Кіровський районний суд м. Донецька
головуючого - судді Подолянчука
при секретарі Мінченковій С.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_3 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача
ОСОБА_1, до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Про визнання довіреностей, договору
купівлі-продажу недійсними, виселення
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
позивача ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом, в якому вказує, що ОСОБА_1 є
громадянкою РФ та власницею квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Власність вищезазначеної
квартири була зареєстрована в КП «БТІ
м. Донецька» на підставі договору
дарування від 29 січня 1997р.,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_7 за реєстром № 442. Документи були
зареєстровані в КП «БТІ м. Донецька» та
внесені в книгу № 6/11 д-к, стр. 139, реєстр
№ 133 від 18 лютого 1997 р.
Позивач ОСОБА_1 постійно
проживає в Росії та тривалий час не
була на території України, а коли
восени 2013р. вона приїхала на територію
України, то не змогла зайти в свою
вищевказану квартиру, так як в ній
проживає відповідач ОСОБА_3
Зі слів відповідача ОСОБА_3,
позивачу стало відомо, що остання в 2010
році придбала вищезазначену квартиру у
продавців - відповідачів ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 за довіреністю, виданою,
Однак, ніякої довіреності щодо
розпорядження вказаною квартирою
позивач ОСОБА_1 нікому не давала, тому
вважає, що відносно неї скоєно злочин
проти її власності, а саме: шахрайство
та підробка документів. З цього
приводу вона звернулась з офіційною
заявою до правоохоронних органів.
01 квітня 2010р. приватним
нотаріусом ОСОБА_8 була нотаріально
посвідчена довіреність від імені
позивача ОСОБА_1 на ім'я громадянки
України - відповідача ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_12 (без вказівки
ідентифікаційного коду).
зареєстрована в реєстрі за № 875. На
підставі цієї довіреності відповідачу
ОСОБА_6 надавались повноваженнями з
любих питань, пов'язаних з поновленням
втраченої документації та
правовстановлюючих документів або
отримання дублікатів документів на
квартиру за АДРЕСА_1 у м. Донецьку, а
також представляти інтереси позивача
ОСОБА_1 в суді та інших органах з питань,
необхідних для поновлення втраченої
документації на спірну квартиру.
Крім того, 12 травня 2010р.
приватним нотаріусом ОСОБА_9 від імені
позивача ОСОБА_1 була видана
довіреність, зареєстрована в реєстрі
за № 1260 на ім'я громадянина України -
відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11.
народження, який проживає за адресою:
АДРЕСА_13 (іпн. НОМЕР_1, паспорт серії
НОМЕР_3, виданий 12 січня 2008р. Кіровським
РВ ДМУ ГУМВС України у Донецькій
області, з повноваженнями з любих
питань, пов'язаних з розпорядженням
(продажем, передачею в найм, міною)
квартири за АДРЕСА_1 у Кіровському
районі м. Донецька.
Вищезазначені довіреності
позивач ОСОБА_1 відповідачам не видала,
нікому не доручала у будь-який спосіб
розпорядитись своєю вищевказаною
квартирою та намірів її продавати
Нотаріусу ОСОБА_8 невідома особа
назвалася іменем позивача та надала
паспорт громадянина РФ з іншою
фотографією та з іншими паспортними
даними, тобто підроблений паспорт.
В подальшому, за нотаріально
посвідченими вказаними довіреностями,
через агентство нерухомості «Східний
регіон» рієлтоли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 14
червня 2010р. незаконно продали квартиру
позивача, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 Миколи у м. Донецьку
відповідачу ОСОБА_3, договір
купівлі-продажу було посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_12
З даним фактом скоєння злочину
позивач звернулася з офіційною заявою
в прокуратуру м. Донецька та в
прокуратуру Донецької області про
порушення кримінальної справи за
фактом шахрайства групою осіб за
Таким чином, видача вказаних
довіреностей від 01 квітня 2010р. та 12
травня 2010р. приватним нотаріусом
ОСОБА_8, а також нотаріально посвідчене
укладення договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2 від 14 червня 2010р.,
було вчинено без її волевиявлення та
Просила постановити судове
рішення, яким:

-визнати недійсною довіреність, видану
приватним нотаріусом ОСОБА_8 від 01
квітня 2010р. та зареєстровану в реєстрі
за № 875 імені ОСОБА_1 на ім'я громадянки
України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12.
народження, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_12;

-визнати недійсною довіреність, видану
приватним нотаріусом ОСОБА_8 від 12
травня 2010р. та зареєстровану в реєстрі
за № 1260 від імені ОСОБА_1 на ім'я
громадянина України ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_11. народження, який проживає
за адресою: АДРЕСА_13, іпн. НОМЕР_1,
паспорт серії НОМЕР_3, виданий 12 січня
2008р. Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України у
Донецькій області;

-визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 у
Кіровському районі м. Донецька, від 14
червня 2010р., посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_12;

-зобов'язати відповідача ОСОБА_3
повернути їй квартиру АДРЕСА_2;

-виселити всіх жильців квартири
АДРЕСА_2.

-стягнути з відповідачів витрати по
сплаті держмита та юридичних послуг.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 - адвокат
ОСОБА_2 в повному обсязі підтримала
позовні вимоги ОСОБА_1 та суду надала
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві, додавши, що в 2005р.
позивачем були втрачені документи на
квартиру АДРЕСА_4 у Донецьку, які
зберігались в цій квартирі.

Позивач ОСОБА_1 також ніколи не
отримувала в Україні ІНН, так як вона є
громадянкою РФ і бізнесом в Україні
не займалась.

Протягом 2008-2010років позивач у
вказаній спірній квартирі не
проживала, а жила в Росії.

В процесі розгляду справи нею
суду була надана належним чином
завірена копія паспорту громадянки РФ
- позивача ОСОБА_1 з відмітками
міграційної служби РФ про всі паспорти,
які видавались позивачу ОСОБА_1 на
території РФ.

Відповідно до законів РФ, строк
дії паспорту громадянина РФ, який досяг
віку 14 років - до 20 років, після спливу
цього строку в паспорт не вклеюється
нова фотографія його власника, а
паспорт замінюється на новий.

Строк дії нового паспорту
особи, яка досягла віку 20 років - до
досягнення нею 45 років.

Після досягнення особою 45 років
паспорт знову замінюється на новий,
безстроковий паспорт.

В кожному знову виданому
паспорті робляться відповідні помітки
про те, номера і серії яких паспортів
громадянина РФ отримувала ця особа до
видачі нового паспорту громадянина РФ.

З огляду на наведене вважає, що
паспорт громадянки РФ ОСОБА_1, який
надавався нотаріусу при нотаріальному
посвідчені та видачі довіреностей від
імені ОСОБА_1, а також при укладенні від
її імені та нотаріальному посвідченні
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_5, позивачу ОСОБА_1 ніколи в РФ
не видавався, їй не належить і є
недійсним.

Також у позивача ОСОБА_1 на
момент укладення від її імені договору
купівлі -продажу квартири була на
утриманні неповнолітня дитина - дочка
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_13. народження і без
згоди опікунської ради та надання
інших документів нотаріус не посвідчив
би вказаний правочин.

Викладене належним чином
свідчить про недобросовісність
покупця квартири - відповідача ОСОБА_3
Просила задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3
- адвокат ОСОБА_4 позов не визнала та
суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 за
160000грн. продала відповідачу ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_6.

Відповідач ОСОБА_3 заплатила
також борги за комунальними
платежами,які виникли у позивача на час
продажу квартири. Доказів недійсності
договору купівлі-продажу квартири
позивач суду не надала. Позивач також
не надала даних про те, що строк
позовної давності на оскарження
договору купівлі-продажу нею
пропущено з поважних причин.

При укладенні договору
купівлі-продажу квартири у 2010р. паспорт
громадянина РФ № НОМЕР_4, виданий 01
квітня 2010р. Чистопільським МРВВС
Республіки Татарстан на ім'я
громадянина РФ - позивача ОСОБА_1
пред'являвся однією і тією ж фізичною
особою при отриманні нотаріально
посвідчених довіреностей та при
отриманні картки про присвоєння
ідентифікаційного номеру в ГУ
Міндоходів у Донецькій області.

