Справа № 177/2423/13-ц
Провадження № 2/177/60/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я.
З.,

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом 27.08.2013 року. В ході судового
засідання позивач та його представники
за довіреністю позов підтримали та
просили суд його задовольнити.

В обґрунтування вимог про усунення
відповідачів від права на спадкування
після смерті ОСОБА_7, позивач вказував,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, яка
доводилася йому матір'ю, а відповідачам
по справі - бабою. ОСОБА_7 за життя
заповіту не склала, а тому спадкування
після її смерті здійснюється за
законом.

Батьком відповідачів є ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим
останні мають право на спадкування за
правом представлення. Однак,
відповідачі з покійною ОСОБА_7 за її
життя не спілкувалися, не відвідували
її ні в дома, ні в лікарні, не доглядали
за нею, жодної матеріальної допомоги не
надавали, хоча остання тяжко хворіла,
потребувала матеріальної допомоги та
стороннього догляду, а відповідачі
мали можливість її надавати. Участі у
витратах на поховання ОСОБА_7 не
приймали.

Позивач наполягав на тому, що він та
його родина єдині хто доглядали за
ОСОБА_7, оплачували її лікування,
здійснювали ремонт у квартирі,
здійснювали догляд за тяжко хворою
ОСОБА_7 у лікарні протягом грудня 2012
року до дня її смерті, а після її смерті
саме він здійснив всі необхідні
витрати на поховання.

У зв'язку з вище викладеним, позивач
наполягав на задоволені позову та
просив суд усунути відповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 від права на спадкування
після смерті ОСОБА_7

Відповідачі по справі, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, до суду не з'явилися, але, будучи
присутніми, в попередніх судових
засіданнях позов не визнали,
заперечували проти його задоволення. В
обґрунтування своїх позовних вимог
вказували, що з бабусею ОСОБА_7
спілкувалися, коли вона приходила до
них додому, або до магазину, де
неофіційно працювала ОСОБА_4 Самі її не
відвідували, оскільки перебували в
неприязних стосунках з дядьком ОСОБА_1,
а також у зв'язку з браком часу. ОСОБА_4
пояснювала, що на прохання бабусі
надавала їй продукти. Відповідачі
вказували, що знали про серцеву хворобу
бабусі, але вона за життя стороннього
догляду не потребувала, їх додаткової
допомоги не просила. Вважали, що саме
позивач як син ОСОБА_7, який до того ж
здійснював користування земельною
ділянкою ОСОБА_7, мав надавати їй
додаткову матеріальну допомогу.

Пояснювали, що про перебування бабусі у
лікарні в 2012 році не знали, тому в
лікарні її не відвідували, а про смерть
бабусі дізналися від сторонніх осіб.
Участі у витратах на поховання не
приймали, через неприязні стосунки з
дядьком.

Представник відповідачів за
довіреністю ОСОБА_6 проти задоволення
позову заперечував, в обґрунтування
заперечень вказував, що законні
підстави для усунення відповідачів від
права на спадкування відсутні. Вважав,
що сам факт відсутності тісного
спілкування між відповідачами та їх
бабусею не є підставою для усунення від
права на спадкування, доказів того, що
ОСОБА_7 потребувала додаткової
допомоги, а відповідачі ухилялися від
її надання позивачем не надано.
Наполягав на тому, що позов пред'явлено,
у зв'язку з неприязненими стосунками
між сторонами по справі, зумовленими
давнім конфліктом.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, свідків, дослідивши
письмові докази, давши оцінку всім
доказам по справі, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити, зі
слідуючих законних підстав.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
внаслідок смерті особи відкривається
спадщина. Зі змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК
України вбачається, що спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_7, яка була матір'ю ОСОБА_1
та ОСОБА_8, що підтверджується
відповідними свідоцтвами про
народження та смерть (а.с. 5, 7, 34).

За життя ОСОБА_7 їй належало право
власності на 3-х кімнатну квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло (а.с. 37, 38), а також
право власності на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 5, 215 га, яка розташована на
території Радушненської селищної ради,
що підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
І-ДП № 127051 (а.с. 39). У зв'язку зі смертю
ОСОБА_7 відкрилася спадщина на вказане
майно.

Як вбачається з довідки Криворізької
районної державної нотаріальної
контори № 2154/02-14 від 02.10.2014 року,
інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру (спадкові справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину), заповіт від імені ОСОБА_7 не
посвідчувався, а з заявою про прийняття
спадщини, в межах 6-ти місячного строку
визначеного законом, після її смерті
до нотаріуса звернулися син ОСОБА_1 та
онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Свідоцтво про
прийняття спадщини не видавалося (а.с.
114-116).

Постаново державного нотаріуса
Криворізької районної державної
нотаріальної контори від 13.08.2013 року
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом після
смерті матері ОСОБА_7, оскільки
останній заперечував щодо обсягу
спадкової маси та її поділу між
спадкоємцями. ОСОБА_1 рекомендовано
звернутися до суду для вирішення спору
(а.с. 3).

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Отже, оскільки ОСОБА_7 за життя не
склала заповіту, тобто не зробила
особистого розпорядження щодо свого
майна на випадок її смерті (ст. 1233 ЦК
України), то спадщина, яка відкрилася
після її смерті, має спадкуватися
відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258, 1261 ЦК України
спадкування за законом здійснюється
спадкоємцями почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу. У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

ОСОБА_8, який був сином ОСОБА_7 (а.с. 34),
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33), тобто
відповідно до змісту ст. 1222 ЦК України
не є спадкоємцем, але ст. 1266 ЦК України
передбачає інститут спадкування за
правом представлення, згідно з яким
внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Таким чином, діти ОСОБА_8 - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (а.с. 31-32, 35-36) мають право на
спадкування за законом після смерті їх
бабусі ОСОБА_7 за правом представлення,
тобто мають право на спадкування тієї
частки спадщини, яка б за законом
належала їх батьку ОСОБА_8, якби він був
живий на час смерті ОСОБА_7

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК
України, за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України
вбачається, що для усунення спадкоємця
від права на спадкування необхідна
сукупність обставин: ухилення особи
від надання спадкодавцеві допомоги при
можливості її надання, перебування
спадкодавця в безпорадному стані та
потреба спадкодавця в допомозі саме
від цієї особи.

Позивач як на підставу усунення
відповідачів від права на спадкування
вказував те, що вони нібито не
спілкувалися з ОСОБА_7, не доглядали її
та не надавали їй допомогу, якої вона
потребувала, натомість він та його
сім'я доглядали ОСОБА_7, забезпечували
всім необхідним, робили ремонт в її
квартирі, придбавали ліки та здійснили
витрати на поховання.

Однак в ході судового засідання
підстав для усунення відповідачів від
права на спадкування встановлено не
було. Так, як вказували відповідачі, та
було підтверджено показами свідків
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_13, що
ОСОБА_7 не перебувала в безпорадному
стані, до грудня 2012 року ходила сама,
навіть допомагала ОСОБА_9 з роботою по
дачі, відвідувала магазин, в якому
працювала ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_9, яка
проживала в сусідньому будинку з
ОСОБА_7, вказувала, що добре знала
покійну, яка не часто хворіла,
пересувалася сама, але допомогу по дому
їй надавала дружина ОСОБА_1 та сам
ОСОБА_1

У зв'язку з вище викладеним, враховуючи
неподання відповідачем жодних доказів
на підтвердження безпорадного стану
спадкодавця ОСОБА_7, враховуючи вище
вказані обставини, суд приходить до
висновку про не доведення факту
перебування ОСОБА_7 у безпорадному
стані.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не
заперечували того факту, що не
відвідували ОСОБА_7 за місцем її
проживання, однак наполягали на тому,
що між ними існували нормальні
стосунки, вони спілкувалися, коли
бабуся приходила до них додому та до
магазину, де працювала ОСОБА_4. Факт
нормального спілкування між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердила свідок
ОСОБА_11

