Справа № 232/712/14-ц
Провадження №2/232/290/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Кіровське

Кіровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді
Назаренко Г.В.

при секретарях
Крамар В.М., Петренко О.О.

за участю позивачки
ОСОБА_1

представника позивачки
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення аліментів. В
обґрунтування позовних вимог
зазначила, що згідно рішення
Кіровського міського суду Донецької
області від 9 січня 2014 року ОСОБА_3
зобов'язаний сплачувати аліменти на її
користь на утримання дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На
даний час виконавчий лист знаходиться
на примусовому виконанні у Відділі
державної виконавчої служби
Кіровського міського управління
юстиції. Станом на 26 березня 2014 року
заборгованість зі сплати аліментів
становить 10500,77 грн., у зв'язку з чим
відповідно до вимог ст.196 СК України
вона просить стягнути з відповідача
неустойку (пеню) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
за період з 9 грудня 2013 року по 26 березня
2014 року на загальну суму 7878,75 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позов і суду пояснила, що
після набрання рішенням законної сили,
23 січня 2014 року отримала в суді два
виконавчих листа про стягнення
аліментів з відповідача, які у той же
день пред'явила до виконання у Відділ
державної виконавчої служби
Кіровського міського управління
юстиції у Донецькій області. На день
ухвалення рішення відповідач
отримував заробітну плату та пенсію, у
січні 2014 року звільнився з роботи. За
наявною у неї інформацією, яку вона не
може довести суду, відповідач, маючи
великі борги близько 30000 грн. домовився
з працівниками УПФУ в м. Кіровське про
тимчасове неутримання з його пенсії
аліментів, однак вважає, що не
дивлячись на існування судового
рішення про стягнення з нього
аліментів, він зобов'язаний був
самостійно контролювати хід виконання
рішення і вживати дій по виплаті їй
аліментів на утримання дітей.

Представник позивачки ОСОБА_2
підтримав позов і суду пояснив, що
відповідач був присутній при
проголошенні рішення суду про
стягнення з нього аліментів, був
обізнаний з його змістом, не оскаржив
судове рішення в апеляційному порядку,
отже зобов'язаний був його виконувати,
однак не приймав заходів по погашенню
заборгованості по аліментам, у зв'язку
з чим зобов'язаний нести
відповідальність, яка встановлена ст.196
СК України при виникненні
заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і
суду пояснив, що заборгованість по
аліментам, про яку він дізнався лише з
копії позовної заяви та доданих до неї
документів, винила не з його вини,
оскільки примусове виконання рішення
суду покладено на ВДВС Кіровського
міського управління юстиції у
Донецькій області. В січні 2014 року він
звільнився з роботи за станом здоров'я,
але продовжує отримувати пенсію, яка є
його джерелом засобів до існування.
Аліменти у нього почали утримувати з
пенсії лише місяць тому, з яких причин,
йому невідомо. Також йому невідомо,
чому у нього не утримали аліменти з
його заробітної плати. Заперечував
існування домовленості між ним та УПФУ
в м. Кіровське про тимчасове
неутримання з його пенсії аліментів.
Таким чином, зазначив, що ствердження
позивачки про те, що заборгованість по
сплаті аліментів виникли з його вини, є
безпідставним.

Залучений до участі в справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Відділ державної виконавчої служби
Кіровського міського управління
юстиції у Донецькій області, про час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи за відсутності його
представника (а.с.54).

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, оглянувши виконавчі
провадження з виконання судового
рішення, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини
та відповідні ним правовідносини.

Сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 5 жовтня 1996
року по 7 жовтня 2008 року, від шлюбу мають
дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-10).

Рішенням Кіровського міського
суду Донецької області від 9 січня 2014
року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
стягнуто аліменти на утримання дітей:
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2/5 частин
всіх видів його заробітку (доходу), але
не менше ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку на кожну
дитину щомісяця, починаючи стягнення з
дня звернення до суду - 9 грудня 2013 року
та досягнення дочкою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, а саме по 8
березня 2015 року включно, а після
досягнення ОСОБА_4 повноліття, якщо
ніхто з батьків не звернеться до суду з
позовом про визначення розміру
аліментів на сина ОСОБА_5, - в розмірі 1/5
частки всіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісяця до досягнення повноліття
сином, а саме по 15 лютого 2024 року
включно. Рішення набрало законної сили
21 січня 2014 року, 23 січня 2014 року
виконавчий лист виданий Кіровським
міським судом Донецької області
стягувачці (а.с.40-41).

Постановами старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Кіровського
міського управління юстиції Топчієвої
О.С. від 25 січня 2014 року відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листу № 232/2913/13-ц-2/232/29/14,
виданого Кіровським міським судом
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання дитини в розмірі 2/5.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

При вирішенні питання про розмір
неустойки (пені), судом враховуються
роз'яснення, викладені у п.22 постанови
Пленуму Верховного Суду України «По
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо банкрутства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15 травня
2006 року, відповідно до яких передбачена
ст.196 СК відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покласти таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадах стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості по аліментам ОСОБА_3 від
19.05.2014р., здійсненого державним
виконавцем згідно фактично отриманої
заробітної плати боржника,
заборгованість по аліментам ОСОБА_3 за
23 дні грудня 2013 року та січень 2014 року
складає 2704,99 грн. (а.с.43).

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості по аліментам ОСОБА_3
від 07.05.2014р., здійсненого державним
виконавцем згідно фактично отриманих
пенсійних виплат боржника,
заборгованість по аліментам ОСОБА_3 за
23 дні грудня 2013 року, січень, лютий та 26
днів березня 2014 року складає 7795,78 грн.
(а.с.42).

На час відкриття виконавчого
провадження відповідач звільнився з
ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу»
за власним бажанням у зв'язку з виходом
на пенсію по стажу 10 січня 2014 року
(а.с.45), а тому 15 лютого 2014 року
виконавчий лист правомірно було
повернуто адміністрацією підприємства
останнього місця роботи боржника до
ВДВС Кіровського міського управління
юстиції у Донецькій області без
виконання.

Постановою державного виконавця
№ ВП 41492292 від 27 січня 2014 року № 364/08-33
головний бухгалтер УПФУ в м. Кіровське
був зобов'язаний проводити утримання з
усіх видів заробітку (доходу), що
належать до виплати боржникові ОСОБА_3,
після відрахування податків у розмірі
50% доходу боржника до погашення
заборгованості по аліментам з 9 грудня
2013 року, а по утриманні заборгованості -
у розмірі 2/5 частини доходу та до
повноліття дитини; кожні шість місяців
надсилати державному виконавцю звіт
про здійснені відрахування та виплати,
а також у разі припинення
перерахування коштів стягувану не
пізніше як у триденний строк надіслати
державному виконавцю письмове
повідомлення про причини припинення
виплат із звітом про здійснені
відрахування з моменту надання
останнього звіту до моменту припинення
відрахувань, яке повинно бути
засвідчене підписом відповідальності
за відрахування особи та скріплене
печаткою.

Про необхідність утримання із
пенсійних виплат боржника ОСОБА_3
заборгованості за період роботи на ПАТ
«ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» у
розмірі 2704,99 грн. головного бухгалтера
УПФУ в м. Кіровське повідомлено
державним виконавцем лише у травні 2014
року листом від 6 травня 2014 року №
8846/08-33.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статей 61
цього Кодексу.

Відповідачкою на підтвердження
наявності протиправної змови між
відповідачем та працівниками УПФУ в м.
Кіровське про неутримання з пенсії
боржника аліментів доказів суду не
надано.

Таким чином, в судовому засіданні
не встановлено, що заборгованість по
аліментам виникла з вини відповідача,
який зобов'язаний сплачувати аліменти
за рішенням суду, оскільки відповідач
не вчиняв будь-яких дій, направлених на
ухилення від сплати аліментів,
заборгованість утворилась з
незалежних від нього причин, у зв'язку з
чим відповідач не може нести
відповідальність за прострочення
сплати аліментів, що передбачена ст.196
СК України.

Суд приходить до висновку про те,
що права позивачки не були порушені
позивачем, а тому не підлягають
судовому захисту, у зв'язку з чим в
задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у
зв'язку з відмовою в задоволенні позову
понесені позивачкою судові витрати, що
складаються з витрат на правову
допомогу, відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.196 СК України,
керуючись ст. ст.15, 60, 88, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення аліментів відмовити
повністю за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у чудовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання опії цього
рішення.

Суддя
Г.В. Назаренко