Провадження № 2/521/5970/14
11 вересня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси
в складі: Головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» про визнання
04.08.14 року ОСОБА_1 (далі - Позивач)
звернувся до Малиновського районного
суду м. Одеси з позовом до ТОВ
«Куліндоровський індустріальний
концерн (далі - Відповідач) та просив
суд визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 42,1
кв. м. та на нежитлові приміщення № 6
(шість) в житловому будинку по АДРЕСА_3,
загальною площею 305,4 кв. м..
При цьому посилається на те, що
рішенням Комінтернівського суду
Одеської області від 25 вересня 2012 року
у справі №1515/370412 задоволено позов
ОСОБА_1 до ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» про захист
трудових прав. Зобов'язано ТОВ
«Куліндоровський індустріальний
концерн» виконати умови контракту на
управління підприємством від 12 квітня
2011р. та додаткової угоди №1 до нього від
30 грудня 2011р., а саме: передати у
власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 42,1 кв.м. та нежитлові
приміщення № 6 загальною площею 305,4
кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_3.
Вказане рішення набрало законної сили
08 жовтня 2012 року. 12.10.2012року за двома
актами приймання-передачі нерухомого
майна ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» передало
ОСОБА_1 у власність вказані вище
приміщення. З моменту отримання
приміщень позивач вступив у володіння
об'єктами нерухомого майна. Для
реєстрації права власності на ці
об'єкти позивач звернувся до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції з заявами
про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно, але йому було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого
майна, з тих підстав, що законодавством
не передбачено видання свідоцтва про
право власності фізичним особам в
результаті передачі їм нерухомого
майна юридичною особою на виконання
рішення суду. Вважає, що набув право
власності законним шляхом, тому є всі
підстави для захисту його порушених
прав в судовому порядку та визнання за
ним права власності на вказане
нерухому майно.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав заяву в
якій позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, проти винесення
заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судові
засіданні призначені на 18.08.14р. та
08.09.14р., 11.09.2014 року не з'явився, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов за умови заочного
розгляду справи підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2011р. між
ОСОБА_1 та ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» було
підписано контракт на управління
підприємством.

Згідно з умовами контракту ОСОБА_1
зобов'язався виконувати функції
директора ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» в порядку та
на умовах, визначених трудовим
контрактом та статутом ТОВ
«Куліндоровський індустріальний
концерн».

30 грудня 2011р. між мною та ТОВ
«Куліндоровський індустріальний
концерн» було підписано додаткову
угоду №1 до зазначеного контракту.

Контрактом на управління
підприємством від 12 квітня 2011р. та
додатковою угодою №1 до нього від 30
грудня 2011р., погоджено умови сплати
винагороди за належне виконання своїх
посадових обов'язків.

Так згідно зі п. 6.1 ст. 6 Контракту на
управління підприємством від 12 квітня
2011р. та Додатковою угодою №1 до нього
від 30 грудня 2011р., за виконання
обов'язків, що передбачені цим контрак
том, керівникові в строк до 30.04.2012р.
підприємство зобов'язується надати у
власність квартиру АДРЕСА_2, загальною
площею 42,1 кв.м та нежитлові приміщення
№ 6 загальною площею 305,4 кв.м в
житловому будинку по АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про право власності
серії САЕ №537033, виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської ради від
05.10.2011 року та витягу про державну
реєстрацію прав №31713354 від 19.10.2011р.
право власності на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 42,1 кв.м,
зареєстроване за ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн».

Згідно свідоцтва про право власності
серії САЕ №537034, виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської ради від
05.10.2011 року та витягу про державну
реєстрацію прав №31700099 від 18.10.2011р.,
право власності на нежитлові
приміщення № 6 в житловому будинку по
АДРЕСА_3, загальною площею 305,4 кв.м,
зареєстроване за ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн».

ТОВ «Куліндоровський індустріальний
концерн» зобов'язання по контракту не
виконав, у зв'язку з чим, ОСОБА_1
звернувся до Комінтернівського суду
Одеської області з позовною заявою про
захист трудових прав.

Рішенням Комінтернівського суду
Одеської області від 25 вересня 2012 року
у справі №1515/370412 задоволено позов
ОСОБА_1 до ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» про захист
трудових прав. Зобов'язано ТОВ
«Куліндоровський індустріальний
концерн» виконати умови контракту на
управління підприємством від 12 квітня
2011р. та додаткової угоди №1 до нього від
30 грудня 2011р., а саме: передати у
власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 42,1 кв.м. та нежитлові
приміщення № 6 загальною площею 305,4
кв.м. в житловому будинку по АДРЕСА_3.

Рішення Комінтернівського суду
Одеської області від 25 вересня 2012 року
у справі №1515/370412 набрало законної сили
08 жовтня 2012 року.

12.10.2012року за двома актами
приймання-передачі нерухомого майна
ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» передало
ОСОБА_1 у власність вказані вище
приміщення.

З моменту отримання приміщень
позивач вступив у володіння об'єктами
нерухомого майна.

Для реєстрації права власності на ці
об'єкти позивач звернувся до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції з заявами
про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно.

Рішенням державного реєстратора №14565474
від 21.07.2014 року та №14539789 від 21.07.2014 року
позивачу було відмовлено у державній
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна.

Зазначені рішення мотивовані тим, що
законодавством не передбачено видання
свідоцтва про право власності фізичним
особам в результаті передачі їм
нерухомого майна юридичною особою на
виконання рішення суду.

Але стаття 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачає, що державна реєстрація
прав є обов'язковою та інформація про
права на нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Відповідно до п. 5 та п. 6 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили та інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Пункт 4 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачає, що відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Зі змісту статті 24 «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (відмова у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень) не вбачається такої підстави
для відмови у реєстрації права
власності на нерухоме майно, як
неможливість видання свідоцтва про
право власності фізичним особам в
результаті передачі їм нерухомого
майна юридичною особою на виконання
рішення суду.

Також на теперішній час відсутні
відомості відносно обтяжень
нерухомого майна.

Згідно положень статті 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного
кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК
України відносяться судовий збір та
витрати, пов'язані з розглядом справи.

За таких підстав суд вважає за
необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224 - 226
ЦПК України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» про визнання
права власності на об'єкти нерухомого
майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (65013, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 42,1 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 (65013, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на нежитлові приміщення № 6
(шість) в житловому будинку по АДРЕСА_3,
загальною площею 305,4 кв. м.

Стягнути з ТОВ «Куліндоровський
індустріальний концерн» на користь
ОСОБА_1 (65013, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 3654
(три тисячі шістсот п'ятдесят чотири)
грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем
шляхом подання апеляційному суду через
суд першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції.

Суддя: