Справа № 755/9638/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1,
державні органи, бездіяльність
посадових осіб якої оскаржується:
Державна казначейська служба України,
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України на
дії та бездіяльність посадових осіб
Державної казначейської служби
України, Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України відносно виконання
Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва по виконавчому листу № 2-а-42/2008
від 23 липня 2008 року,-

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшла скарга
ОСОБА_1, державні органи, бездіяльність
посадових осіб якої оскаржується:
Державна казначейська служба України,
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України на
дії та бездіяльність посадових осіб
Державної казначейської служби
України, Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України відносно виконання
Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва по виконавчому листу № 2-а-42/2008
від 23 липня 2008 року.

14 квітня 2014 року зазначену скаргу було
передано в провадження судді Катющенко
В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст.
118 Цивільного процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Як встановлено в п. 1 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Як вбачається із заявлених вимог,
заявник просить суд: визнати дії та
бездіяльність посадових осіб
Державної казначейської служби
України, Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України відносно виконання
Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва по виконавчому листу № 2-а-42/2008
від 23 липня 2008 року такими, що не
відповідають законодавству України,
тобто незаконними; зобов'язати
Державну казначейську службу України,
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
виконати рішення Дніпровського
районного суду м. Києва по виконавчому
листу № 2-а-42/2008 від 23 липня 2008 року.

В обґрунтування заявлених вимог
заявник посилається на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 07 липня 2008 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України, Київського
міського військового комісаріату про
зобов'язання вчинити дії по виплаті
разової грошової допомоги, яка не
виконується Державною казначейською
службою України та Департаментом
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, при
цьому посилаючись на вимоги ст. 373
Цивільного процесуального кодексу
України.

Разом з тим, учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, наділені
правом звернутися до суду із скаргою
відповідно до ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їх права чи
свободи, лише якщо такі порушення було
допущено під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
Цивільного процесуального кодексу
України.

Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07
лютого 2014 року № 6, у порядку цивільного
судочинства належить розглядати
скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання таких
виконавчих документів, виданих на
підставі судових рішень, ухвалених
відповідно до норм ЦПК та поданих
сторонами виконавчого провадження.

Таким чином, заявник оскаржує дії та
бездіяльність Державної казначейської
служби України та Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України в частині
виконання постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 07липня 2008
року, постановленої в
адміністративній справі, а не в порядку
Цивільного процесуального кодексу
України у зв'язку з чим, суд приходить
до висновку про відмову у відкритті
провадження у даній справі в порядку
ст. 383 Цивільного процесуального
кодексу України, оскільки заява не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.122 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах в порядку цивільного
судочинства.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 15, ч.1 ст.122, ст.ст. 210, 293, 294,
383 Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 2, 3, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, п. 10 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07
лютого 2014 року № 6, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
цивільній справі справі за скаргою
ОСОБА_1, державні органи, бездіяльність
посадових осіб якої оскаржується:
Державна казначейська служба України,
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України на
дії та бездіяльність посадових осіб
Державної казначейської служби
України, Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України відносно виконання
Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва по виконавчому листу № 2-а-42/2008
від 23 липня 2008 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: