Справа № 274/3925/14-ц
Провадження № 2/0274/1504/14
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
УХВАЛА

29.10.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за
позовомОСОБА_1,

представником якої є
ОСОБА_2,доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс Україна",

представником якої є ОСОБА_3,третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета
спору:ОСОБА_4,провідшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася з вказаним позовом, у
якому просить стягнути на її користь з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс Україна" у якості
відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди у вигляді упущеної вигоди – 42 600,00
грн., у якості відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди в результаті
лікування – 627,33 грн., у якості
відшкодування заподіяної моральної
шкоди – 7 000,00 грн.

Від представника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
компанія "Мегаполіс Україна" надійшло
клопотання, в якому він просить закрити
провадження у справі у зв'язку з тим, що
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки
ОСОБА_5 є фізичною особою –
підприємцем. На підтвердження цієї
позиції представник Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
компанія "Мегаполіс Україна" послався
на конкретну судову справу, суть якої
викладена в узагальненні судової
практики розгляду судами цивільних
справ про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки у 2010 – 2011 роках, здійсненому
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яке наведено у листі цього суду
від 01.02.2012 р.

Представник ОСОБА_5 проти задоволення
клопотання заперечив, посилаючись на
те, що в Україні не прецедентна правова
система, ОСОБА_5 не є юридичною особою, а
є фізичною особою – підприємцем, і що
при відкритті провадження у справі
питання підвідомчості та підсудності
справи вже було вирішено.

Суд зазначає, що під час вирішення
питання про відкриття провадження у
справі достовірних відомостей про те,
чи була ОСОБА_5 на момент подання позову
фізичною особою – підприємцем, не було.

Під час розгляду справи судом
з'ясовано, що ОСОБА_5 на момент
виникнення спірних правовідносин, на
момент подання позову та на момент
розгляду справи була та є фізичною
особою – підприємцем, що випливає зі
змісту позовної заяви, окремих
матеріалів справи (а. с. 8 – 10, 12 – 21, 37),
та що вона особисто підтвердила під час
встановлення її особи, та також що
підтвердив її представник, заперечуючи
проти клопотання про закриття
провадження у справі.

В узагальненні судової практики
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки у 2010 – 2011 роках,
здійсненому Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ (лист цього суду від
01.02.2012 р.), зазначено, що, зокрема:

"Не можна залишити поза увагою і
порушення судами вимог глави 2 ЦПК
України щодо цивільної юрисдикції.

Так, ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 26 травня 2010
року рішення Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 20 січня
2010 року скасовано, провадження у справі
закрито.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи
таке судове рішення, встановив, що В.,
який є приватним підприємцем, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи – підприємця, ліцензією
Міністерства транспорту та зв'язку
України, ліцензійною картою,
свідоцтвом про сплату єдиного податку
та звітом суб'єкта малого
підприємництва – фізичної особи –
платника єдиного податку, звернувся до
суду з позовом до ЗАТ "Барліг", ТОВ
"Ізотерм – С" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Встановлено також, що власник
автомобіля марки "ЗАЗ-ДЕО"
використовував його для
підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземці), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до з ч. 1 ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених ст. 205 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо вона не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства".

Крім того, пунктом 2 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 р. № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки" передбачено, що оскільки у
спорах, що виникають із відносин
відшкодування шкоди, сторонами є як
юридичні, так і фізичні особи, а також з
урахуванням вимог статей 15 – 16, частини
другої статті 118 ЦПК при визначенні
судової юрисдикції суди мають виходити
з того, що такі справи підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства у разі, якщо однією зі
сторін є фізична особа. При цьому позов
юридичної особи (фізичної особи –
підприємця) до юридичної особи
(фізичної особи – підприємця) із
залученням фізичної особи – водія як
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
з урахуванням положень статей 1, 12
Господарського процесуального кодексу
України (далі – ГПК) не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Суд, враховуючи наведене вище, зважаючи
на положення статей 15 та 16 Цивільного
процесуального кодексу України, статей
1, 2 та 12 Господарського процесуального
кодексу України, зазначає, що позови
фізичних осіб – підприємців до
юридичних осіб про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, із залученням фізичної
особи – водія як третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, не підлягають розгляду
в порядку цивільного судочинства, а
мають розглядатись в порядку
господарського судочинства.

Позов у справі, яка розглядається, є
саме тим позовом, про який зазначено у
попередньому абзаці, а саме – позовом
фізично особи – підприємця ОСОБА_5 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс Україна" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (тобто
джерелом підвищено небезпеки), а відтак
він, зважаючи на викладене раніше, не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 205
Цивільного процесуального кодексу
України встановлено, що суд своєю
ухвалою закриває провадження у справі,
якщо справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі має
бути закрито.

На виконання частини другої статті 206
Цивільного процесуального кодексу
України суд повідомляє ОСОБА_5, що
розгляд справи за її позовом віднесено
до судів господарської юрисдикції, при
цьому вона має бути позивачем як
фізична особа – підприємець.

Керуючись статтями 205, 208 – 210
Цивільного процесуального кодексу
України,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
компанія "Мегаполіс Україна"
задовольнити.

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити, що:

– ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано;

– у разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом;

– ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку особами, за
участю яких її було постановлено, –
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а особами, без участі
яких її було постановлено, – протягом
п'яти днів з дня отримання її копії,
шляхом подання апеляційної скарги
через Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області до Апеляційного
суду Житомирської області.

Суддя

В.В. Корбут