Справа № 686/3097/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Грицак О.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення коштів та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення коштів,

В С Т А Н
О В И В:

13 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
коштів за договором позики в сумі 14200
грн., 3% річних від вказаної суми - 442,34
грн. та 2000 грн. моральної шкоди,
посилаючись на те, що кошти в сумі 14200
грн. відповідач позичив у нього 11.01.2013
року і на вимогу про повернення
відмовив.

01.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом про стягнення
коштів в сумі 22 595 грн. та 2000 моральної
шкоди, посилаючись на те, що відносин
позики між сторонами не існувало, а
були іншого виду зобов'язання, за якими
позивач винен йому гроші, а не навпаки.

Ухвалою суду від 06.05.2014 року обидва
позови об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 та його
представник наполягають на
задоволенні свого позову та пояснили,
що кошти в сумі 2040 грн. та 800 доларів США
були позичені ОСОБА_2 на придбання
запчастин до автомобіля, а 5200 грн. були
позичені дещо раніше, проти
зустрічного позову заперечили.

Відповідач - позивач ОСОБА_2 позов
ОСОБА_1 не визнав, на своєму позові
наполягає, пояснивши, що грошей у
ОСОБА_1 не позичав, навпаки останній
винен йому кошти в рахунок
відшкодування вартості ремонтних
робіт належного йому автомобіля,
виведеного з ладу ОСОБА_1 Написання
розписок пояснив, як дію вчинену під
примусом та погрозою знищення
правоустановлюючих документів на
автомобіль.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення первісного позову та
відсутність підстав для задоволення
зустрічного позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що в грудні 2012 року
ОСОБА_2 на власному транспортному
засобі «Мерседес-бенц», державний
номерНОМЕР_1, здійснив доставку
належного ОСОБА_1 майна (яблук) в м.Київ
для їх подальшої реалізації. В зв'язку з
неповною справністю транспортного
засобу ОСОБА_1, до поїздки, придбав дві
шини для автомобіля ОСОБА_2 на суму 2040
грн. В зв'язку з тривалістю перебування
ОСОБА_1 в Києві, про що не було
попередньої домовленості, ОСОБА_2
передав свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу ОСОБА_2 та
повернувся до Хмельницького. 11.01.2013
року ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про
несправність транспорного засобу та
необхідність його ремонту. Того ж дня
ОСОБА_1 придбав міст для вказаного
автомобіля за 800 доларів США та
зобов'язав ОСОБА_2 написати розписки на
вказані суми, які начебто отримані в
борг та на суму 5200 грн., яка була
передана в борг ОСОБА_2 попередньо.

Вказані обставини підтверджуються
розписками від 11.01.2013 року; свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
«Мерседес»; поясненнями свідків ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про те, що належний ОСОБА_2
автомобіль був доставлений ОСОБА_1 в
січні 2013 року евакуатором, оскільки
автомобіль не був на ходу. В зв'язку з
необхідністю ремонту автомобіля
ОСОБА_1 погодився придбати деталі,
необхідні для ремонту, зокрема міст, за
який він заплатив 800 доларів, після чого
вимагав у ОСОБА_2 написати розписку,
безпосередньої передачі коштів в
рахунок позики не було. Поясненнями
сторін, зокрема в частині визнання
факту придбання шин до автомобіля на
суму 2040 грн. до поїздки в Київ та
зарахування цих коштів в рахунок
оплати наданих послуг.

З правовідносин, що склалися між
сторонами, суд дійшов висновку про
наявність в них ознак договору
перевезення станом на час прибуття
автомобіля в Київ та найму
транспортного засобу з моменту
передачі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі
порушення зобов'язань, що випливають із
договору перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленністю сторін, якщо інше не
встановлено цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами.
Єдиним доведеним фактом домовленості
сторін є зарахування вартості шин 2040
грн. в рахунок оплати вартості наданих
ОСОБА_2 послуг. Після залишення
транспортного засобу в Києві та
передачі правоустановлюючих
документів ОСОБА_1 правовідносини
сторін містять ознаки договору найму
транспортного засобу, відповідно до
якого, за ст. 801 ЦК України наймач
зобов'язаний підтримувати
транспортний засіб у належному
технічному стані. Витрати, пов'язані з
використанням транспортного засобу, в
тому числі зі сплатою податків та інших
платежів, несе наймач. Відповідно до ст.
803 ЦК України наймач зобов'язаний
відшкодувати збитки, завдані у зв'язку
із втратою або пошкодженням
транспортного засобу, якщо він не
доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч.1ст.917 ЦК України
відправник вантажу має право
відмовитися від наданого
транспортного засобу, якщо він є
непридатним для перевезення цього
вантажу. З врахуванням тих обставин, що
ОСОБА_1 погодився на використання саме
цього транспортного засобу, вказаний
автомобіль власним ходом дістався
Києва та безперешкодно було доставлено
вантаж, будь-яких доказів несправності
автомобіля, крім зношеності шин, яку
визнали сторони, ОСОБА_1 не довів, а
тому, суд дійшов висновку, що сума
коштів, що доведена в судовому
засіданні визнанням сторін та
поясненнями свідків на суму 800 доларів
США не передавалися в позику ОСОБА_2, а
є виконанням зобов'язання, що виникло з
пошкодження транспортного засобу,
внаслідок його експлуатації, а саме
оплата ОСОБА_1 вартості зламаного моста
до автомобіля, а кошти в сумі 2040 грн. є
оплатою вартості наданих послуг за
договором перевезення, тому не можуть
бути стягнутими з відповідача за
договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона передає
у власність другій стороні грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику, у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Стосовно передачі позики в сумі 5200 грн.
ОСОБА_2 не представив обгрунтованих
заперечень, а тому з врахуванням суті
позовних вимог, наявності у позивача
ОСОБА_1 оригіналу розписки, суд дійшов
висновку про наявність між сторонами в
цій частині відносин позики та
необхість задоволення позову ОСОБА_1
про стягнення суми боргу-5200 грн. При
цьому, судом враховано, що написання
розписок на вимогу ОСОБА_1 не свідчить
про відсутність зобов'язань у ОСОБА_2,
крім того, дві інші суми, що зазначені в
розписках не є абстрактими, їх
походження повністю доведено в
судовому засіданні.

В розписках від 11.01.2013 року не зазначено
строку повернення коштів, а ОСОБА_1 не
представлено доказів пред'явлення
вимоги щодо повернення коштів з 11.02.2013
року, а тому вимога про стягнення 3%
річних підлягає до задоволення
частково, в межах заявленого позову,
починаючи з моменту пред'явлення
позову, станом на 25.02.2014 року і складає 6
грн.( 5200 грн. боргу х3%х12 днів(з14.02 по
25.02)/365/100)

Доказів заподіяння моральної шкоди
неповерненням боргу ОСОБА_1 не надав,
наявність у нього групи інвалідності
не є таким доказом, а відсутність
відомостей про суттєве прострочення
боргу дає підстави вважати, що така
шкода позивачу не заподіяна.

Будь-яких доказів причинного зв'язку
між пошкодженнями транспортного
засобу "Мерседес-бенц» державний номер
НОМЕР_1, виявлених ОСОБА_2 та його
експлуатацією ОСОБА_1, або, що такі
пошкодження виникли внаслідок
пошкодження моста автомобіля, в
судовому засіданні не представлено, а
тому позов ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню.

Судові витрати по справі складають 243
грн.60 коп., в межах встановленого
Кабінетом міністрів України
мінімального платежу та підлягають до
стягнення з ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 88 ЦПК України,
ст.ст. 801, 803, 920, 917, 1046, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
5200 грн. за договом позики та 6 грн.-3%
річних, а всього 5206 грн..

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя