У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, за касаційними скаргами
ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду м Києва від 13 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство «БТА Банк» (далі - ПАТ «БТА
Банк») звернулось до суду з указаним
позовом, просило звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, вартістю 1 268 339 грн 23 коп., що
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шляхом
набуття права власності банком у
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_5 за кредитним договором від 7
грудня 2006 року; припинити спільну
часткову власність відповідачів на
вказану квартиру та визнати на неї
право власності за ПАТ «БТА Банк»;
виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з указаної
квартири.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 7
грудня 2006 року між відкритим
акціонерним товариством «БТА Банк»
(правонаступником якого є ПАТ «БТА
Банк») та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № 029/06к із змінами
від 7 лютого 2009 року, за умовами якого
позичальнику надано грошові кошти у
розмірі 121 000 доларів США на строк із 7
грудня 2006 року до 7 грудня 2021 року зі
сплатою 13 % річних за користування
кредитом.

Того ж дня у забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4
укладено договір іпотеки, за умовами
якого останні передали в іпотеку банку
належну їм на праві спільної часткової
власності квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 1 листопада 2012 року розмір
заборгованості ОСОБА_5 за кредитним
договором становить 168 349,59 доларів США,
а також 1 787 813 грн 43 коп. штрафних
санкцій.

25 лютого 2013 року ПАТ «БТА Банк»
направило відповідачам та третій особі
письмову вимогу про усунення порушень
та добровільне звільнення житлового
приміщення.

Оскільки заборгованість за кредитним
договором не погашено, іпотечне майно
відповідачі не звільнили, то такі
обставини є підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки в обраний
банком спосіб, а також виселення
відповідачів із іпотечного майна.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 13 лютого 2014 року, позов
задоволено. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, 2/3
частини якої належать ОСОБА_4, а 1/3 -
ОСОБА_3, шляхом визнання права
власності на зазначену квартиру за ПАТ
«БТА Банк». Припинено право спільно
часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на зазначену квартиру. Визнано за ПАТ
«БТА Банк» право власності на квартиру
АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із
цієї квартири. Встановлено початкову
ціну предмета іпотеки на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_5, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 просять скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 7 грудня 2006 року
між відкритим акціонерним товариством
«БТА Банк», правонаступником якого є
ПАТ «БТА Банк», та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір № 029/06к із змінами,
внесеними додатковою угодою № 1 від 7
лютого 2009 року, відповідно до якого
позичальнику було надано кредит у
розмірі 121 000 доларів США на строк до з 7
грудня 2006 року по 7 грудня 2021 року
включно, для ремонту квартири АДРЕСА_1,
зі сплатою 13 % річних за користування
кредитом (далі - Кредитний договір).

Згідно із п. 5.1 Кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
погашення кредиту та сплату процентів
за попередній місяць відповідно до
графіка погашення, шляхом здійснення
періодичних платежів.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 7 грудня 2006 року
між відкритим акціонерним товариством
«БТА Банк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
останні передали в іпотеку банку
належну їм на праві спільної часткової
власності квартиру АДРЕСА_1 (далі -
Договір іпотеки).

Відповідно до п. 5.1 Договору іпотеки
іпотекодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі, якщо на день, визначений
основним зобов'язанням, іпотекодавець
не поверне іпотекодержателю суму
кредиту, проценти за користування
кредитом, пеню, іншу заборгованість,
платежі та санкції, що передбачені
та/або випливають з основного
зобов'язання, а також в інших випадках,
передбачених основним зобов'язанням та
договором іпотеки, у тому числі у
випадку одноразового прострочення
основного зобов'язання (як основного
боргу, так і процентів за ним).

Згідно із висновком про вартість
предмета іпотеки, складеного 10 січня 2013
року суб'єктом оціночної діяльності
товариства з обмеженою
відповідальністю «АКО ЕКСПЕРТ»
ринкова вартість предмета іпотеки
становить 1 268 339 грн 23 коп. без
урахування ПДВ.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за
кредитним договором, станом на 1
листопада 2012 року розмір
заборгованості ОСОБА_5 за кредитним
договором становить 168 349,59 доларів США,
з яких заборгованість за кредитом - 97
718,65 доларів США, що становить 781 065 грн 17
коп., прострочена заборгованість за
кредитом - 16 242,53 доларів США, що
становить 129 826 грн 54 коп., строкова
заборгованість за процентами - 1 066,73
доларів США, що становить 8 526 грн 37 коп.,
прострочена заборгованість за сплатою
процентів - 53 321,68 доларів США, що
становить 426 200 грн 19 коп., а також 1 787 813
грн 43 коп. штрафних санкцій, а саме: пеня
за несвоєчасне погашення кредиту та
процентів - 1 757 799 грн 38 коп., три
проценти річних - 30 014 грн 05 коп., а
всього 3 133 431 грн 70 коп.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
встановивши порушення позичальником
умов кредитного договору та умов
договору іпотеки, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню в обраний
позивачем спосіб, а саме: шляхом
визнання за банком права власності на
передане в іпотеку нерухоме майно та
виселення відповідачів із нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» (далі - Закон), у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Як встановлено судами, згідно із п. 6.2.3.1
Договору іпотеки за вибором
іпотекодержателя звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється: за
рішенням суду; у безспірному порядку на
підставі виконавчого напису нотаріус;
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя, зокрема,
шляхом передачі іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок основного зобов'язання у
порядку, встановленому ст. 37 Закону
України «Про іпотеку».

Оскільки обраний позивачем спосіб
захисту відповідає положенням ст. ст. 33,
37 «Про іпотеку», умовам договору
іпотеки та ст. 16 ЦК України, то відсутні
порушення норм матеріального та
процесуального права судами першої та
апеляційної інстанцій при
постановленні оскаржуваних у цій
частині.

Не можна погодитись і з доводами
касаційної скарги про те, що позивач
пропустив строк звернення до суду з
указаним позовом.

Відповідно до п. 9.1 Договору іпотеки це
договір набирає чинності з моменту
нотаріального посвідчення та діє до
виконання основного зобов'язання в
повному обсязі та зобов'язань
іпотекодавця за цим договором або
настання одного з випадків,
передбачених ст. 17 Закону України «Про
іпотеку».

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону іпотека
припиняється у разі: припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору;
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Як встановлено апеляційним судом, 30
червня 2009 року відкрите акціонерне
товариство «БТА Банк» зверталося до
боржника ОСОБА_5 із вимогою про
дострокове повернення кредиту, а 27
листопада 2009 року - до поручителів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із такою ж вимогою.

Із позовом про стягнення
заборгованості із ОСОБА_5 банк
звернувся до суду у січні 2010 року у
межах строку позовної давності.
Рішенням апеляційного суду м. Києва від
9 жовтня 2013 року позов банку задоволено
частково, стягнуто з боржника на
користь банку 168 349,59 доларів США
заборгованості за кредитом, 1 345 618 грн 27
коп. пені, три проценти річних від
оспорюваної суми - 30 014 грн 05 коп. та
судові витрати.

Судами встановлено, що основне
зобов'язання не виконано, воно не
припинилося,а тому відсутні підстави
для припинення іпотеки.

За таких обставин, звернувшись у червні
2013 року до суду із позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, ПАТ «БТА Банк» не пропустив
строк позовної давності.

Доводи касаційних скарг про пропуск
банком строку позовної давності за
вимогами про звернення стягнення на
предмет іпотеки не відповідають
положенням ст. ст. 257, 266 ЦК України, ст. 17
Закону та є намаганням уникнути
передбаченої договором іпотеки
відповідальності і обмежити
іпотекодержателя у захисті своїх прав.

Висновки судів першої та апеляційної
інстанції відповідають положенням ст.
17 Закону України «Про іпотеку», ст. 266 ЦК
України, а також встановленим судами
обставинам справи.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_5, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 не спростовують висновків
судів, та не дають підстав для
скасування ухвалених у справі судових
рішень.

З огляду на викладене, касаційні скарги
підлягають відхиленню, а рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2013 року та ухвала
апеляційного суду м Києва від 13 лютого
2014 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м Києва від 13 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

А.С. Олійник