АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарях Меєчко Д.П., Бугай О.О.

за участю осіб:
позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна;

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Печерськогорайонного суду
м.Києва від 11 серпня 2014 року

в с т а
н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про поділ майна набутого за час
шлюбу, а саме просив в порядку поділу
спільного сумісного майна виділити
йому на праві власності нежиле
приміщення з №1 по №4 групи приміщень
АДРЕСА_3 в літера А загальною площею 43,20
кв. м.; земельну ділянку кадастровий
номер :90:627:0020 площею 0,0593 га. що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2
вартістю 119 584,00грн.; садовий будинок з
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_2 вартістю 56 854,00грн.;
автомобіль ТОYОТА САМRI, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску;
автомобіль НОNDА СR-V, державний номерний
знак НОМЕР_2. 2008 року випуску. В свою
чергу ОСОБА_4 він просив суд виділити
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 87,50
кв. м. , вартістю 1 373 600,00 грн. Позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що
вказане спільно майно було набуто під
час шлюбу, проте досягнути згоди щодо
його поділу з відповідачем не
виявляється можливим. Зазначений
варіант поділу він вважає цілком
виправданим, оскільки відповідачці
залишається трьохкімнатна квартира ,
вартість якої є значно більше ніж все
інше майно. При цьому кожен з подружжя
отримає окреме житло для проживання,
оскільки подальше спільне проживання є
неможливим.

Відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду
із зустрічними позовними вимогами та
просила в порядку поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, визнати за нею право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1, Ѕ частину площі земельної
ділянки, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, на 1/2 частини садового будинку
з будівлями та спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, 1/2
частину нежилого приміщення з № 1 по № 4
групи приміщень АДРЕСА_3, автомобіль
марки НОNDА СR-V, державний номер НОМЕР_2,
2008 р.в.,грошові кошти у розмірі 11 817, 50
доларів США. В порядку поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності просила суд визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, 1/2 частину площі
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, на 1/2 частини садового
будинку з будівлями та спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, 1/2
частину нежилого приміщення з № 1 по № 4
групи приміщень АДРЕСА_3, автомобіль
марки ТОYОТА САМRI, державний номер
НОМЕР_1, 2006 р.в., грошові кошти
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрбудсервіс груп» у розмірі 190 000, 00
грн., грошові кошти у розмірі 11 817, 50
доларів США. ОСОБА_4 вважає, що її
частка повинна бути збільшена,
оскільки з нею проживають двоє
неповнолітніх дітей. ОСОБА_4 вказувала
на те, що 190 000.00 грн. були внесені до
статутного фонду Товариства в період
шлюбу з використаним спільних коштів.
Також в період шлюбу було вирішено
вкласти у нерухоме майно (квартиру), яку
в майбутньому планували подарувати
спільним дітям. У зв'язку з цим було
укладеного попередній договір, за яким
ОСОБА_2 вніс 23 635 доларів США (як
авансовий платіж) у гривневому
еквівалентів. Вказані кошти були
повернуті ОСОБА_5, оскільки основний
договір не було укладено. ОСОБА_2
використав зазначені спільні кошти на
власні потреби, оскільки на той час
вони припинили з ним шлюбно-сімейні
відносини і проживали окремо. Оскільки
вказані кошти були спільними, половина
з них належить їй.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 11.08.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_2 та зустрічні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Поділено спільне
сумісне майно подружжя наступним
чином. В порядку поділу спільного
сумісного майна визнано за ОСОБА_2
право власності на майно:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 82, 5 кв. м. вартістю 2 040 060грн. ;

-1/2 частину земельної ділянки,
кадастровий номер :90:627:0020.
загальною площею 0,0593 га, що знаходиться
за адресою : АДРЕСА_2, вартістю 342 784грн.;

-1/2 частину садового будинку з
будівлями та спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 256 456грн.;

- автомобіль TOYOTA CAMRI, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2006 року випуску;

- грошові кошти у розмірі 11 817,50
доларів США;

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
майно:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 2
040 060 грн.;

-1/2 частину земельної ділянки,
кадастровий номер :90:627:0020,
загальною і площею 0,0593 га., що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_2,
вартістю 342 784грн.;

-1/2 частину садового будинку з
будівлями та спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 256 456грн.;

- автомобіль HONDACR-V, державний
номерний знак НОМЕР_2, 2008 року випуску;

- грошові кошти у розмірі 11 817,50
доларів США.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити в повному обсязі, його
позовні вимоги задовольнити, та
розподілити спільне майно подружжя
наступним чином:

Визнати за ним право власності на
майно:

- садовий будинок з будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, вартістю 256 456,00 грн.;

- земельну ділянку, площею 0,0593 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
кадастровий номер: :90:627:0020,
вартістю 342 784,00 грн.;

- автомобіль ТОYОТА САМRУ, державний
номер НОМЕР_3, вартістю 152 945,00 грн.;

- нежитлові приміщення з №1 по №4 групи
приміщень АДРЕСА_3, літера «А», вартістю
678 528,00 грн.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
мано:

- житлову квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 82,50 м.кв., вартістю 2 040 060,00 грн.;

- автомобіль HONDACR-V, державний номер
НОМЕР_4, вартістю 183 802,00 грн.;

Апелянт посилається на
незаконність та необґрунтованість
ухваленого судом рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Так, позивач критично ставиться
до рішення суду першої інстанції в
частині поділу між сторонами як
спільного майна подружжя грошових
коштів в розмірі 23 635 доларів США по 11
817,50 доларів США кожному. ОСОБА_2
зазначає про те, що зазначені грошові
кошти йому було повернуто в
українській гривні і ці кошти було
використано на користь сім'ї під час
зареєстрованого шлюбу, а тому вони не
підлягають поділу.

Крім того, ОСОБА_2 вважає поділ
нерухомого майна по Ѕ частині кожному
формальним підходом суду до вирішення
справи, без врахування всіх її
обставин.

В суді апеляційної інстанції позивач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
підтримали подану апеляційну скаргу в
повному обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Відповідачка ОСОБА_4
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягаєчастковому
задоволенню.

Так, частково задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що вони є
обґрунтованими, в частині, та
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі.

З таким висновком суду першої
інстанції (крім того, що поділу
підлягають кошти у розмірі 23 635 доларів
США) погоджується колегія суддів,
оскільки він відповідає фактичним
обставинам справи та зібраним по
справі доказам.

Так, відповідно до вимог ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпеченнясім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи 22
червня 2002 року між сторонами було
укладено шлюбу, який рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
26 квітня 2013 року було розірвано.
Відповідно до рішення Печерського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013
року місце проживання двох
неповнолітніх дітей сторін: ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2
визначено з матір'ю - ОСОБА_4.

За час спільного життя між сторонами
було набуте наступне майно:

- нежилі приміщення з № 1 по № 4
(групи приміщень №88) АДРЕСА_3 (літера А)
загальною площею 34,20 кв.м, по 1/2 частині
яких належить кожному з подружжя,
відповідно до свідоцтв про право
власності від 16.05.2008 року та які є
спільною частковою власністю подружжя;

- земельна ділянка кадастровий
номер :90:627:0020 площею 0, 0593 га, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2;

- садовий будинок з будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2;

- автомобіль TOYOTA CAMRI, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску;

- автомобіль HONDA CR-V, державний
номерний знак НОМЕР_2, 2008 року випуску;

- квартира АДРЕСА_1.

Сторони погодились в судовому
засіданні про те, що автомобілі TOYOTA CAMRI
таHONDA CR-Vє рівними за своєю вартістю.

Згідно висновку експерта КНДІСЕ за
результатами проведення судової
оціночно- будівельної експертизи
№8507/13/2091/14-42 від 27 лютого 2014 року:

1. Дійсна (ринкова) вартість
нежилого приміщення з № 1 по №4 групи
приміщень АДРЕСА_3 (літера А), загальною
площею 34,20 кв.м., в цінах та момент
дослідження, становить 678 528 грн.

2. Дійсна (ринкова) вартість
земельної ділянки, кадастровий
:90:627:0020, площею 0,0593 га, що
знаходиться за АДРЕСА_2 в цінах на
момент проведення дослідження
становить 342 784 грн.

3. Дійсна (ринкова) вартість
садового будинку зі спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в
цінах та станом на проведення
дослідження, без урахування вартості
земельного компоненту становить 256 456
грн.

Оскільки в наданій на дослідження
документації містяться різні дані щодо
величини загальної площі квартири № 26
(відповідно до Технічної
характеристики жилих та підсобних
приміщень квартири, загальна площа
становить 82,5кв.м., а згідно з Договором
купівлі-продажу нерухомості, загальна
площа квартири становить 87,5кв.м), то на
розгляд суду пропонується два варіанти
визначення дійсної (ринкової) вартості
об'єкта оцінки.

Дійсна (ринкова) вартість квартири
АДРЕСА_1, в цінах та станом на момент
дослідження, складає:

- загальною площею 82,5кв.м. - 2 040 060
грн.

- загальною площею 87,5кв.м. - 2 163
700 грн.

Із висновку також вбачається, що в
будинку АДРЕСА_2 виконані роботи з
реконструкції та капітальний ремонт, з
використанням високоякісних
матеріалів. Під час судового розгляду
дійсну площу даного будинку не було
встановлено.

Виходячи з засад рівності подружжя суд
вірно та обґрунтовано вважав
необхідним визначити їх частки у
спільному сумісному майні в рівних
частинах, за виключенням нежитлових
приміщень №1 по №4 групи приміщень
АДРЕСА_3 ( літера А) загальною площею 34,20
кв. м., оскільки вказане майно належить
сторонами по Ѕ частині кожному,
відповідно до свідоцтв про право
власності від 16.05.2008 року (а.с. 22,23 т.1),
тобто подружжя за час спільного життя
вирішили питання щодо статусу
вказаного майна. Ці приміщення не є
спільною сумісною власністю подружжя,
а є спільною частковою власністю. За
таких обставин, суд першої інстанції не
мав можливості виділити ці нежитлові
приміщення ОСОБА_2 в порядку поділу
спільного сумісного майна, оскільки ці
приміщення не підлягають такому
поділу, не дивлячись на те, що вони були
придбані під час шлюбу за спільні
кошти. Правовідносини, які виникли між
подружжям з приводу зазначеного
нежитлового приміщення регулюються ЦК
України.

Колегія суддів не вбачає підстав
для виділення ОСОБА_2 на праві
власності садового будинку з земельною
ділянкою, а ОСОБА_4 зазначену вище
квартиру, оскільки ОСОБА_4 не має
можливості сплатити ОСОБА_2 грошову
компенсацію, а вартість квартири (2 040 060
грн. чи 2 163 700 грн.) значно перевищує
вартість земельної ділянки і садового
будинку (324 784 грн.+256 456 грн.=599 240 грн.).
Крім того, сторонами по справі не
доведений дійсний розмір загальної
площі спірної квартири, що впливає на
її вартість, яку визначили експерти.
Також, ними не доведено і площу
садового будинку, що тоже впливає на
його вартість, а відповідно суд
позбавлений можливості визначити
розмір грошової компенсації, яку мала б
сплатити ОСОБА_4 ОСОБА_2 у випадку
виділення йому на праві власності
садового будинку з земельною ділянкою,
а ОСОБА_4 зазначену вище квартиру.

Проте, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині задоволення
позовної вимоги про визнання за кожною
із сторін по справі права власності на
грошові кошти у розмірі по 11 817,50
доларів США, виходячи з наступного.

Так, зазначених грошових коштів не
існує, а відповідно визнання за
ОСОБА_4 права власності на їх половину,
без стягнення цих коштів з ОСОБА_2 на її
користь не є поділом цього майна.
Рішення суду, в цій частині, не може
бути виконаним.

Крім того, суд, всупереч положенням
чинного законодавства України, обійшов
своєю увагою, та не врахував, що позивач
отримав назад грошові кошти в
національній валюті України - гривні, в
сумі 188 914,55 грн. Факт отримання
Позивачем грошових коштів в
національній валюті із зазначенням
еквіваленту в доларах США на момент
отримання коштів підтверджено заявою
про повернення коштів позивачу, яка
була посвідчена нотаріусом 28.09.2014 р.

Крім того, дані кошти (а саме 188 914,55 грн.)
не були внесені на банківський рахунок,
не існували в будь-якому іншому вигляді
як окремо взяте майно. Як зазначав
ОСОБА_2 ці кошти, після їх повернення,
були використані в інтересах сім'ї, як
обігові кошти, як і будь-які інші кошти,
які існували в розпорядженні сім'ї, і
використовувалися для задоволення
побутових потреб, відпочинку, щоденних
витрат тощо.

Колегія суддів при цьому бере до уваги,
що сторони, на час повернення ОСОБА_2
цих коштів, перебували у
зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_4 не
надала суду належних та допустимих
доказів того, що на той час були
припинені між ними шлюбно-сімейні
відносини і був встановлений режим
окремого проживання подружжя. ОСОБА_2
таки обставини заперечує і пояснив
суду апеляційної інстанції, що значний
розмір цих коштів було вкладено ним в
реконструкцію та будівництво садового
будинку, що було встановлено
експертизою та що вплинуло на вартість
цього будинку. Даний садовий будинок
поділено між подружжям в рівних
частках. За таких обставин, колегія
суддів не вбачає підстав для поділу
зазначеної грошової суми.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 є обґрунтованими, в
частині безпідставності поділу
грошових коштів в сумі 23 635 доларів США,
а висновки, викладені в рішенні суду
першої інстанції в цій частині є
помилковими та необґрунтованими.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції в цій частині, та ухвалює
нове рішення, яким відмовляє ОСОБА_4 у
задоволенні позову в цій частині. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін.

Висновки колегії суддів
відповідають фактичним обставинам
справи та наявним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 11 серпня 2014 року, в частині
визнання за ОСОБА_2 та за ОСОБА_4 права
власності на грошові кошти у розмірі
11817,50 доларів США, за кожним скасувати
та відмовити ОСОБА_4 в цій частині
позову.

В іншій частині рішення Печерського
районного суду м.Києва від 11 серпня 2014
рокузалишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: