У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Бучанської міської ради Київської
області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_8, про
визнання недійсними та скасування
рішень селищної ради, визнання
недійсними мирової угоди, державного
акта на право власності на земельну
ділянку, договору купівлі-продажу
земельної ділянки та визначення
порядку користування земельною
ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4,
поданою представниками: ОСОБА_9,
ОСОБА_10, на рішення апеляційного суду
Київської області від 12 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2008 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Бучанської міської
ради Київської області, ОСОБА_5, ОСОБА_11,
ОСОБА_7 про визнання недійсним та
скасування рішень Бучанської селищної
ради, визнання недійсними мирової
угоди, державного акта на право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу земельної
ділянки та визначення порядку
користування земельною ділянкою.

Посилалася на те, що вона є власником 4/10
частки будинку АДРЕСА_1. Згідно з
рішенням Бучанської селищної ради від
28 жовтня 2005 року № 1501 за вказаним
будинком було встановлено норму
землекористування земельною ділянкою
площею 1 332 кв. м, з яких: 1 500
кв. м - для будівництва та
обслуговування житлового будинку, 1 832
кв. м - для ведення особистого
селянського господарства, а також
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо подальшої приватизації земельної
ділянки: ОСОБА_5 площею 1 435 кв. м, з
яких: 500 кв. м - для будівництва та
обслуговування житлового будинку, 938
кв. м - для ведення особистого
селянського господарства, та ОСОБА_4
площею 1 157 кв. м, з яких: 500 кв. м -
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, 657 кв. м -
для ведення особистого
сільськогосподарського господарства.

Вважала, що зазначене рішення є
протиправним, тому просила скасувати
його, оскільки вона є власником 4/10
частки цього будинку і відповідно до
ст. ст. 42, 118 ЗК України (в редакції 1990
року) має право на приватизацію згідно
зі своєю часткою 1 332,8 кв. м, тому вказане
рішення в частині п. 2 та п. 3 порушує її
земельні права.

При цьому, спірне рішення прийнято на
підставі мирової угоди від 29
червня 2005 року, якою встановлено
конкретне землекористування між
співвласниками будинку, проте вона
мирову угоду не підписувала, у зв'язку з
чим угода є недійсною.

28 листопада 2005 року ОСОБА_5 отримала
державний акт на земельну ділянку
площею 1 435 кв. м, з яких: 500 кв. м - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, 938 кв. м - для особистого
сільського господарства, і відчужила
ці земельні ділянки на користь ОСОБА_7
на підставі договору купівлі-продажу
від 30 листопада 2005 року.

У зв'язку з тим, що рішення про надання
дозволу на приватизацію є
протиправним, воно підлягає
скасуванню, внаслідок чого підлягає
визнанню недійсним і державний акт,
виданий на ім'я ОСОБА_5, а також
зазначений вище договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, разом з тим позивач просила
встановити порядок користування
земельною ділянкою згідно з варіантом
№ 2 висновку судово-будівельної
експертизи від 18 січня 2010 року № 11615,
виділивши їй у відокремлене
користування земельну ділянку площею 1
332,8 кв. м.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Ірпінського
міського суду Київської області від
25 червня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано пп.2, 3 рішення Бучанської
селищної ради Київської області від
28 жовтня 2005 року № 1501-53 «Про
землекористування. Про надання дозволу
на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складення документів, що посвідчують
право приватної власності на землю»
про надання дозволу ОСОБА_5 та ОСОБА_12
на виготовлення технічної
документації із землеустрою на
земельну ділянку по
АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Бучанської селищної ради
Київської області від 24 листопада 2005
року № 1554-55 «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання державних актів, що
посвідчують право приватної власності
на земельні ділянки» в частині
передачі безкоштовно в приватну
власність земельної ділянки та видачі
державного акта про право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_5
площею 0,1438 га. Визнано недійсним
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,1438 га по АДРЕСА_1, виданий
на ім'я ОСОБА_5 Визнано недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,1438 га по АДРЕСА_1,
укладений 30 листопада 2005 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Визнано недійсним
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку, виданий
на ім'я ОСОБА_7

Встановлено порядок користування
земельною ділянкою між ОСОБА_4, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 за варіантом № 2 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 18 січня 2010 року № 11615.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог
ОСОБА_4 скасовано, ухвалено в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено. У решті
- рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представників: ОСОБА_9, ОСОБА_10, просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Зокрема, апеляційний суд на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
врахувавши, що згідно з ч. 4 ст. 338
ЦПК України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи, дійшли
правильного висновку про те, що позивач
у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України не довела порушення її прав при
видачі ОСОБА_7 державного акта
при прийнятті Бучанською селищною
радою Київської області рішень від 28
жовтня 2005 року та від 24 листопада
2005 року про дозвіл ОСОБА_5 на
виготовлення технічної документації
та про видачу їй державного акта, які
відповідають вимогам ЗК України.

Також позивачем не доведено підстав
для визнання недійсним договору
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, укладеного 30 листопада
2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представниками: ОСОБА_9, ОСОБА_10,
відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта