Справа № 466/1431/13
Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/4861/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів -
Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретарі -
Іванова О.О., Матяш С.І.

з участю прокурора - Лящук
Т.І.

апелянта -
ОСОБА_2

представника відповідача -
Цибруха Я.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Прокуратури
Львівської області на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 27 травня 2014 року у справі за
позовом прокурора Шевченківського
району м. Львова в інтересах ОСОБА_4 до
Львівської міської ради, виконавчого
комітету Львівської міської ради,
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради, Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про зобов»язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 27 травня 2014 року в
задоволенні позову прокурора
Шевченківського району м. Львова в
інтересах ОСОБА_4 до Львівської міської
ради, виконавчого комітету Львівської
міської ради, Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради про
зобов»язання до вчинення дій -
відмовлено.

Рішення суду оскаржила
Прокуратура Львівської області.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому підлягає скасуванню як незаконне
та необґрунтоване.

Зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки ОСОБА_4 08.01.2009 року оформлено
право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Відтак, норми ст. ст. 175- 184 ЖК України до
спірних правовідносин не
застосовуються.

Однак, такі висновки суду
суперечать матеріалам справи, оскільки
розпорядженням ШРА №902 від 01.08.1994 року
квартиру АДРЕСА_1 визнано такою, що не
відповідає санітарно- технічним
вимогам. Управлінням
житлово-комунального господарства
Львівської міської ради у 2002 році
доручалось відділу житлового
господарства ШРА обстежити технічний
стан квартири, визначити обсяги і
терміни виконання необхідних
ремонтних робіт. Так, актом комісії ШРА
від 06.03.2002 року вирішено, що квартира
АДРЕСА_1 потребує часткового
підтримуючого ремонту стін. Однак,
ремонтні роботи в помешканні ОСОБА_4 по
даний час не проведено. Тобто,
необхідність проведення капітального
ремонту квартири ОСОБА_4 виникла
задовго до передачі її з комунальної у
приватну власність. Про дані обставини
відповідачам було достовірно відомо,
однак обов»язку по забезпеченню
належного стану квартири ОСОБА_4
органами самоврядування безпідставно
не виконано.

Мотивує апеляційну скаргу
також і тим, що районний суд
обґрунтовуючи оскаржуване рішення
покликається на те, що прокурор
звернувся до суду із позовом до
відповідачів, які за своїми
повноваженнями не спроможні виконати
вимоги позивача. Однак, такі висновки
суду спростовуються рішенням
Апеляційного суду Львівської області
від 10.07.2012 року у справі №1328/2-1717/11 за
позовом Прокурора Шевченківського
району м. Львова в інтересах ОСОБА_4 до
Львівської міської ради про
зобов»язання до вчинення дій.

Просить рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 28 травня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
прокурора Лящука Т.І. та апелянта
ОСОБА_4 в підтримання мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
пояснення представника відповідача
Цибруха Я.В. проти мотивів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів прийшла до висновку про
відхилення такої з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення відповідає даним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до вимог ст.36-1 Закону
України "Про прокуратуру"
представництво прокуратурою
інтересів громадянина в суді
полягає у здійсненні прокурорами
від імені держави процесуальних та
інших дій, спрямованих на захисту
суді інтересів громадянина у
випадках, передбачених законом.

Законом визначено, що
підставою представництва у суді
інтересів громадянина є його
неспроможність через фізичний чи
матеріальний стан або з інших
поважних причин самостійно
захистити свої порушенні чи
оспорювані права або реалізувати
процесуальні повноваження.

Встановлено, що ОСОБА_4, 1943
року народження, є інвалідом 2 групи.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про належне представництво
прокуратури в інтересах ОСОБА_4

На підставі ст. ст.10, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована
з 12.12.1973 року в квартирі АДРЕСА_1.
Квартира складається з однієї
кімнати житловою площею 13,90 кв.м., кухні,
комунальних вигод, загальна площа
помешкання становить 24,50 кв.м.
Відповідно до листа завідувача
відділу приватизації державного
житлового фонду Шевченківського
району м. Львові від 25.03.2013 року № 693
квартира АДРЕСА_1 приватизована
наказом Управління комунальної
власності ЛМР від 08.01.2009 р. №49-Ж-Ш на
ОСОБА_4.

Дана обставина
підтверджується наказом Управління
комунальної власності ЛМР від 08.01.2009 р.
№ 49-ж-Ш "Про передачу квартири
АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4".

Із свідоцтва про право
власності на зазначену вище
квартиру від 08 січня 2009 року
вбачається, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної
власності ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ст.151 ЖК
України громадяни, які мають у
приватній власності житловий
будинок (квартиру), зобов'язані
забезпечувати його схоронність,
проводити за свій рахунок поточний
і капітальний ремонт, утримувати в
порядку придомову територію.

Згідно вимог ст. 153 ЖК України
держава подає громадянам, які мають
у приватній власності жилі будинки
(квартири), допомогу і в їх ремонті
та благоустрої. Ремонт будинків
(квартир), що належить громадянам, за
їх бажанням може провадитися
підприємствами побутового
обслуговування населення.