При вчиненні зазначених дій
нотаріусом та працівниками ГУ
Міндоходів у Донецькій області
перевірявся документ, що посвідчує
особу, яка представлялась ОСОБА_1, а
саме: вказаний паспорт громадянки РФ,
який не викликав жодних сумнівів щодо
його дійсності у вказаних посадових
осіб.

Крім того, як вбачається з
перекладу змісту зазначеного паспорту
на українську мову, наданого суду ГУ
Міндоходів у Донецькій області, на
сторінці №17 паспорту наявний запис про
дітей позивача ОСОБА_1, а саме: про сина -
ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_14. народження, але
позивачем та його представником не
було надано суду доказів в
підтвердження або спростування цих
даних.

Надані представником
позивача-адвокатом ОСОБА_15 копія
паспорту громадянина РФ на ім'я
позивача ОСОБА_1 НОМЕР_5, виданого 04
березня 2008р. відділенням УФМС Росії по
Кемеровській області в
Крапівінському районі, завірені
тільки відтисками печаток УФМС Росії
по Кемеровській області в
Крапівінському районі і підписами
посадової особи, а не нотаріально
посвідчені.

Вважає, що вони не можуть
прийматись судом в якості належного та
допустимого доказу.

Позивачем ОСОБА_1 та її
представником-адвокатом ОСОБА_2 також
не було надано суду жодних доказів
того, що у 2010році вона не перетинала
державний кордон України. З огляду на
наведене, вважає видані від імені
позивача ОСОБА_1 оскаржувані
довіреності та оскаржуваний договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 у
Кіровському районі м. Донецька є
законними, а позовні вимоги ОСОБА_15, яка
діяла в інтересах позивача ОСОБА_1, є
безпідставними та необґрунтованими.
Просила у повному обсязі відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_6 позов не
визнала та суду пояснила, що з
позивачем ОСОБА_1 та з іншими
відповідачами по справі вона взагалі
не знайома і 01 квітня 2010р. вона не
отримувала від позивача ОСОБА_1
будь-якої довіреності і фізично не
могла отримати від позивача будь-яку
довіреність з повноваженнями з любих
питань, пов'язаних з поновленням
втраченої документації та
правовстановлюючих документів або
отримання дублікатів документів на
квартиру за АДРЕСА_1 у м. Донецьку, так
як в період з 29 квітня 2008р. по 06 вересня
2013р. вона перебувала в місцях
позбавлення волі, де відбувала
покарання, призначене за вироком суду і
звідки була звільнена
умовно-достроково за рішенням
Іллічівського райсуду м. Маріуполя
Донецької області.

Паспорт громадянина України, на
підставі якого від її імені
оформлялась довіреність від імені
позивача ОСОБА_1, нею було втрачено ще
до її арешту, вона про це написала заяву
до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України у
Донецькій області та замість
втраченого отримала новий паспорт
громадянина України.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання повторно не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
судом повідомлявся належним чином,
причини своєї неявки суду не повідомив,
заяви про відкладення розгляду справи
на інший строк суду не надав.

За таких обставин суд визнає
неявку відповідача ОСОБА_5 у судове
засідання з неповажних причин та
вважає за можливе розглянути справу
за його відсутності на підставі
наявних по справі доказів.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 суду
показали, що відповідачем ОСОБА_3 була
куплена квартира АДРЕСА_6. При
пред'явленні їм судом належним чином
завіреної копії справжнього паспорту
громадянина РФ - позивача ОСОБА_1,
наданої представником позивача,
підтвердили, що особа, фотографія якої
зображена в цьому паспорті, не надавала
їм довіреності на продаж спірної
квартири та не укладала договір
купівлі-продажу цієї квартири.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що
купівля-продаж квартири АДРЕСА_6
проводилась за участю Агенства
нерухомості «Східний регіон»вона.
Вона, як представник вказаного
Агенства нерухомості «Східний регіон»,
була присутня при укладанні договору
купівлі-продажу цієї квартири №100. При
цьому продавець до підписання договору
купівлі-продажу квартири отримав від
покупця 160000грн.

Вважає, що при укладенні
договору купівлі-продажу не було
допущено ніяких порушень чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення
представників сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2,
яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1,
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.15-16 ЦК України
кожна особа має право захисту свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх майнових прав та
інтересів.

Ст. 203 ЦК України встановлює, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Як вбачається з вимог
ст.ст.215-216 ЦК України, підставою для
визнання правочину недійсним є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною
першою-третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаним судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Згідно зі ст.387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

В судовому засіданні
встановлено, що громадянка РФ ОСОБА_1
на підставі договору дарування від 29
січня 1997 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_7 за реєстром № 442, є
власницею квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Право власності позивача ОСОБА_1
12 серпня 2005р. зареєстровано в КП «БТІ м.
Донецька», номер запису 133 в книзі 6/4дк-4,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_7 за реєстром № 442.

(а.с.13-19)

Позивач ОСОБА_1 постійно
проживає в Росії та тривалий час не
була на території України, а коли
восени 2013 р. вона приїхала на територію
України, то не змогла зайти в свою
вищевказану квартиру, так як в ній
проживає відповідач ОСОБА_3

Зі слів відповідача ОСОБА_3,
позивачу ОСОБА_1 стало відомо про те,
що відповідач ОСОБА_3 у 2010 році придбала
її квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у
продавців - відповідачів ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 за довіреністю, виданою,
начебто нею.

01 квітня 2010р. приватним
нотаріусом ОСОБА_8 була нотаріально
посвідчена довіреність від імені
позивача ОСОБА_1 на ім'я громадянки
України - відповідача ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_12 (без вказівки
ідентифікаційного коду).

Вказана довіреність
зареєстрована в реєстрі за № 875. На
підставі цієї довіреності відповідачу
ОСОБА_6 надавались повноваженнями з
любих питань, пов'язаних з поновленням
втраченої документації та
правовстановлюючих документів або
отримання дублікатів документів на
квартиру за АДРЕСА_1 у м. Донецьку, а
також представляти інтереси позивача
ОСОБА_1 в суді та інших органах з питань,
необхідних для поновлення втраченої
документації на спірну квартиру.

(а.с.12)

Допитана в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_6 суду показала, що в
період з 29 квітня 2008р. по 06 вересня 2013р.
вона перебувала в місцях позбавлення
волі, де відбувала покарання,
призначене за вироком суду і звідки
була звільнена умовно-достроково за
рішенням Іллічівського райсуду м.
Маріуполя Донецької області.

Паспорт громадянина України, на
підставі якого від її імені
оформлялась довіреність від імені
позивача ОСОБА_1, нею було втрачено ще
до її арешту.

Пояснення відповідача ОСОБА_6
підтверджуються також копією Довідки
про звільнення серії НОМЕР_6, виданою
Приазовською виправною колонією №107
Донецької області, з якої вбачається,
що ОСОБА_6 дійсно в період з 29 квітня
2008р. по 06 вересня 2013р. в місцях
позбавлення волі відбувала покарання,
призначене за вироком суду.

(а.с. 38)

За таких обставин відповідач
ОСОБА_6 01 квітня 2010р. не була і фізично
не могла бути присутньою при
нотаріальному посвідченні довіреності
на своє ім'я, виданої приватним
нотаріусом ОСОБА_8 на право
розпорядження квартирою АДРЕСА_1 у м.
Донецьку, тобто не була учасником цього
правочину, не мала необхідного обсягу
цивільної дієздатності, її
волевиявлення не було вільним і не
відповідало її внутрішній волі.

З огляду на викладене суд вважає
за необхідне визнати недійсною
довіреність, видану приватним
нотаріусом ОСОБА_19 від 01 квітня 2010р. та
зареєстровану в реєстрі за №875 від
ОСОБА_1 на ім'я громадянки України -
відповідача ОСОБА_6

Крім того, 12 травня 2010р.
приватним нотаріусом ОСОБА_9 від імені
позивача ОСОБА_1 була видана
довіреність, зареєстрована в реєстрі
за № 1260, на ім'я громадянина України -
відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11.
народження, який проживає за адресою:
АДРЕСА_13 (іпн. НОМЕР_1, паспорт серії
НОМЕР_3, виданий 12 січня 2008р. Кіровським
РВ ДМУ ГУМВС України у Донецькій
області, з повноваженнями з любих
питань, пов'язаних з розпорядженням
(продажем, передачею в найм, міною)
квартири за АДРЕСА_1 у Кіровському
районі м. Донецька.

(а.с.13)

В подальшому за нотаріально
посвідченими вказаними довіреностями
через агентство нерухомості «Східний
регіон» рієлтоли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 14
червня 2010 р. продали квартиру АДРЕСА_1
відповідачу ОСОБА_3, договір
купівлі-продажу був нотаріально
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_12, але з наданої суду копії
виданого КП «БТІ м. Донецька»
Технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 від 21 квітня 2010р., тобто ще до
укладення вказаного оскаржуваного
договору купівлі-продажу квартири,
вбачається, що власником даної
квартири вже була відповідач ОСОБА_3
Даний факт також підтверджує
незаконність заволодіння
відповідачем ОСОБА_20 вказаною
квартирою без відповідної правової
підстави

(а.с.60-64)

З витягу з кримінального
провадження №0003990 вбачається, що
08 листопада 2013р. позивач ОСОБА_1
звернулась до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС
України у Донецькій області про те, що
невідомі особи шахрайським шляхом
заволоділи її квартирою, розташованою
за адресою: АДРЕСА_1. Попередня правова
кваліфікація - ст.190 ч.1 КК України.

(а.с.142)

Як вбачається з довідки, наданої
адміністрацією Шевелевського
сільського поселення позивачу ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_15. народження, уродженці м.
Барнаул, позивач з 17 лютого 2003р. та по
дійсний час зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_14

Вказане підтверджується також
копією паспорту громадянки РФ
-позивача ОСОБА_1 НОМЕР_7 виданого 03
березня 2008р. УФМС Росії по Кемеровській
області в Крапівінському районі

(а.с.145-149)

Згідно з копією паспорту
НОМЕР_8, виданого 04 березня 2008р. на ім'я
позивача ОСОБА_1, копії Свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_9/, виданого 07
листопада 2006р. Томським міським
відділом Комітету ЗАГС Адміністрації
Томської області, остання з 20 грудня
2002р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_21,
ІНФОРМАЦІЯ_16. народження.

Як вбачається з виписки із
Рішення від 30 квітня 2009р. мирового
судді судової дільниці №1
Крапівінського району Кемеровської
області по цивільній справі 2-64/09, шлюб
між сторонами було розірвано. Рішення
суду набрало чинності з 22 травня 2009р.

(а.с.144)

Вказане підтверджує факт того,
що невідомою особою в ГУ Міндоходів у
Донецькій області для отримання
довідки про ідентифікаційний номер
було надано завідомо підроблений
паспорт на ім'я громадянки РФ - позивача
ОСОБА_1 № НОМЕР_10, виданий
Чистопольським ГРОВД Республіки
Татарстан 01 квітня 2006р., в який вклеєно
фотографію не позивача, а невідомої
жінки і на сторінці №17 якого наявний
запис про дітей позивача ОСОБА_1, а саме:
про сина - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_14.
народження, так як на вказаний період
позивач ОСОБА_1 проживала та була
зареєстрована зовсім у іншому регіоні -
в Кемеровській області, перебувала у
шлюбі з ОСОБА_21 і за таких обставин та
відповідно до чинного законодавства не
могла зареєструвати дитину не за
місцем своєї реєстрації та від
іншого чоловіка.

Наявність у ОСОБА_1 такої дитини
також не підтверджується наданими
позивачем належним чином завіреними
іншими документами з місця її
проживання та реєстрації.

Крім того, на сторінці №11 цього
завідомо підробленого паспорту
вказано, що позивач ОСОБА_1
зареєстрована АДРЕСА_14 з 17 травня 2006р.

При цьому невірно вказано дату
реєстрації позивача ОСОБА_1 за місцем
проживання, а також взагалі не вказано
назву населеного пункту, в якому вона
зареєстрована, а назва
адміністративно-територіальної
одиниці в відтиску прямокутного штампу
також невірно вказана, як: «Кемеровская
область Крапивинский район
Крапивинская сельская администрация»
при тому, що правильним текстом в
відтиску прямокутного штампу про
реєстрацію позивача є наступний:
«Зарегистрирован АДРЕСА_14 17 февраля
2003г. Отделение УФМС России по
Кемеровской обл. в Крапивинском районе
420-051 Заверил: подпись»

У вказаному паспорті датою
його видачі є 01 квітня 2006р., тобто
його видано тоді, коли позивачу було 43
роки 29 днів, а в РФ новий паспорт
видаєтся особі кожен раз виключно при
досягненні нею 14 років, 20 років і 45
років.

Викладене також свідчить про
недійсність цього паспорту і його
невідповідність вимогам «Положення
про паспорт громадянина Російської
Федерації».

(а.с.135, 147)

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 при
пред'явленні їм судом належним чином
завіреної копії справжнього паспорту
громадянина РФ - позивача ОСОБА_1,
наданої представником позивача,
підтвердили, що особа, фотографія якої
зображена в цьому паспорті, не надавала
їм довіреності на продаж спірної
квартири та не укладала договір
купівлі-продажу цієї квартири.

За таких обставин суд визнає, що
позивач ОСОБА_1 не була 12 травня 2010р.
присутньою при нотаріальному
посвідченні довіреності від свого
імені, виданої приватним нотаріусом
ОСОБА_8 та зареєстрованої в реєстрі за
№1260 на ім'я громадянина України -
відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11.
народження, який проживає за адресою:
АДРЕСА_13 (іпн. НОМЕР_1, паспорт серії
НОМЕР_3, виданий 12 січня 2008р. Кіровським
РВ ДМУ ГУМВС України у Донецькій
області, з повноваженнями з любих
питань, пов'язаних з розпорядженням
(продажем, передачею в найм, міною)
квартири за АДРЕСА_1 у Кіровському
районі м. Донецька та задля цього
надавати завідомо підроблений НОМЕР_11
на своє ім'я, виданий 01 квітня 2006р.
Чистопольським ГРОВД Республіки
Татарстан.

Тобто позивач ОСОБА_1 не була
учасником цього правочину, її
волевиявлення не було вільним і не
відповідало її внутрішній волі.

З огляду на викладене суд вважає
за необхідне визнати недійсною
довіреність, видану приватним
нотаріусом ОСОБА_19 від 12 травня 2010р. та
зареєстровану в реєстрі за №1260 від
ОСОБА_1 на ім'я громадянина України -
відповідача ОСОБА_5

Так як договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 у Кіровському районі
м. Донецька від 14 червня 2010р. укладався
від імені позивача ОСОБА_1 з
відповідачем ОСОБА_3 та посвідчувався
приватним нотаріусом ОСОБА_12 на
підставі вищезазначених довіреностей,
недійсність яких встановлена судом, а
волевиявлення позивача ОСОБА_1 на
відчудження квартири не було вільним і
не відповідало її внутрішній волі, а в
момент вчинення правочину стороною не
були додержані вимоги, які встановлені
частиною першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України, суд вважає
за необхідне визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у
Кіровському районі м. Донецька від 14
червня 2010р., укладений від імені
позивача ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_3
та посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_12 і витребувати на користь
позивача ОСОБА_1 у відповідача ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1 у Кіровському районі
м. Донецька, якою відповідач ОСОБА_3
заволоділа незаконно, без відповідної
правової підстави.

Позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в
інтересах позивача ОСОБА_1, в частині
виселення відповідача ОСОБА_3 зі всіма
членами її сім'ї зі спірної квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_11, суд
визнає передчасними та такими що не
підлягають задоволенню, так як під час
розгляду цивільного спору суд може
надати оцінку тільки тим рішенням,
діям чи бездіяльності відповідача
ОСОБА_3, які вже були прийняті,
вчинені чи допущені на момент
виникнення спору між сторонами.

Таким чином, ЦК України не
передбачає можливості захисту прав
позивача, виходячи тільки з
теоретичної можливості допущення
відповідачем у подальшому порушень
прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідачі в порядку ст.11 ЦПК
України не надали суду будь-яких
допустимих та достовірних доказів
того, що оспорювані позивачем ОСОБА_1
довіреності та договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 були укладені
відповідно до чинного законодавства, а
позивач ОСОБА_1 була присутньою при
наданні довіреностей на відчудження
своєї квартири, а її волевиявлення на
відчудження вказаної квартири було
вільним і відповідало її внутрішній
волі.

Не було встановлено таких
доказів і в судовому засіданні.

Доводи представника
відповідача ОСОБА_20 - адвоката ОСОБА_4,
яка стверджувала в судовому засіданні,
що позивачем та його представником не
було надано суду жодних доказів того,
що у 2010році позивач не перетинала
державний кордон України, а видані від
імені позивача ОСОБА_1 оскаржувані
довіреності та оскаржуваний договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 у
Кіровському районі м. Донецька є
законними, суд визнає безпідставними,
не обґрунтованими, та такими, що не
відповідають обставинам справи,
встановленим у судовому засіданні та
свідчать про незаконність і
заволодіння відповідачем ОСОБА_20
вказаною квартирою без відповідної
правової підстави і не приймає їх в
якості допустимого та достовірного
доказу при обґрунтуванні судового
рішення.

Ст.261 ЦК України передбачає, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні було
встановлено, що позивач ОСОБА_1 про
порушення свого права дізналась восени
2013р. і 28 жовтня 2013р. звернулась до суду
з вказаним позовом.

Суд вважає, що за таких обставин
позивач ОСОБА_1 не порушила строку для
звернення до суду з вказаним позовом
і у суду немає підстав для
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторонни понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в частковому порядку, тобто по
76грн. 47 коп.- з кожного, на користь
позивача ОСОБА_1 в відшкодування
понесених нею та підтверджених у
судовому засіданні судових витрат.

Позовні вимоги щодо стягнення
з відповідачів витрат, пов'язаних з
наданням юридичної допомоги, суд
визнає безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, так як в їх
підтвердження позивачем і його
представником не було надано суду
належних та допустимих доказів
розміру витрат, понесених у зв'язку з
наданням юридичної допомоги.

Керуючись ст.ст. 15-16, 203, 215, 216, 228,
387 ЦК України; 3, 10, 15, 213, 215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в
інтересах позивача ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати недійсною довіреність,
видану приватним нотаріусом ОСОБА_19
від 01 квітня 2010р. та зареєстровану в
реєстрі за №875 від ОСОБА_1 на ім'я
громадянки України ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_12. народження, яка проживає
за адресою: АДРЕСА_12.

Визнати недійсною довіреність,
видану приватним нотаріусом ОСОБА_19
від 12 травня 2010р. та зареєстровану в
реєстрі за №1260 від ОСОБА_1 на ім'я
громадянина України ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_11. народження, який проживає
за адресою: АДРЕСА_13.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у
Кіровському районі м. Донецька від 14
червня 2010р., укладений від імені ОСОБА_1
з ОСОБА_3 та посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_12

Витребувати на користь ОСОБА_1 у
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 у Кіровському
районі м. Донецька, якою ОСОБА_3
заволоділа незаконно, без відповідної
правової підстави.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 судові витрати в сумі по 76
(сімдесят шість) грн. 47 коп. - з кожного
на користь ОСОБА_1, в решті позову -
ВІДМОВИТИ

В порядку ст.294 ЦПК України на рішення
суду може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Кіровський райсуд м.
Донецька протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: