Провадження № 2/127/5494/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15.10.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Сичук
М. М.,

при секретарі Шведа О.В.,

за участю прокурора Кощук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у
справах дітей Вінницької міської ради
про позбавлення батьківських прав щодо
неповнолітніх дітей, -

Встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про позбавлення його
батьківських прав відносно
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
наступних підстав.

06.10.1996 року між сторонами було
зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін
є двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З березня 2008 року шлюбні відносини між
сторонами було припинено. Рішенням
Староміського районного суду м.
Вінниці від 08.12.2010 року з ОСОБА_4
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 не
утримання неповнолітніх дітей у
розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 26.01.2011 року шлюб між
сторонами було розірвано.

У квітні 2011 року позивач зверталась до
суду про позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав, проте висновком
Служби у справах дітей від 16.08.2011 року
було вирішено надати термін ОСОБА_4 для
налагодження стосунків з дітьми,
строком 6 місяців. Проте відповідач
продовжував ухилятись від участі у
виховання дітей, навчанні та розвитку,
не відвідував та не спілкувався із
дітьми, також ухилявся від
матеріального утримання, не сплачував
призначенні рішенням суду аліменти на
їх утримання.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 14.05.2012 року з ОСОБА_4 було
стягнуто пеню за прострочення сплати
аліментів у розмірі 2448,57 грн.

На наступному засіданні опікунської
ради 20.03.2012 року прийнято рішення про
надання висновку про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4
щодо неповнолітніх дітей.

Станом на сьогоднішній день ОСОБА_4
продовжує ухилятись від виконання
своїх батьківських обов'язків по
вихованню дітей, не піклується про їх
здоров'я, фізичний, духовний і
моральний розвиток, не забезпечує
необхідного харчування, медичного
догляду та лікування дітей, не
спілкується із ними взагалі та не
провідує їх, зовсім не цікавиться їхнім
життям, не виявляє інтересу до їх
внутрішнього світу, тобто не дбає про
нормальне самоусвідомлення, не надає
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не створює
належних умов для розвитку їх
природних здібностей. Тому позивач
змушена звернутися із даним позовом до
суду про позбавлення його батьківських
прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала та наполягала на його
задоволенні, пояснила, що відповідач
жодного разу не бачив своїх дітей, та не
цікавився їхнім життям, наданим шести
місячним терміном для налагодження
стосунків із ними не скористався, крім
того самі діти наполягають на такому
рішенні.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
в судовому засіданні заперечили проти
задоволення позову, наполягали на не
позбавленні батьківських прав, оскліьи
батько бажає брати участь у їх
вихованні та ніколи не відмовиться від
дітей. Відповідач пояснив, що позивач
чинить йому перешкоди у спілкуванні із
дітьми.

Представник служби у справах дітей
Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в
судове засідання надала висновок про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав та просила суд позов
задовольнити, пояснила, що самі діти
прийшли до такого висновку.

Прокурор в судовому засіданні позов
підтримала, просила суд позбавити
ОСОБА_4 батьківських прав.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження дітей серії
НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданих
відповідно Китайгородською сільською
радою Іллінецького району Вінницької
області та відділом РАЦС Вінницького
МУЮ. Матір'ю дітей згідно
вищезазначеного свідоцтва про
народження є ОСОБА_1

Шлюб між батьками дітей розірвано
26.01.2011 року, що підтверджується
відповідним рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці про
розірвання шлюбу.

Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 08.12.2010 року з ОСОБА_4
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 не
утримання неповнолітніх дітей у
розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 14.05.2012 року з ОСОБА_4 було
стягнуто пеню за прострочення сплати
аліментів у розмірі 2448,57 грн.

У квітні 2011 року позивач зверталась до
суду про позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав, проте висновком
Служби у справах дітей від 16.08.2011 року
було вирішено надати термін ОСОБА_4 для
налагодження стосунків з дітьми,
строком 6 місяців. Проте відповідач
продовжував ухилятись від участі у
виховання дітей, навчанні та розвитку,
не відвідував та не спілкувався із
дітьми, також ухилявся від
матеріального утримання, не сплачував
призначенні рішенням суду аліменти на
їх утримання.

Судом встановлено, що питання надання
висновку про доцільність чи
недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 розглядалось
на засіданні комісії з питань захисту
прав дитини при виконкомі Вінницької
міської ради 07.10.2014 року, на якому було
заслухано пояснення дитини ОСОБА_3,
матері дітей ОСОБА_1 та батька дітей
ОСОБА_4, розглянуто документи, які
стосуються даної справи.

Мати дітей ОСОБА_1 наполягала на
позбавленні батьківських прав ОСОБА_4,
оскільки він протягом останніх 5 років
не брав участі у вихованні дітей, не
підтримував їх у складних ситуаціях, не
брав участі у їх лікуванні та
оздоровленні, зовсім не цікавився
навчанням доньки і сина.

Батько ОСОБА_4 у своєму поясненні
зазначив, що любить дітей та бажає
брати участь у їх вихованні, але мати
дітей ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у
спілкуванні з сином та донькою. ОСОБА_4
повідомив, що систематично щомісячно
сплачує аліменти в сумі 800,00 грн. на
утримання дітей та заперечував проти
позбавлення його батьківських прав.

Неповнолітній ОСОБА_3 на засіданні
комісії з питань захисту прав дитини
повідомив, що протягом останніх 6 років
батько взагалі не цікавився ні його
життям, ні життям сестри ОСОБА_4, не
надавав їм ніякої підтримки та
допомоги, не проявляв батьківської
турботи. ОСОБА_3 зазначив, що підтримує
позов матері до суду про позбавлення
батька батьківських прав.

Відповідно до висновку служби у
справах дітей Вінницької міської ради
від 19.08.2014 pоку №01-00-011-42479 орган опіки та
піклування Вінницької міської ради
вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 його
батьківських прав щодо ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки він не бере участі у вихованні
та утриманні дітей.

Судом береться до уваги те, що ОСОБА_4
наданим йому попереднім висновком
терміном у 6 місяців для налагодження
відносин із дітьми не скористався,
дітьми не цікавився. При цьому орган
опіки та піклування Вінницької міської
ради двічі в 2012 та 2014 році приходив до
висновку про доцільність позбавлення
відповідача батьківських прав.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу
України батько може бути позбавлений
судом батьківських прав, якщо він
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається з роз'яснень п. 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30 березня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Суд вважає, що позовні вимоги являються
законними та обґрунтованими, оскільки
в ході судового розгляду підтвердився
факт ухилення ним від виконання своїх
батьківських обов'язків, а тому суд
вважає, що відповідач підлягає
позбавленню батьківських прав
відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому суд відхиляє заперечення
відповідача в тій частині, що йому
перешкоджали у спілкуванні з дітьми,
оскільки ним не надано жодних належних
та допустимих доказів в підтвердження
своїх пояснень. При цьому сам факт
сплати аліментів не може бути
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Виниклі правовідносини регулюються ст.
ст. 164, 165 СК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. ст. 164, 165 СК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю
третьої особи Служби у справах дітей
Вінницької міської ради про
позбавлення батьківських прав щодо
неповнолітніх дітей задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав щодо неповполітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 витрати, пов"язані зі сплатою
судового збору, в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя :