Справа № 646 / 2258 / 14-ц
Провадження № 2 / 646 /
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2014 року
місто Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.

при секретарі - Черняк К.М.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я
особа: ОСОБА_3, про відшкодування
матеріальної шкоди, зобов»язання
виконувати обов»язки щодо утримання
житлового будинку -

в с т а н о в и в :

20.11.2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
даним позовом, в обґрунтування якого
вказала, що домоволодіння АДРЕСА_1
належить на праві власності: ОСОБА_1 - 6/24
частин, ОСОБА_2 - 6/24 частин, ОСОБА_3 - 12/24
частин. За домоволодінням
зареєстрована земельна ділянка площею
910 кв. метрів. Зазначене домоволодіння
складається з житлових будинків А-1 та
Б-1, та господарських будівель. Між
співвласниками було досягнуто згоди
про порядок користування
домоволодінням, за яким ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 користуються житловим будинком
А-1, ОСОБА_3 - житловим будинком Б-1.
Частина житлового будинку А-1, якою
користується відповідач вже багато
років знаходиться без нагляду
власника, стала не придатною для житла,
внаслідок зруйнування зовнішніх та
спільних з другою частиною будинку
стін, стелі, даху, підлоги. В частині
будинку відповідача відключені газ,
опалення, електроенергія. Оскільки
частина будинку Б-1 відповідача
примикає до її частини будинку, то в ній
постійно з»являється волога, пліснява,
протікає дах, псується внутрішній
вигляд приміщення, з»являється сморід.
На вимогу відремонтувати свою частину
будинку, відповідач не реагує. На її
думку відповідач порушує вимоги ст. 151
ЖК України, що зобов»язує власників
житлових будинків забезпечувати їх
схоронність, проводити за свій рахунок
поточний та капітальний ремонти,
утримувати в порядку прибудинкову
територію, також вимоги статтей 319, 360
ЦК України, згідно з якими власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам та інтересам
суспільства, громадян, повинен
відповідно до своєї частки брати
участь у витратах на управління та
утримання спільного майна. В наслідок
цих порушень відповідач спричинив їй
матеріальну шкоду. А саме, вона
вимушена за власні кошти проводити
ремонт своєї частини будинку, загальна
вартість ремонту становить 50298 грн., про
що свідчать товарні чеки. Позивачка
просить стягнути з відповідача на її
користь наведену суму та зобов»язати
ОСОБА_2 виконувати свій обов»язок по
утриманню та збереженню спільного
будинку.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги та
пояснив, що 20.06.2004 року повноважною
комісією було зафіксовано факт
пошкодження частини будинку А-1, якою
користуються позивачка, внаслідок
саме не утримання відповідачем своєї
частини даного будинку, яка є суміжною
з частиною ОСОБА_1 Про це свідчить
відповідний акт від 20.06.2004 року. З
червня 2004 року по 2007 рік позивачка
вимушена була робити ремонт та усувати
наслідки пошкодження її житлових
приміщень. Аналогічний акт було
складено вдруге 23.03.2007 року, після чого
позивачкою до 2012 року знову робився
ремонт з відновлення належного стану
своєї частини будинку. З 2004 по 2012 роки
позивачкою було виконано наступні
ремонтні роботи: відремонтовано
спільний дах, придбано ондулін,
руберойд, полотно по металу, частково
замінено балки, відремонтовано спільну
стіну, вибито пошкоджену цеглу та
замінено на нову, замінено пошкоджену
електропроводку, замінено дверні
блоки, плитку на нові, усунуто
пошкодження стелі гіпсокартоном,
погрунтовано та поштукатурено суміжну
стіну в кімнатах, поклеєні нові
шпалери, частково замінено пошкоджені
труби. На все це було використано
будівельні матеріали зазначені у
чеках, долучених до справи. Представник
позивачки пояснив, що після 2007 року
акти про спричинення шкоди більше не
складались, але був складений акт від
02.10.2012 року який підтверджує
знаходження частини будинку
відповідача у стані, який потребує
ремонту. Він вважає, що при звернення до
суду з даним позовом строк позовної
давності ОСОБА_1 не пропущений,
оскільки спричинення шкоди в даному
випадку є тривалим, т.я. ремонт було
закінчено у 2012 році. Представник
позивачки пояснив, що даним позовом
ОСОБА_1 просить відшкодувати шкоду
спричинену їй у період до 2007 року та
зафіксовану саме актами від 2004 та 2007
років.

Відповідач ОСОБА_2 не визнав позовні
вимоги та пояснив, що з 2002 року йому на
підставі договору дарування належить
6/24 частин домоволодіння АДРЕСА_1.
Приміщення у житловому будинку А-1, які
були виділені йому у користування,
знаходились у доброму технічному
стані, вони були відремонтовані та
придатні для життя, але він не проживав
у них, періодично навідувався. У 2012 році
позивачкою були встановлені
автоматичні ворота та йому стали
перешкоджати у доступі до
домоволодіння, з цього приводу він
звертався до міліції. З вулиці він
побачив, що захисний руберойд з даху
над його частиною будинку знято, він
намагався з»ясувати це, але його до
домоволодіння не пустили. Робити
ремонт ОСОБА_1 йому ніколи не
пропонувала, не скаржилась на залиття
її частини будинку, хоча їй було відомо
як його знайти. Чи робила позивачка той
ремонт, на який вона вказує, йому не
відомо, оскільки фактично з 2008 по 2012
роки у житловому будинку він не був.

Представник відповідача під час
судового розгляду просив відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1, вважає, що
позивачка не довела в суді, що
використовувала під час ремонтних
робіт саме ті будівельні матеріали,
товарні чеки на які надала суду. Обсяг
здійснених робіт також нічим не
підтверджений крім стверджень самої
ОСОБА_1 та показань представника. Крім
того, просить застосувати строки
позовної давності, оскільки, виходячи з
наданих суду копій актів, про
спричинення матеріальної шкоди майну,
позивачці стало відомо у 2004 та 2007 роках
відповідно. До суду з даним позовом
позивачка звернулась тільки 20.11.2012
року, з пропуском встановленого
законом строку позовної давності.
Докази щодо терміну здійснення
ремонтних робіт на які вона
посилається, суду також не надано.

Третя особа ОСОБА_3 до судового
засідання не з»явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, вислухавши показання представника
позивачки, відповідача ОСОБА_2, його
представника, дослідивши надані суду
письмові докази, вважає позовні вимоги
про відшкодування шкоди такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належить на
праві власності: ОСОБА_1 - 6/24 частин,
ОСОБА_2 - 6/24 частин, ОСОБА_3 - 12/24 частин (
т. 1 а.с. 10-13, 76).

За домоволодінням зареєстрована
земельна ділянка площею 910 кв. метрів на
підставі рішення Червонозаводськогго
РВК м. Харкова № 39 від 19.06.1996 року.

Зазначене домоволодіння складається з
житлових будинків А-1 та Б-1, та
господарських будівель ( т. 1 а.с.69-71).

За домовленістю між співвласниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються житловим
будинком А-1, ОСОБА_3 - житловим будинком
Б-1. При цьому, у житловому будинку А-1
ОСОБА_1 користується приміщеннями 2-1, 2-2,
2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, У1; ОСОБА_2 -
приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 11.

Вищенаведені обставини визнані
сторонами по справі, тому в порядку ст.
61 ч. 1 ЦК України не підлягають
доказуванню.

ОСОБА_1 в позовній заяві та її
представник в своїх поясненнях в суді
вказали, що через не утримання у
належному технічному стані ОСОБА_2
приміщень, які знаходяться у його
користуванні у житловому будинку А-1,
майну ОСОБА_1, а саме, приміщенням у
даному житловому будинку, якими
користується вона, було спричинено
шкоду. Через зруйнування зовнішніх та
спільних з стін, стелі, даху, підлоги в
частині позивачки постійно з»являлась
волога, пліснява, протікав дах,
псувався внутрішній вигляд приміщень,
з»являвся сморід. Спричинення
наведеної шкоди було зафіксовано
актами повноважних комісій 20.06.2004 року
та 28.03.2007 року ( т. 2 а.с.38-43).

Позивачка стверджує, що для усунення
спричиненої шкоди нею було виконано
наступні роботи: відремонтовано
спільний дах, придбано ондулін,
руберойд, полотно по металу, частково
замінено балки, відремонтовано спільну
стіну, вибито пошкоджену цеглу та
замінено на нову, замінено пошкоджену
електропроводку, замінено дверні
блоки, плитку на нові, усунуто
пошкодження стелі гіпсокартоном,
погрунтовано та поштукатурено суміжну
стіну в кімнатах, поклеєні нові
шпалери, частково замінено пошкоджені
труби ( т. 1 а.с.196, т. 2 а.с. 46-51).