Відповідно до вимог ст. 154 ЖК
України виконавчі комітети
місцевих Рад здійснюють контроль за
утриманням будинків(квартир), що
належать громадянам.

Виходячи з системного
аналізу цих норм колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про те, що вимоги ст. ст.175-184
ЖК України до даних правовідносин
не застосовуються, оскільки квартира,
в якій мешкає ОСОБА_4 відноситься
до квартир приватного житлового
фонду. І оскільки квартира, де мешкає
ОСОБА_4 належить їй на праві
приватної власності, вона, як власник
на свій розсуд та за власні кошти
повинна проводити ремонтні роботи у
власному помешканні. Посилання
ОСОБА_4 на те, що оскільки вона не
забрала з відділу приватизації
свідоцтва про право власності на
квартиру, то така не є її власністю, а
належить Львівській міській раді,
судом першої інстанції вірно не взяті
до уваги як безпідставні, оскільки сама
ж ОСОБА_4 як в суді першої інстанції, так
і в суді апеляційної інстанції
ствердила про те, що із заявою про
приватизацію квартири зверталась
особисто.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, поданих
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмету спору на
власний розсуд.

Позивач, уточнивши позовні
вимоги, просить суд зобов'язати
Департамент житлового господарства
та інфраструктури Львівської
міської ради включити до титульного
списку об'єктів капітального ремонту
житлового фонду квартиру АДРЕСА_1
зобов'язати Львівську міську раду
затвердити відповідний титульний
список об'єктів капітального
ремонту житлового фонду, зобов'язати
Департамент житлового господарства
та інфраструктури Львівської
міської ради залучити відповідну
проектну організацію до виконання
проектних робіт з капітального
ремонту квартири АДРЕСА_1 а також
організувати виконання ремонтних
робіт у вказаній квартирі;
зобов'язати Львівську міську раду
виділити кошти, необхідні для
проведення ремонтних робіт у
зазначеній вище квартири для
приведення квартири у відповідність
санітарно-технічним вимогам;
зобов'язати Шевченківську районну
адміністрацію Львівської міської ради
вжити необхідних заходів до
проведення капітального ремонту
зазначеної вище квартири.

З пояснень позивачки
ОСОБА_4 вбачається, що вісім років
вона намагається добитись від
відповідачів виконання своїх
зобов'язань, а саме провести
капітальній ремонт в її
помешканні, яке з січня 2009 року є
її власністю.

Апелянт ОСОБА_4 вважає, що
Шевченківська районна адміністрація
ЛМР зобов'язана забезпечити умови
для своєчасного проведення
капітального та поточного ремонтів
відповідно до встановлених
стандартів, нормативів, норм та правил,
оскільки будинок, де мешкає
позивачка, стоїть на балансі
адміністрації.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачі звернулись
до суду з позовом та просять
відповідачів вчинити дії, які не
входять в коло їх повноважень, а
тому позовні вимоги є
безпідставними.

Зокрема, просять Львівську
міську раду виділити кошти
відповідно кошторису для
проведення робіт по капітальному
та поточного ремонту квартири
АДРЕСА_1

Однак, відповідно до ухвали
Львівської міської ради № 3704 від
08.07.2010 року передбачено розмежування
повноважень між виконавчими
органами Львівської міської ради.

Положенням про розмежування
повноважень між виконавчими органами
Львівської міської ради (додаток до
зазначеної ухвали) розділ 6.п.2.16
передбачено повноваження районної
адміністрації, а саме вбачається, що
адміністрації формують титульні
списки об'єктів капітального
ремонту житлового фонду та передають
їх до департаменту житлового
господарства та інфраструктури
міської ради і здійснюють контроль
та нагляд за його проведенням.

Окрім того, даним Положенням
п.3.1 передбачено, що проведення
реконструкції, капітальних ремонтів і
ремонтів об'єктів
житлово-комунального господарства
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та на пайових засадах.

Із зазначеного вище
Положення вбачається, що саме на
департамент житлового господарства
та інфраструктури покладено
повноваження щодо (розділ 12 п.29,31)
підготовки та подання на
затвердження міською радою
титульного списку об'єктів
капітального ремонту житлового
фонду. Укладення угод та
організацію виконання робіт з
капітального ремонту житлового
фонду, що є у комунальній власності
міста; видача замовлення на
виготовлення технічної документації
на капітальний ремонт житлового
фонду і організація прийняття в
експлуатацію об'єктів житлового
фонду після завершення
капітального ремонту.

Тому колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції про те,
що позивачі звернулись до
відповідачів, які за своїми
повноваженнями не спроможні
виконати вимоги позивачів, є
вірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на
підставі наявних у справі доказів,
оцінених судом належним чином кожного
окремо на їх достовірність,
допустимість та достатність, взаємний
зв»язок у їх сукупності, встановлених
судом обставин справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних у
справі доказів.

З висновками суду слід
погодитись, оскільки ним правильно
визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи, дотримана процедура
розгляду, передбачена ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстави
для їх задоволення та скасування
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 27 травня 2014 року
відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Прокуратури
Львівської області - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 27 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржене
в касаційному порядку протягом 20-ти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.