БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Д.В.

за участю секретаря Пузирна А.І.

за участю ОСОБА_1, його представника -
ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють
самостійні вимоги : Орган опіки та
піклування Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області, Орган опіки та піклування
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області про
усунення перешкод в спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначення
способів участі у вихованні дитини,
внесення змін до договору, -

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області із позовом до ОСОБА_4
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначення
способів участі у вихованні дитини,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 15
серпня 2003 року по 16 березня 2012 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого у них народилася
донька ОСОБА_5. 17 січня 2012 року між
сторонами укладено договір про
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків. Починаючи з літа
2012 року відповідачем порушуються умови
договору, створюються перешкоди у
спілкуванні позивача з дитиною,
зокрема відповідач не отримав згоди
позивача на поїздку з донькою до
Парижу; відповідач перешкоджає
вільному спілкуванню доньки з
позивачем, в тому числі і їх побаченням;
відповідач не повідомляє позивача про
зміни в стані здоров'я дитини, зміни в
її фізичному, моральному, духовному
розвитку. Просив суд, усунути йому
перешкоди у спілкуванні з його донькою
у вихованні, зобов'язавши відповідачку
не чинити перешкод у спілкуванні
батька з донькою, виконувати договір
про здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків від 17 січня 2012
року, встановити способи участі у
вихованні дитини, внести зміни в
договір.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 13 лютого 2014 року,
у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем не було надано
жодних належних та допустимих доказів
щодо здійснення відповідачем перешкод
у спілкуванні позивача з дитиною, а
також порушення умов договору.

Разом із тим, ухвалою ВССУ від 08 травня
2014 року вищевказані судові рішення
були скасовані, а справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення та
направляючи справу на новий розгляд,
суд касаційної інстанції виходив з
того, що звертаючись до суду з позовом,
позивач просив не тільки усунути
перешкоди у спілкуванні з дитиною у
зв'язку з порушенням умов договору, а й
просив визначити порядок зустрічей з
дитиною, який не врегульований
договором - побачення доньки та батька
в день її народження. В порушення вимог
ст.. 158, 159 СК України, ст.. 15 Закону
України «Про охорону дитинства» суди
не розглянули усі заявлені позовні
вимоги по суті та не з'ясували чи є
позов обґрунтованим, чи підлягає
захисту порушене право, у зв'язку з чим,
прийшли до передчасного висновку про
відмову в позові.

Відповідно до ст.. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Під час нового розгляду справи позивач
доповнив та уточнив свої позовні
вимоги, у зв'язку із чим, просив суд:

1) усунути перешкоди ОСОБА_1 у
спілкуванні з його донькою ОСОБА_5 та у
її вихованні, зобов'язавши ОСОБА_4 не
чинити перешкод в спілкуванні ОСОБА_1 з
ОСОБА_5 та виконувати договір про
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків від 17 січня 2012
року.

2) визначити позивачу наступні
способи участі у вихованні ОСОБА_5 та
спілкуванні з нею (крім визначених
договором про здійснення батьківських
прав та виконання обов'язків від 17
січня 2012 року) :

- проживати з ОСОБА_5 за місцем
проживання ОСОБА_1 два рази на місяць
(чергуючи проживання дитини на
вихідних із матір'ю та із батьком) з 17.00
години п'ятниці (після занять у школі)
до 19.00 години неділі;

- їздити з ОСОБА_5 на відпочинок
влітку під час канікул не менше двох
тижнів щороку;

- бачитись з ОСОБА_5 в день її
народження (ІНФОРМАЦІЯ_1)

- забирати ОСОБА_5 для святкування
Різдва Христового щорічно на три дні - з
24 грудня по 26 грудня та повертати
ОСОБА_5 до її постійного місця
проживання в останній день - 26 грудня
того ж року.

3) внести зміни в договір про
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків від 17 січня 2012
року, а саме :

- пункт 2 викласти в такій редакції:
«Мати зобов'язана не перешкоджати
вільному спілкуванню доньки ОСОБА_5 з
батьком. Якщо інше не буде узгоджено
сторонами в письмовій формі, Батько
буде мати змогу підвозити доньку до
школи не менше двох тижнів на місяць.
Батько має право проживати з донькою за
місцем проживання батька два рази на
місяць (чергуючи проживання дитини на
вихідних із матір'ю та із батьком) з 17.00
годин п'ятниці (після заняття у школі)
до 19.00 годин неділі»;

- доповнити договір пунктом 2-1
такого змісту: «Батько має право
бачитись з донькою в день її
народження»

- доповнити договір пунктом 2-2
такого змісту: «Батько має право їздити
з донькою на відпочинок влітку під час
канікул не менше двох тижнів щороку.»

