АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8330/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ніколаєва І. К. Доповідач - Петренко
І.О. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 08 серпня
2014 року про відмову в задоволенні заяви
останнього про забезпечення позовної
заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
із заявою про забезпечення позову, в
якій просив накласти арешт у межах суми
боргу 18 000 грн. на нерухоме та рухоме
майно та на грошові кошти, що належать
на праві власності або спільної
власності відповідача.

Ухвалою Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 08
серпня 2014 року в задоволенні заяви
ОСОБА_2 про забезпечення позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову ухвалу , якою задовольнити його
заяву.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у
червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу.

08 серпня 2014 року ОСОБА_2 подав до суду
заяву про забезпечення позову, у якій
просив суд накласти арешт, у порядку
ст.ст. 151,152 ЦПК України, у межах суми
боргу 18000 гривень, на рухоме та нерухоме
майно та грошові кошти, що належать на
праві власності або спільної власності
ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, що приймають участь
у справі може вжити заходи
забезпечення позову, якщо невжиття
заходів може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

В заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено причини, у
зв'язку з якими необхідно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, з
обґрунтуванням необхідності його
застосування, та інші відомості,
необхідні для забезпечення позову, а
ст. 152 ЦПК України передбачені види
забезпечення позову, та зазначено, що
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно роз'яснень , що містяться в п.1
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», єдиною підставою для
забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якої з осіб, котрі беруть участь у
справі, а в п. 4 вказаної постанови,
зазначено , що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір і існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до роз»яснень , що
містяться в п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» згідно із п.1 ч.1
ст. 152 ЦПК України позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Згідно із абзацом 3 п.7
цієї ж постанови ухвала про
забезпечення позову постановляється
відповідно до вимог ст.. 209 ЦПК України,
і повинна включати мотивувальну
частину, де поряд із зазначенням
мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до
висновку про обґрунтованість
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, наводиться
посилання на закон, яким суд керувався
при постановленні ухвали.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що
позивач в своїй заяві не навів
мотивів обрання саме цього, а не іншого
виду забезпечення позову, при цьому не
навів доводів на підтвердження того,
чи існує реальна загроза невиконання
чи утруднення виконання рішення суду
при задоволені позову.

При вище вказаних недоліках , заява
повинна була бути повернута заявникові
на підставі ч.8 ст. 153 ЦПК України.

Окрім того , в оскаржуваній ухвалі суд
вказав як на недолік заяви про
забезпечення позову не надання
заявником документу , що підтверджував
би сплату судового збору .

Як роз»яснено в п. 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ « Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року
відповідно до абзацу третього частини
другої статті 6 Закону № 3674-VI
розмір судового збору з позовної заяви,
поданої після подання заяви про
забезпечення позову, зменшується на
розмір судового збору, сплаченого за
подання заяви про забезпечення позову
(частина четверта статті 151 ЦПК). Таке
зменшення розміру судового збору
здійснюється і в разі одночасного
(в один і той же день) подання до суду
позовної заяви і заяви про
забезпечення позову, у тому числі при
об'єднанні їх в один процесуальний
документ. Якщо заяву про забезпечення
позову подано після подання позовної
заяви, то відповідне зменшення суми
судового збору не здійснюється.

Обов'язок подання належних
доказів сплати судового збору за
подання заяви про забезпечення позову
до подання позовної заяви (частина
четверта статті 151 ЦПК) покладається на
заявника. У разі неподання таких
доказів зменшення розміру судового
збору за подання позовної заяви не
здійснюється, а заява залишається без
руху на підставі статті 121 ЦПК.

Якщо розмір судового збору, що
сплачується за подання позовної заяви,
є меншим від суми судового збору,
сплаченого за подання заяви про
забезпечення позову, то позивач
звільняється від сплати судового збору
за подання такої заяви.

Виходячи з вище наведеного ,
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню , а справу слід направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання щодо прийняття заяви про
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити .

Ухвалу Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 08
серпня 2014 року скасувати і справу
повернути до суду першої інстанції для
вирішення питання про прийняття заяви
про забезпечення позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення , однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- М.М. Романюк

- С.П. Котушенко