Суду надані копії товарних чеків та
накладних, за якими, як вказує
позивачка, нею було придбано
будівельні матеріали для виконання
вищенаведених ремонтних робіт ( т. 1
а.с.14-61). Але, значна кількість чеків та
товарних накладних свідчать про те, що
будівельні матеріали були оплачені та
отримані не ОСОБА_1, а іншими особами (т.
1 а.с. 15, 21, 29, 30-37, 39, 41, 42, 45-47, 49, 52), решта
чеків та товарних накладних не містить
даних про придбання будівельних
матеріалів саме позивачкою по справі.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 4763
від 95.09.2014 року вбачається, що
враховуючи стан даху над приміщенням 1-3
у житлового будинку, виникнення
пошкоджень в приміщенням 2-3, 2-6, 2-7, що
належать ОСОБА_1, які зафіксовані
актами технічного стану приміщень у 2004
та 2007 роках, може знаходитись у
причинному зв»язку з систематичним
залиттям приміщення 1-3, т.я. є
прилеглими до нього приміщеннями. При
цьому, відповісти, чи використані
будівельні матеріали, зазначенні в
товарних чеках, що містяться у
матеріалах справи ( а.с. 14-61) при
усуненні пошкоджень та проведенні
ремонтних робіт у приміщеннях 2-3, 2-6, 2-7,
не надається можливим з причини
відсутності методик з ідентифікації
певних матеріальних ресурсів (т. 2 а.с.
71-123).

Таким чином, ствердження позивачки про
використання під час проведення
ремонтних робіт будівельних
матеріалів зазначених у чеках та
товарних накладних, наданих суду, не
доведені.

З висновку вказаної експертизи
вбачається, що через відсутність
робочого проекту та виконавчої
документації на ремонт приміщень не
дозволяє встановити склад проведених
робіт та використаних при цьому
матеріалів.

Разом з цим, експертом визначений
розмір спричиненої матеріальної шкоди
виходячи з наданих актів технічного
обстеження житлового будинку А-1
складених 20.06.2004 року, 25.03.2007 року, 02.10.2012
року. Відповідно до висновку
експертизи, розмір завданої ОСОБА_1
матеріальної шкоди внаслідок
руйнування приміщень 2-3, 2-6, 2-7 через не
підтримання технічного стану у
приміщенні 1-3 що знаходиться у
користуванні ОСОБА_2 складає: 1) по
факту виникнення пошкоджень
зафіксованих актом від 20.06.2004 року
станом на 2014 рік - 25138 грн.; 2) по факту
виникнення пошкоджень зафіксованих
актом від 25.03.2007 року року станом на 2014
рік - 17789 грн.; 3) по факту встановлених
пошкоджень при проведенні цієї
експертизи, станом на серпень 2014 року -
5220 грн.

Але, суд вважає, що за позовними
вимогами по фактам виникнення
пошкоджень зафіксованих актами від
20.06.2004 року та від 20.03.2007 року,
позивачкою пропущений встановлений
ст. 257 ЦК України трьох річний строк
позовної давності. При цьому, суд
вважає правильним обчислювати строк
позовної давності з того часу, коли
позивачці стало відомо про спричинення
шкоди, тобто з 20.06.2004 року та 20.03.2007 року
відповідно. Заява про поновлення
пропущеного строку позовної давності
ОСОБА_1 не подавалась.

Разом з актами про технічний стан
житлового будинку від 20.06.2004 року та від
20.03.2007 року позивачем надано акт від
02.10.2012 року ( т. 2 а.с.44). Акт від 02.10.2012 року
містить дані про те, що дах над
приміщеннями 1-3,1-2, 1-1 підлягає ремонту,
т.я. може завдати погіршення та
руйнування всього будинку; приміщення
2-3, 2-6, 2-7 мають незначне залиття, ремонту
не потребують.

Проте, позовні вимоги щодо
відшкодування шкоди по факту
виникнення пошкоджень зафіксованих
останнім актом позивачкою не заявлені,
що підтвердив в суді представник
ОСОБА_1. В судовому засіданні
представник позивачки пояснив, що
позовні вимоги стосуються лише подій
залиття приміщень позивачки які мали
місце до 20.03.2007 року та усувались ОСОБА_1
включно до 2012 року.

Аналізуючи вищенаведене, суд відмовляє
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди.

На підставі ст. ст. 1166 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
районний суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_3, про
відшкодування матеріальної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів
після проголошення, а для осіб, які
брали участь у справі але не були
присутні при проголошенні рішення - у
той же строк після отримання копії
рішення.

Суддя -
Ю.В. Шуліка