Номер провадження: 22-ц/785/6180/14
Головуючий у першій інстанції Мишко В.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Кварталової А.М., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на заочне рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

02.08.2013 року ПАТ «Комерційний банк
«Надра» звернулося до з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № ОД16/05/2066/840-К/17 від 04.05.2006
року та просив стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
вказаним кредитним договором в сумі 8
105,72 дол. США, що в еквіваленті по курсу
НБУ на зазначену дату складає 64 788,99
грн., з яких:

- заборгованість по тілу кредиту - 4 488,90
дол. США (в грн. екв. 35 879,78 грн.);

- заборгованість по відсоткам - 1 034,71
дол. США (в грн. екв. 8 270,44 грн.);

- пеню за прострочення сплати кредиту -
886,65 дол. США (в грн. екв. 7 086,99 грн.);

- заборгованість по комісії - 698,96 дол.
США (в грн. екв. 5 586,76 грн.);

- штраф за порушення умов договору - 996,50
дол. США (в грн. екв. 7 965,02 грн.).

Заочним рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12.11.2013 року позовну заяву ПАТ
«Комерційний банк «Надра» задоволено
частково.

Стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним договором
№ ОД16/05/2066/840-К/17 від 04.05.2006 року на
загальну суму 8 105,72 доларів США, що в
еквіваленті по курсу НБУ на 23.04.2013 року
складає 64 788,99 грн., з яких:

- заборгованість по тілу кредиту - 4 488,90
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ на 23.04.2013 року складає 35 879,78 грн.;

- заборгованість по відсоткам - 1 034,71
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ на 23.04.2013 року складає 8 270,44 грн.;

- пеню за прострочення сплати кредиту -
886,65 доларів США, що в еквіваленті по
курсу НБУ на 23.04.2013 року складає 7 086,99
грн.;

- заборгованість по комісії - 698,96
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ на 23.04.2013 року складає 5 586,76 грн.;

- штраф за порушення умов договору - 996,50
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ на 23.04.2013 року складає 7 965,02 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Комерційний банк «Надра» витрати по
сплаті судового збору за розгляд
позовної заяви в розмірі 215,96 грн.

В решті позовних вимог ПАТ«Комерційний
банк «Надра» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний
банк «Надра» фактично оскаржує рішення
в частині відмови у позові до
поручителя ОСОБА_4 та просить заочне
рішення суду скасувати, ухвалити нове
про задоволення позову в повному
обсязі, посилаючись на те, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду 1-ої інстанції залишенню
без змін.

Судом встановлені і підтверджені
матеріалами справи наступні обставини.

04.05.2006 року між ВАТ «КБ «Надра», яке
переіменовано у ПАТ«КБ «Надра», (далі -
Банк) та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №ОД 16/05/2006/840-К/17, відповідно до
умов якого Банк надає Позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості використання грошових
коштів у сумі 9965,00 доларів США (п.1.1
Договору).

Згідно п.п.1.3.1, 1.3.2, 1.4 Договору кредит
був наданий Банком на 72 місяця з
кінцевим терміном повернення 03.05.2012
року (а.с.16-17).

У якості забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань
щодо погашення кредиту, сплати
процентів, інших платежів,
передбачених Договором, а також
можливих штрафних санкцій, 04.05.2006 року
Банк уклав договори поруки з ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 за №№ ОД16/05/2006/840-П/17 і
ОД16/05/2006/840-1П/17 (а.с.18,19).

Відповідно до п.5.3 договорів поруки, їх
дія закінчується належним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору чи
виконанням поручителями своїх
зобов'язань згідно з умовами договорів.

17.07.2013 року Банк направив відповідачам
вимоги про погашення заборгованості,
яка виникла станом на 23.04.2013 року і
складає 8105,7 доларів США (грн. єкв. 64788,99
грн.) (а.с.69,70,71).

Задовольняючи частково позовні вимоги
Банку та стягуючи заборгованість за
кредитним договором тільки з боржника
ОСОБА_2, суд 1-ої інстанції виходив з
того, що отримавши кредит в сумі 9965,00
дол. США, в порушення умов Договору,
відповідач свої зобов'язання в частині
щомісячної сплати платежів у строки,
визначені цим договором, виконував
несвоєчасно та не в повному обсязі.

Кредит у встановлений Договором строк
не погасив.

Розмір заборгованості перед Банком
станом на 23.04.2013 року складає 8105,72 дол.
США, що в еквіваленті по курсу НБУ є
64788,99 грн.

При цьому суд керувався вимогами ч.1 ст.
548, ст.ст. 549, 611, 1046, ч.1 ст.1048, ч.ч.1,3 ст.1049,
1054 ЦК України.

Що стосується відмови Банку в позові
про стягнення заборгованості з
поручителів, то суд виходив з того, що
Банк повинен був звернутися до них з
вимогою про погашення боргу або з
позовом протягом шести місяців, а саме
в період з 03.05.2012 року по 03.11.2012 року (ч.4
ст.559 ЦК України).

Між тим, з вимогою до поручителів Банк
звернувся лише 17.07.2013 року, а з
відповідним позовом до суду 02.08.2013 року,
тобто більш ніж через рік.

Крім того, поручитель ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що
підтверджується актовим записом №83
від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.104).

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що Банк втратил право
вимагати від поручителів - ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 (в тому числі її спадкоємців)
виконання зобов'язань, передбачених
договорами поруки від 04.05.2006 року щодо
погашення заборгованості за Кредитним
договором від 04.05.2006 року, у зв'язку з
пропушенням встановленого законом
шестимісячного терміну.

При вирішенні цього питання суд
керувався вимогами ч.4 ст.559, 607, 608 ЦК
України, умовами Кредитного договору
та договорів поруки, відповідними
нормами процесуального права та
роз'ясненнями, викладеними у п.п. 24, 33
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застовуння судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин».

Колегія погоджується з висновками суду
і вважає, що вони відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, є
безпідставні. Суд всебічно дослідив
фактичні обставини, дав належну
правову оцінку наданим доказам і
постановив рішення відповідно до норм
чинного законодавства.

Твердження в апеляційній скарзі про те,
що в п.1.1 договору поруки, укладеного
Банком з поручителем ОСОБА_4, строк
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором, визначений 03.05.2013
року, колегія до уваги не приймає.

У вказаному пункті договору поруки іде
посилення на кредитний договір від
04.05.2006 року №ОД16/05/2006/840-К/17. В самому
кредитному договорі кінцевий термін
повернення кредиту встановлений 03.05.2012
року, що відповідає строку надання
кредиту на 72 місяця. Строком повернення
зазначена саме ця дата (а.с.16).

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України, порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

В договорі поруки строк його дії не
встановлений.

При викладених обставинах, колегія
вважає, що в договорі помилково
вказаний строк дії самого кредитного
договору 03.05.2013 р. замість 03.05.2012р. Дані
обставини підтверджені умовами
кредитного договору, визначеними в
п.3.4.4 (а.с.16).

За таких підстав, суд 1-ої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що Банк втратив право вимоги до
поручителів.

Інших правових доводів скарга не
містить.

З урахуванням викладеного і відповідно
до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційна скарга підлягає відхиленю,
а рішення суду 1-ої інстанції -
залишенню без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Заочне рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

А.М. Кварталова

О.М.Таварткіладзе