Справа № 291/1530/14-ц
Ружинський районний суд
Житомирської області
Ружинський районний суд Житомирської
в складі : головуючого - судді Руденко
за участю секретаря Шахрай
відповідачки ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Ружині Житомирської
області цивільну справу за позовом
про усунення перешкод в користуванні
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
майном, мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що він є власником земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, яка
межує із земельною ділянкою, що
перебуває в користуванні відповідачки.
Проте відповідачка на самій межі, яка
розділяє їхні земельні ділянки,
встановила тимчасову споруду, чим
порушила вимоги ДБН.
На зауваження позивача щодо
перенесення цієї споруди на відстань
не менш ніж 1 м від межі відповідачка не
Оскільки зазначена тимчасова споруда
перешкоджає позивачеві в користуванні
належної йому земельної ділянки, він
просить суд зобов'язати відповідачку
демонтувати(перенести) вказану
тимчасову споруду на відстань не менше
ніж 1 м від межі земельних ділянок.
В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав повністю та
просив суд їх задовольнити, з мотивів
викладених у позовній заяві. Крім того
позивач пояснив, що розташування
вказаної тимчасової споруди на межі
земельних ділянок порушує його права
як власника земельної ділянки,
оскільки стічні води з даху цієї
споруди стікають на його земельну
ділянку, а також вона затіняє його
земельну ділянку і гризуни, які
розводяться у ній, вільно перебігають в
Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнала,
проте просить суд відстрочити
перенесення вказаної споруди на
Суд, вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають повному задоволенню
з наступних підстав.
Судом встановлено та не заперечується
сторонами те, що позивач ОСОБА_1 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№217095 є власником земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1, яка межує із
земельною ділянкою відповідачки.
На межі вказаної земельної ділянки
відповідачкою встановлено тимчасову
споруду, яка не має фундаменту. Вказане
не заперечується сторонами, а також
підтверджується повідомленнями
Роставицької сільської ради
Ружинського району від 19.07.2014р. №120 та
Ружинської райдержадміністрації від
28.09.2014р. №02-к/26/2492, з яких вбачається, що
за заявою позивача проводилась
перевірка дотримання відповідачкою
Державних будівельних норм при
встановленні тимчасової споруди. За
результатами перевірки було виявлено,
що вказана тимчасова господарська
споруда побудована на межі земельної
ділянки позивача, що суперечить
вимогам п.3.25 ДБН 360-92**, оскільки
розташована менш ніж за 1 м від межі, і
відповідачці пропонувалась
добровільно перебудувати(перенести) її
у відповідності до діючого
містобудівного законодавства.
Статтею 375 ЦК України передбачено, що
право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

За позовом громадянина таке рішення
може бути ухвалено на підставі ст.391 ЦК
України, у разі доведеності ним
відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України
факту створення йому перешкод у
здійснення права користування та
розпорядження своїм майном при
неможливості усунення цих перешкод у
інший спосіб.

Пунктом 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень" передбачено, що для
догляду за будівлями і здійснення їх
поточного ремонту відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступної конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів, що запобігатимуть стіканню
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок.

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить усунути перешкоди в
користуванні своєю земельною ділянкою
шляхом зобов'язання відповідачки
демонтувати (перенести ) зведену нею
тимчасову споруду на відстань не менше
одного метра від межі.

Представник відповідачки,
повноваження якої посвідчені
відповідно до ст.42 ЦПК України, в
судовому засіданні позовні вимоги
визнала повністю, пояснивши, що
відповідачка погоджується перенести
спірну тимчасову споруду на відстань
не менше ніж 1 м від межі земельної
ділянки, належної позивачеві.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України,
положення якої були судом роз'ясненні
сторонам, у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Оскільки представник відповідача
позовні вимоги визнала повністю і
вказане визнання не суперечить вимогам
законодавства та не порушує прав та
охоронюваних законом інтересів ні
сторін по справі, ні інших осіб, суд
задовольняє позовні вимоги повністю з
цих підстав.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

3

Частиною 3 вказаної статті передбачено,
що якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно задоволеної чи відхиленої
частини вимог.

На підставі оглянутого в судовому
засіданні оригіналу посвідчення серії
НОМЕР_1 судом було встановлено, що
позивач є інвалідом ІІ групи, а тому,
відповідно до ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" звільнений від сплати
судового збору.

Доказів наявності пільги щодо сплати
судового збору відповідачкою суду не
надано, а тому судові витрати суд
покладає на неї.

На підставі доручення представника
відповідачки вбачається, що дійсне
прізвище відповідачки згідно паспорта
- ОСОБА_3, а не ОСОБА_3, як зазначено в
позовній заяві.

Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст.375, 386, 391 ЦК України, ст.ст.103, 152 ЗК
України, ст.ст 10, 60, 88,174, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, яка
належить ОСОБА_1, в саме:

-демонтувати ,тобто перенести,
тимчасову споруду, належну їй, на
відстань не менше одного метра від межі
земельної ділянки ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 (Двісті
сорок три гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, яка не була
присутня в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
З. Б. Руденко.