- доповнити договір пунктом 2-3
такого змісту: «Батько має право
забирати доньку для святкування
Різдва Христового щорічно на три дні - з
24 грудня по 26 грудня та повертати
доньку до її постійного місця
проживання в останній день 26 грудня
того ж року.»

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
з урахуванням уточнень та доповнень
позову ( заява від 29.08.2014 року). В свою
чергу, представник відповідача в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позову з підстав
безпідставності та необґрунтованості
позовних вимог.

Позивач на підставі ст.. 62 ЦПК був
допитаний як свідок про відомі йому
обставини, що мають значення для
справи.

Під час нового розгляду справи, обидві
сторони просили суд розглядати справу
лише за наявними у справі матеріалами,
без виклику та допиту свідків, а також
за відсутності пояснень дитини -
ОСОБА_5.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та
досліджені в судовому засіданні
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 15
серпня 2003 року, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про одруження
виданим повторно 19 серпня 2004 року
Центральним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з державним Центром
розвитку сім'ї. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
сторін народилась донька ОСОБА_5, місце
народження - м. Київ, Україна, батьками
зазначені : батько - ОСОБА_1, громадянин
Республіки Польща, мати - ОСОБА_4,
громадянка України, що підтверджується
свідоцтвом про її народження.

17 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
було укладено договір про здійснення
батьківських прав та виконання
обов'язків щодо їх спільної доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за № 28. Як
зазначено в договорі, його укладено
зважаючи на фактичне припинення
сімейних відносин з метою не завдання
цим шкоди належному вихованню та
розвитку дитини.

Згідно умов вказаного договору, мати
зобов'язалась не перешкоджати вільному
спілкуванню доньки з батьком. Якщо
інше не буде узгоджено сторонами у
письмовій формі, батько буде мати змогу
підвозити доньку до школи не менше двох
тижнів на місяць. Крім цього, за
наявності бажання дитини та
відповідних побутових умов за місцем
проживання, батька, ОСОБА_5 буде мешкати
разом з батьком не менше двох днів на
тиждень (п. 2 договору). Батько
зобов'язався оплачувати витрати на
щорічну оздоровчу поїздку дитини до
моря в Україні або у європейській
країні, у супроводі будь-кого з батьків,
тривалістю не менше трьох тижнів, у
кожному випадку місце поїздки
погоджується між батьками (п.4
договору). Також, сторони домовились, що
під час проживання з будь-яким із
батьків, дитина може виїхати за межі
Київської області або України лише
після отримання на це згоди другого з
батьків. При цьому, будь-які подорожі
дитини з одним із батьків здійснюються
за умови її бажання на це, а також
відповідного стану її здоров'я (п. 5
договору). Будь-які заходи медичного
характеру по відношенню до ОСОБА_5
повинні бути узгоджені між батьками (п.
6 договору ). Узгодження будь яких
питань між батьками що зазначені в п.2-6,
8 договору, повинно здійснюватись за
допомогою електронної пошти (п.9
договору).

Відповідно до п. 12 договору, за згодою
сторін у період дії договору зміни та
доповнення до нього вносяться шляхом
укладення додаткового договору,
посвідченого нотаріально. Таким же
шляхом цей договір може бути розірвано.
Одностороння відмова від виконання
договору або одностороння зміна його
умов не допускається. За відсутності
домовленості між сторонами, питання
зміни чи розірвання цього договору
вирішується в судовому порядку.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 05 березня 2012 року, що
набрало законної сили 16 березня 2012
року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був
розірваний.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 жовтня 2012 року було визначено
місце проживання малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання її
матері - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається і не
заперечується сторонами, що малолітня
донька сторін ОСОБА_5 навчається в
спеціалізованій школі «Тріумф», за
навчання якої сплачує позивач, що
підтверджується відповідними
довідками від 08.07.2013 року за № 202-07/13 та
від 05.09.2013 року за № 152 (а. с. 45, 93). З
договору про надання
спортивно-оздоровчих послуг від 09
квітня 2013 року укладеного між ОСОБА_1
від імені ОСОБА_5 та ТОВ
«СПОРТ-СТАНДАРТ», вбачається, що дитина
може відвідувати спортивно-оздоровчі
комплекси, за які також сплачує батько
(а.с. 46-47). Згідно пам'ятки виданої на ім'я
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, дівчинка була
охрещена в костьолі Святого Миколая в
Києві 09 травня 2004 року (а. с. 170). Також
вона приймала участь в катехизації у
навчальному 2011-2012 році, що
підтверджується свідоцтвом виданим 20
травня 2012 року в парафії Святого
Миколая (а. с. 171). Згідно квитанцій,
чеків та квитків (а.с. 48-55), які приєднано
позивачем до матеріалів справи, ОСОБА_1
купує одяг для ОСОБА_5, ходить з нею до
лікарів, сплачує послуги у спортивному
клубі, поповнює рахунок мобільного
телефону доньки, відвідує ресторан
кондитерську, купує канцелярські
приладдя, відвідує разом з ОСОБА_5
концерти співаків.

З наданого позивачем договору оренди
вбачається, що ОСОБА_1 орендує квартиру,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 81,10 кв. м.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов сім'ї, дітей № 64
від 23.09.2013 року (а.с. 159)складеного
службою у справах дітей та сім'ї
Обухівської районної державної
адміністрації, орендована квартира,
загальною площею 81,1 кв.м., що
знаходиться на території котеджного
містечка «Сонячний промінь», що
розташоване на березі річки. На
території є обладнаний пляж та
тенісний корт. У квартирі дві спальні,
вітальня-кухня, прихожа, гардеробна,
роз'єднаний санвузол, простора лоджія.
В одній зі спальних кімнат знаходяться
речі доньки заявника - ОСОБА_5 (одяг,
іграшки та книжки). Наявні всі умови для
проживання дитини. Створена належна
атмосфера для гармонійного розвитку
дитини відповідного віку.

Орган опіки і піклування у своєму
письмовому висновку від 26.09.2013 року за
№ 7-46-3593 (а. с. 181-182) послались на те, що
враховуючи рекомендації комісії з
питань захисту прав дитини від 23.09.2013
року, вважає за доцільне рекомендувати
ОСОБА_1 наступний порядок зустрічей з
малолітньою дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народженні: кожні вихідні першого
та третього тижня місяця з п'ятниці 17.00
годин до неділі 17.00 годин, за згодою
дитини та враховуючи стан її здоров'я, з
обов'язковим завчасним попередженням
матері дівчинки про свій візит.
Громадянину ОСОБА_1 забирати у
визначені дні ОСОБА_5 з місця її
проживання та повернути до матері у
встановлений час. У разі зміни порядку
днів побачень, кожний з батьків дитини
повинен повідомити іншого про таку
зміну.

Щодо позовної вимоги про усунення
перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з його
донькою ОСОБА_5 та у її вихованні, суд
виходить з наступного.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
з урахуванням усіх уточнень та
доповнень, а також пояснень наданих
особисто позивачем та його
представником у судовому засіданні,
звертаючись до суду із вимогою про
усунення перешкод позивач посилається
на те, що відповідач не виконує певні
умови договору про здійснення
батьківських прав, а саме: відповідач
декілька разів не погоджувала з
позивачем відвідування дитиною
психолога та лікарів та декілька разів
відповідач разом з донькою виїжджала
за кордон без згоди позивача. В
обґрунтування цієї вимоги позивач
послався на роздруківку електронних
листів між сторонами, залишені без
відповіді адвокатські запити та акт
обстеження умов проживання батька.

В судовому засіданні позивач
підтвердив ту обставину, що про
заплановану поїздку дочки до Парижу з
матір'ю він знав, отримавши відповідний
електронний лист, і при цьому він не
заперечував проти такої поїздки, своєї
незгоди з цим він ніяким чином не
показав. З приводу поїздки дочки до
Польщі, позивач про це дізнався
особисто від доньки, яка і розказала
про те, що збирається разом з матір'ю
відвідати бабусю та дідуся.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

В судовому засіданні ні позивач ні його
представник не пояснили суду які ж
перешкоди здійснює відповідач
позивачу по реалізації його прав щодо
спілкування з дитиною та щодо її
виховання. На підтвердження наявності
цих обставин до суду не було подано
жодного належного та допустимого
доказу.

Суд відхиляє доводи позивача відносно
того, що відвідування дитиною
психолога, лікарів є тими перешкодами,
які створює відповідач позивачу у
спілкуванні з дитиною та у її вихованні
в розумінні ст.. 159 СК України.

За таких обставин, у задоволенні вимоги
про усунення перешкод ОСОБА_1 у
спілкуванні з його донькою та у її
вихованні слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про визначення
способів участі позивача у вихованні
та спілкуванні з дочкою, суд виходить з
такого.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір
щодо здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини.

Суд встановив, що між сторонами
укладено письмовий договір щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини. У вказаному
договорі сторони за взаємною
домовленістю передбачили певні
способи участі позивача у вихованні та
спілкуванні з дочкою.

Водночас, у даному позові позивач
просить суд встановити нові способи
участі позивача у вихованні та
спілкуванні з дочкою: можливість
проживати дитини за місцем проживання
батька два рази на місяць (чергуючи
проживання дитини на вихідних із
матір'ю та із батьком) з 17.00 години
п'ятниці (після занять у школі) до 19.00
години неділі; їздити з дочкою на
відпочинок влітку під час канікул не
менше двох тижнів щороку; бачитись з
ОСОБА_5 в день її народження
(ІНФОРМАЦІЯ_1) та забирати її для
святкування Різдва Христового щорічно
на три дні - з 24 грудня по 26 грудня та
повертати до її постійного місця
проживання в останній день - 26 грудня
того ж року.

Суд звертає увагу на те, що
законодавством встановлено правовий
механізм визначення способу участі у
вихованні дитини того з батьків, який
проживає окремо у випадку неможливості
досягнення батьками згоди стосовно
такого способу, а саме: рішення про
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею того з
батьків, хто проживає окремо від неї,
приймається органом опіки та
піклування на підставі вивчення умов
життя батьків, їхнього ставлення до
дитини, інших обставин, що мають
істотне значення. Слід зазначити, що
прийняте рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим для батьків
(стаття 158 СК України).

Втручання суду у сферу сімейних
відносин обмежено законом. Лише у
випадку вчинення перешкод того із
батьків, з ким проживає дитина, тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод (Аналогічна
думка з цього приводу викладена в
судовому рішенні ВССУ від 10.09.2014 року).

Судом встановлено, що в порядку
встановленому ст.. 158 СК України рішення
про визначення способу участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї органом опіки та піклування не
приймалось.

При цьому, судом відхиляються доводи
позивача, що наданий суду письмовий
висновок органу опіки і піклування є
тим рішенням про визначення способів
участі батьків у вихованні дитини та
спілкуванні прийнятий в порядку ст.. 158
СК України, яке не виконується.

Судом не встановлено порушень
відповідачем умов договору щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків в частині
виконання обов'язку не перешкоджати
позивачу у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні на умовах, визначених
договором.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази вчинення перешкод
відповідачем у здійснення позивачем
тих законних прав, які не обумовлені
положеннями вказаного договору.

Матеріалами справи не підтверджено, що
відповідач не надає можливості дитині
періодично проживати за місцем
проживання батька та їздити з дочкою на
відпочинок влітку під час канікул.
Відсутні докази того, що відповідач
перешкоджала зустрічам батька з ОСОБА_5
в день її народження та/ або спільному
святкуванню Різдва Христового.

Таким чином, в задоволенні позовної
вимоги про визначення додаткових
способів участі позивача у вихованні
та спілкуванні з дочкою слід також
відмовити.

Щодо вимоги про внесення змін в договір
про здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків від 17 січня 2012
року, суд виходить з наступного.

В позовній заяві позивач, посилаючись
на ст.. 651 ЦК України, просить суд внести
зміни в договір про здійснення
батьківських прав та виконання
обов'язків від 17 січня 2012 року, а саме :
пункт 2 викласти в такій редакції: «Мати
зобов'язана не перешкоджати вільному
спілкуванню доньки ОСОБА_5 з батьком.
Якщо інше не буде узгоджено сторонами в
письмовій формі, Батько буде мати змогу
підвозити доньку до школи не менше двох
тижнів на місяць. Батько має право
проживати з донькою за місцем
проживання батька два рази на місяць
(чергуючи проживання дитини на
вихідних із матір'ю та із батьком) з 17.00
годин п'ятниці (після заняття у школі)
до 19.00 годин неділі»; доповнити договір
пунктом 2-1 такого змісту: «Батько має
право бачитись з донькою в день її
народження», доповнити договір пунктом
2-2 такого змісту: «Батько має право
їздити з донькою на відпочинок влітку
під час канікул не менше двох тижнів
щороку.», доповнити договір пунктом 2-3
такого змісту: «Батько має право
забирати доньку для святкування
Різдва Христового щорічно на три дні - з
24 грудня по 26 грудня та повертати
доньку до її постійного місця
проживання в останній день 26 грудня
того ж року.»

Як на підставу цієї вимоги позивач
посилається на вимоги ст. 651 ЦК України
та на те, що відповідачем не
виконуються умови договору, останній
постійно вказує на його нікчемність.
Крім того, на думку позивача,
необхідність внесення змін до договору
обумовлена також тим, що судом
вирішуються вимоги щодо нових способів
участі позивача у вихованні та
спілкуванні з дочкою.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 651 ЦК України визначає, що зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом (ч.1 ).

Відповідно до п. 12 спірного договору, за
згодою сторін у період дії договору
зміни та доповнення до нього вносяться
шляхом укладення додаткового договору,
посвідченого нотаріально. Таким же
шляхом цей договір може бути розірвано.
Одностороння відмова від виконання
договору або одностороння зміна його
умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Водночас, належні та допустимі докази
на підтвердження істотного порушення
відповідачем умов спірного договору
або наявності інших обставин,
встановлених договором або законом, в
матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, у задоволенні
вимоги про зміну договору про
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків слід відмовити.

Керуючись ст. 88, 208, 213-215 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Д.В. Ткаченко