Справа № 308/9428/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Фазикош О.В., при
секретарі Рабош А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгород цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 04
жовтня 2002 року позивач перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2. В даному шлюбі народився син: -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом
з позивачем і перебуває на її виховані.
Подружнє життя в сторін не склалося,
оскільки вони люди різних характерів,
між ними виникали сварки і
непорозуміння, внаслідок того, що
кожний із них має різні погляди на
сімейне життя та ведення спільного
господарства. Вже тривалий час
стосунки, як чоловіка з дружиною
припинені, сторони майже не
спілкуються хоча і проживають за
однією адресою. Декілька років кожен
живе практично самостійно, у кожного
свої інтереси які випливають з
необхідності на конкретний проміжок
часу. Сім'я фактично існує формально.
Позивач переконана що, подальша
реєстрація шлюбу між позивачем та
відповідачем суперечитиме її
інтересам які мають істотне значення, а
саме: як зазначено вище, чоловік
відмовляється приймати участь у
нормальному житі сім'ї, а це все вкрай
негативно впливає на сім'ю. Окрім цього,
відповідач має державну, добре
оплачувану роботу і має можливість
допомагати дитині фінансово, на рівні
який необхідний дитині відповідного
віку для нормального фізичного і
морального розвитку та навчання.
Оскільки відповідач має постійне місце
роботи, отримує достатню заробітну
плату і в змозі допомагати фінансово, а
спільна дитина: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
проживає разом з позивачем та
знаходяться на її виховані, остання
просить стягувати з відповідача
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/3 частки
від усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з моменту подання
заяви і до настання дитиною повноліття,
а також спільну дитину залишити на
виховані позивача. Окрім цього, позивач
просить шлюб між нею і відповідачем -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який було
зареєстровано виконкомом
Підмихайлівської сільської ради,
Калуського району, Івано-Франківської
області за актовим записом № 13, від 04
жовтня 2002 року - розірвати та залишити
дитину проживати з позивачем.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов до
наступного висновку.

Згідно свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, було укладено шлюб який
було зареєстровано виконкомом
Підмихайлівської сільської ради,
Калуського району, Івано-Франківської
області за актовим записом № 13, від 04
жовтня 2002 року.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 від 18.05.2004 року
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Калуського міського
управління юстиції Івано-Франківської
області, народився - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого записано -
ОСОБА_2, а мати - ОСОБА_1.

Згідно довідки ОСББ «Проспект Свободи
50» №29 від 21.07.2014 р. встановлено, що
ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1,
разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно довідки ПАТ
«Прикарпаттрансгаз» від 11.07.2014 р. №02/87
гр. ОСОБА_4 займає посаду начальника
газокомпресорної служби Ужгородського
промислового майданчика.
Середньомісячний заробіток ОСОБА_4
станом на 01.07.2014 складає 16174,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним з
подружжя.

У відповідності зі ст. 112 Сімейного
Кодексу України, при розгляді справи
про розірвання шлюбу суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини й інших обставин життя чоловіка
і жінки. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до 160 Сімейного кодексу
України місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей до
досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батько
(-ки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу
України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька або в твердій
грошовій сумі і виплачується
щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184
цього Кодексу.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
встановлено, що прожитковий мінімум
для дітей віком від 6 до 18 років з
01.01.2014 - 30.06.2014 р. становить 1286 грн.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Договори про припинення права на
аліменти у зв'язку з передачею права
власності на нерухоме майно та/ або
про сплату аліментів між сторонами не
укладалися.

Матеріальне становище сторін суд
визначає, виходячи з вартості
приналежного їм майна, рівня доходів, а
також величини витрат, які вони
здійснюють на утримання себе й членів
своєї сім'ї.

Окрім того розмір призначених
аліментів має бути виправданий
дійсними потребами та з урахуванням
матеріального становища сторін, має
виходити з фактичних обставин справи
та мети зобов'язання щодо утримання.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 79 СК України,
аліменти присуджуються за рішенням
суду від дня подання позовної заяви.
Якщо позивач вживав заходів щодо
одержання аліментів від відповідача,
але не міг їх одержати внаслідок
ухилення відповідача від їх сплати,
суд, залежно від обставин справи, може
постановити рішення про стягнення
аліментів за минулий час, але не більш
як за один рік.

Аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Аліменти за минулий час
можуть бути присуджені, якщо
позивач подасть суду докази
того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача,
але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього
від їх сплати. У цьому разі суд може
присудити аліменти за минулий час,
але не більш як за три роки. (ст.
191 СК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини з моменту
письмового звернення позивача до
відповідача, а саме з 23 липня 2014 року до
досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд
виходить з матеріального становища
дитини, яка не має інших доходів, крім
утримання батьків, відсутність у
відповідача інших дітей чи
непрацездатних батьків, стан його
здоров'я, матеріальне становище
відповідача та позивача, а також те, що
відповідач позов визнав, а також те, що
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
користуючись рівними правами, на
засадах змагальності згідно вимог ст. 10
ЦПК України, виходячи із принципів
розумності та справедливості, суд
приходить до висновку, що подальше
спільне проживання подружжя і
збереження шлюбу суперечить їх
спільним інтересам, а тому шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати. Окрім
цього беручи до уваги встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, оцінюючи надані
докази, суд вважає, що з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 слід стягувати аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/3 частки
від усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з моменту подання
заяви і до настання дитиною повноліття,
а спільну дитину - - ОСОБА_3 слід
залишити на виховані позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 57-59, 61, 62, 174, 209, 213, 215-218
ЦПК України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110,
112, 113, 160, 180-182, 184 СК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який було зареєстровано виконкомом
Підмихайлівської сільської ради,
Калуського району, Івано-Франківської
області за актовим записом № 13, від 04
жовтня 2002 року - розірвати.

Неповнолітню дитину: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховані -
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від
усіх видів заробітку (доходу) починаючи
з 23 липня 2014 року щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
користь держави судовий збір у сумі
243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Фазикош О.В.