Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Львів

Галицький
районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Чорненькій
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третіх осіб
Державного підприємства «Житлово -
комунальна контора», Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради про виселення з житлового
приміщення та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Галицького районного
відділу Державної міграційної служби у
м. Львові, Державного підприємства
«Житлово - комунальна контора»,
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
Експертної оцінки» про визнання
незаконними свідоцтва про право
власності, реєстрації права власності,
рішення профспілкового комітету та
адміністрації, ордеру та зобов'язання
зняття з реєстрації -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, в якому просить виселити
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 у м.Львові.

В обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що є власником та
зареєстрована у спірній квартирі, в
якій має намір здійснити ремонт та
постійно проживати. Однак, в належну їй
на праві власності квартиру самовільно
вселився відповідач, котрого хоч і
поселено в цей будинок (гуртожиток),
проте не визначено конкретної кімнати.
Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом, в якому просить
визнати незаконними правовстановлюючі
документи, які свідчать про право
власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 у
м.Львові, зокрема: свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 06.04.2010
року, витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 06.04.2010
року, протокол засідання
профспілкового комітету та
адміністрації державного підприємства
«Житлово-комунальна контора» від 20.01.2010
року, ордер №6301, та зняти її з
реєстрації за вказаною адресою.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1
дійсно є власником спірної квартири,
яка знаходиться у гуртожитку для
проживання одиноких. Проте, рішенням
Виконавчого комітету Львівської
міської ради №128 від 13.04.2007 року, цьому
гуртожитку надано статус житлового
будинку, який переведений у власність
територіальної громади і переданий на
баланс ЛКП «Снопківське». Тому вважає,
що на той час ДП «ЖКК» спірна квартира
не належала, відтак розпоряджатись нею
був не вправі. Стверджує, що
профспілковий комітет ДП «ЖКК» не був
легалізований, відтак не мав права
проводити будь-які засідання та
приймати рішення щодо надання житлової
площі. Всупереч цьому, 20.01.2010 року за
результатами спільного засідання
Профспілкового комітету та
адміністрації ДП «ЖКК» прийнято
рішення про виділення ОСОБА_1 житлової
площі, в якій вона і зареєструвалась,
незважаючи на те, що в цій квартирі
проживав особисто він і був там же
зареєстрований. Просить зустрічний
позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позов підтримали, давши
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Просять первісний
позов задовольнити, в задоволенні
зустрічного позову - відмовити за
безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 первісний позов
заперечив, зустрічний - підтримав та
просить його задовольнити, з мотивів,
викладених у зустрічному позові.

Представник третьої особи у судовому
засіданні первісний позов ОСОБА_1
підтримав, зустрічний позов ОСОБА_2
заперечив та пояснив, що Державне
підприємство «Житлово-комунальна
контора» підпорядкований Українській
державній будівельній корпорації
«Укрбуд». Майно підприємства є
державною власністю і закріплене за
ним на праві повного господарського
відання, головним завданням
підприємства є утримання житла та
надання житлових послуг. Гуртожиток за
адресою: АДРЕСА_1 належить
підприємству і перебуває на його
балансі. ОСОБА_3 дійсно зареєстрований
в гуртожитку, проте лише на ліжко-місце.
В гуртожитку не проживає понад
встановлені законом строки без
поважних причин, комунальних платежів
не сплачував. Рішенням апеляційного
суду Львівської області від 20.05.2013 року,
яке ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.10.2013 року
залишено без змін, ОСОБА_2 визнано
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 у
м.Львові. Оскільки правовстановлюючі
документи на право власності на спірну
квартиру, видані ОСОБА_1 не порушують
жодних його прав, відтак вважає, що
підстав для задоволення зустрічного
позову немає.

У судове засідання представник
Галицького районного відділу
Державної міграційної служби у
м.Львові не з'явився, про причину неявки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. За таких обставин суд
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, на підставі наявних
матеріалів справи, згідно з вимогами
ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи Обласне
комунальне підприємство Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та Експертної оцінки» в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений, відтак
суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності.

Суд, заслухавши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, приходить до
переконання, що позов ОСОБА_1 належить
задовольнити повністю, а в задоволенні
зустрічного - відмовити за
безпідставністю вимог, з наступних
підстав.

Статтями 128,129 ЖК України встановлено,
що жила площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації. На підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Судом встановлено, що в період
виникнення спірних правовідносин
будинок АДРЕСА_1 у м.Львові перебував у
статусі гуртожитку для одиноких
громадян і знаходився на балансі ДП
«Житлово-комунальна контора»
Української державної будівельної
корпорації «Укрбуд».

Відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований і
проживав у кімнаті №120 цього
гуртожитку.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 13.04.2007 року
№128 п.1 гуртожитку для проживання
одиноких ДП ЖКК «Укрбуд» АДРЕСА_1
надано статус житлового будинку. (а.с.
46).

Встановлено, що спільним рішенням
адміністрації та профспілкового
комітету Державного підприємства
«Житлово-комунальна контора», яка
легалізована у встановленому законом
порядку, ОСОБА_1 було надано жиле
приміщення квартири АДРЕСА_1 у м.Львові
та видано ордер. ( а.с. 7,8).

З свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого 06.04.2010 року ДП
«Житлово-комунальна контора»
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 у
м.Львові, загальною площею 29,2 кв.м.
знаходиться у приватній власності
ОСОБА_1 (а.с. 3).

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 20.05.2013 року, яке ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.10.2013 року залишено без змін,
ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
кімнатою АДРЕСА_1 у м.Львові. (а.с. 79-83).

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Так, судом достовірно встановлено, що
позивач ОСОБА_1 набула у приватну
власність приміщення квартири АДРЕСА_1
м.Львові у встановленому законом
порядку, що об'єктивно підтверджується
матеріалами справи.

Натомість, ОСОБА_2 не надано жодного
доказу, який би дозволив суду прийти до
однозначного висновку, що його право на
спірну квартиру порушене.

До того ж, такі твердження ОСОБА_2 були
предметом дослідження судів
апеляційної та касаційної інстанції,
яким надано правову оцінку, яка у
відповідності до ст. 61 ЦПК України має
преюдиційне значення для розгляді
даної справи.

Аналізуючи обставини справи, на
переконання суду, доводи ОСОБА_1
знайшли своє ствердження у судовому
засіданні та підтверджені наявними у
матеріалах справи доказами, відтак
первісний позов належить задовольнити
повністю, а в задоволенні зустрічного -
відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 156 ЖК України,
ст.ст.16, 317, 319, 321, 382, 383, 386, 391 ЦК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб Державного підприємства
«Житлово - комунальна контора»,
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради про виселення
з житлового приміщення задовольнити
повністю.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Галицького районного відділу
Державної міграційної служби у м.
Львові, Державного підприємства
«Житлово - комунальна контора»,
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
Експертної оцінки» про визнання
незаконними свідоцтва про право
власності, реєстрації права власності,
рішення профспілкового комітету та
адміністрації, ордеру та зобов'язання
зняття з реєстрації відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
О.Р.Юрків