Справа № 2/489/1916/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
3 вересня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, зняття з реєстрації,
В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, зняття
Позивач вказує на те, що йому на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Він та відповідачки зареєстровані у
зазначеній квартирі, проте
відповідачки фактично не проживають в
даній квартирі більше одного року,
комунальні платежі за квартиру не
сплачують. Посилаючись на викладене, а
також на те, що право власності
відповідачки на дане житлове
приміщення припинено, позивач просив
суд визнати відповідачів таким, що
втратили право користування жилим
приміщенням, зняти їх з реєстрації за
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив позов
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися. Про час і місце розгляду
справи повідомлені судом належним
чином, про причини неявки суду не
повідомили. Будь-яких заперечень на
позов до суду не надали.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України
у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
У відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК
України судом ухвалено про проведення
заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
Відповідно до статей 41, 47 Конституції
України, статей 316, 317, 319, 321, 325, 358, 369. 383,
391, 405 ЦК України, статей 150, 155-156 ЖК
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
Усі суб'єкти права власності є рівними
Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.
Власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
Зазначене стосується і житлових
будинків та квартир, які перебувають у
власності фізичних та юридичних осіб.
Громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.
Жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, а власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством
Згідно витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
від 14 січня 2014 року 22/25 частка квартири
АДРЕСА_1 на праві спільної часткової
власності на підставі рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 24 вересня 2013 року належить
Відповідно витягу Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 20
травня 2014 року 3/25 частка квартири
АДРЕСА_1 на праві спільної часткової
власності на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 березня 2014 року
Відповідно довідки ЖКП
Миколаївської міської ради «Південь»
від 2 вересня 2014 року в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1
з 15 травня 2001 року, його колишня
дружина ОСОБА_2 з 20 липня 2001 року, її
донька ОСОБА_3 з 31 травня 2011 року.
Як свідчать матеріали справи та як
пояснив в судовому засіданні позивач,
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з відповідачкою ОСОБА_2 з березня 2001
року по грудень 2012 року. Відповідачка
ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 фактично не
проживають у вказаній квартирі.
Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 26 березня 2014 року
припинено право власності ОСОБА_2 на
3/25 частки квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, з набуттям позивачем права
власності на частку квартири АДРЕСА_1,
належної відповідачці, припинилось і
право власності відповідачки на неї, а
відтак і право користування квартирою
саме з цих підстав.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, зняття з реєстрації
підлягає частковому задоволенню.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід визнати такими що
втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Що стосується вимог позивача про
зняття з реєстрації відповідачів за
адресою: АДРЕСА_1, такі вимоги є зайвими,
оскільки визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням є підставою для зняття
такої особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, зняття
з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Н.А. Спінчевська