
глибоким гіпєріозом, церебросклероз,
наявність ІІ групи інвалідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку
про недоведеність позивачем своїх
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 208-215, 218, 224-233
ЦПК України, ст.ст. 16, 45, 257, 261, 387 ЦК
України,суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10 денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
С.В. Яркіна