Справа № 2-п-489/60/2014
У Х В А Л А

9 жовтня 2014 року
Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді
Спінчевської Н.А.,

при секретарі -
Ковальової С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
державного виконавця Ленінського
відділу ДВС Миколаївського міського
управління юстиції ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 червня 2014 року,
ухваленого по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н
О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дружини.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 4 червня
2014 року позов ОСОБА_1 задоволено та з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто
аліменти на її утримання у розмірі 300
грн. щомісячно, починаючи з 17 квітня 2014
року і до досягнення дитиною – ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, посилаючись
на те, що він не був належним чином
повідомлений про час і місце судового
розгляду, у зв’язку з чим не міг дати
свої пояснення по суті позовних вимог.
Наголошує на тому, що рішення суду є
незаконним, оскільки він за своїм
соціальним та майновим станом не може
сплачувати ОСОБА_1 аліменти на її
утримання. Зазначає, що з нього вже
стягують аліменти на утримання двох
дітей, має кредитні зобов’язання,
протягом тривалого часу його батько
хворів, внаслідок чого кошти родини
витрачалися на його лікування. Крім
того, він має не утриманні матір, яка не
працює.

В судове засідання заявник не
з’явився. Про час і місце розгляду
справи повідомлявся судом належним
чином.

Позивачка в судовому засіданні проти
скасування заочного рішення
заперечувала. Державний виконавець
суду пояснив, що виконавчий лист
2/489/1451/2014 від 20 червня 2014 року
знаходиться на виконанні в Ленінському
ВДВС, виконується боржником частково,
ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті
аліментів.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України
у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи, суд дійшов наступного.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 4 червня
2014 року позов ОСОБА_1 задоволено та з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто
аліменти на її утримання у розмірі 300
грн. щомісячно, починаючи з 17 квітня 2014
року і до досягнення дитиною – ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Відповідно до ч.1 ст..232 ЦПК
України заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з’явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
судові повістки про виклик ОСОБА_3 в
судові засідання, зокрема на 16 травня
2014 року, 4 червня 2014 року, направлені за
вказаною позивачкою адресою – АДРЕСА_1.
Судова повістка про виклик на 16 травня
2014 року була повернута 11 червня 2014 року
з поміткою: «Повернуто за закінченням
терміну зберігання» (а.с – 23). Копію
заочного рішення відповідачу було
направлено за тією ж адресою.

Судова повістка про виклик до суду на
11 вересня 2014 року у справі про перегляд
заочного рішення за його заявою
повернулася до суду 8 жовтня 2014 року з
поміткою: «Повернуто за закінченням
терміну зберігання».

Зазначену адресу відповідач ОСОБА_3
вказував і у своїй заяві про перегляд
заочного рішення. Проте, отримав він
лише копію заочного рішення, що
свідчить про його небажання
отримувати іншу кореспонденцію, що
надходить на його адресу з суду.

В своїй заяві, поданій до суду 10 липня
2014 року, ОСОБА_3 вказував , що копію
заочного рішення він отримав 27 липня
2014 року, тобто вже після звернення до
суду із самою заявою про скасування
заочного рішення, не зазначаючи при
цьому яким саме чином.

Враховуючи ті обставини, що
ОСОБА_3 про розгляд цивільної справи
повідомлявся судом належним чином, на
підтвердження своїх заперечень не
надав суду жодного доказу, що має
тяжке матеріальне становище та
позбавлений можливості сплачувати
аліменти, суд приходить до висновку, що
заява про перегляд заочного рішення
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 209, 231, 232 ЦПК
України, суд

У Х В
А Л И В:

Відмовити в задоволенні
заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 червня 2014 року,
ухваленого по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дружини.

Роз’яснити відповідачу
ОСОБА_3 право на оскарження даного
заочного рішення в загальному
порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя
Н.А. Спінчевська