Як вказували відповідачі та не
заперечував позивач, саме між ними, а не
між ОСОБА_7 та її онуками -
відповідачами по справі, були
неприязні стосунки, які розпочалися ще
за життя ОСОБА_8 Крім цього, сам факт
відсутності спілкування між
спадкодавцем та спадкоємцями не може
бути підставою для усунення від права
на спадкування.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували, що
відкликалася на прохання ОСОБА_7 про
допомогу, а саме надавала їй необхідні
продукти харчування, іншої допомоги
бабуся у них не просила, на відсутність
коштів не скаржилася. Вказані
обставини були підтверджені свідком
ОСОБА_11, яка вказувала, що на прохання
матері ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_14,
відвозила мішок цукру ОСОБА_7 Свідки
ОСОБА_12 та ОСОБА_9, кожна окремо,
вказували, що ОСОБА_7 отримувала
пенсію, всім необхідним, а саме одягом,
їжею була забезпечена, вони не чули, щоб
вона скаржилася на відсутність харчів
чи інших необхідних речей, але з її слів
знали, що син надавав їй допомогу.

В судовому засіданні було встановлено,
що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_15, допомагала
ОСОБА_7 в прибиранні квартири, давала
молоко, а їх донька Ольга приносила
останній хліб, що вказував позивач та
було підтверджено свідками ОСОБА_12 та
ОСОБА_9

Однак твердження позивача про те, що
він здійснював ремонтні роботи у
квартирі спадкодавця, про що було
вказано і свідком ОСОБА_9, яка
стверджувала, що він ремонтував
водогін в квартирі ОСОБА_7, суд розцінює
критично, оскільки відповідачем не
надано доказів, що саме ним та саме за
його кошти було здійснено придбання
сантехнічних виробів, і що саме у
квартирі ОСОБА_7 було встановлено такі
вироби (а.с. 8, 11). Крім цього, вказані
обставини не можуть бути підставою для
усунення відповідачів від права на
спадкування, а надання допомоги
непрацездатним батькам є прямим
обов'язком дітей, що закріплено в ст. ст.
172, 202 СК України.

Як вказували відповідачі про факт
перебування ОСОБА_7 в лікарні їм не було
відомо, у зв'язку з чим вони не
відвідали її лікарні. Доказів
протилежного позивач не надав, при
цьому свідок ОСОБА_13 вказувала, що мати
відповідачів, які проживають спільно з
нею, не знала, що ОСОБА_7 потрапила до
лікарні. Крім цього, сторони не
заперечували про існування між ними
конфлікту, що ще раз підтверджує факт
неповідомлення позивачем відповідачів
про перебування ОСОБА_7 у лікарні.

У зв'язку з вище викладеним, враховуючи
відсутність доказів, які б
підтверджували потребу ОСОБА_7 в
допомозі саме від відповідачів, за
наявності такої допомоги з боку сина
ОСОБА_1, в тому числі матеріальній,
відсутність доказів які б підтвердили
звернення останньої за такою допомогою
до відповідачів, приходить до висновку
про відсутність факту ухилення
відповідачів від надання допомоги
спадкодавцю. Крім цього, позивачем не
надано жодного доказу, який би
підтверджував можливість відповідачів
надавати таку допомогу, та ним не
ставилося питання про їх витребування.
В той же час, як вбачається з матеріалів
справи та вказували в судовому
засіданні відповідачі, що ОСОБА_4
працювала в магазині неофіційно, має на
утриманні малолітню дитину, яка
проживає разом з нею (а.с.98-99), ОСОБА_5
навчалась (а.с. 134), що свідчить про те, що
вони і не мали достатньої можливості
надавати допомогу бабусі.

Що стосується доводів позивача в
частині не прийняття відповідачами
участі у витратах на лікування та
поховання ОСОБА_7, то вказані обставини
не можуть бути підставою для усунення
від права на спадкування. Захист прав
позивача (у випадку їх порушення) в
даному випадку може здійснюватися
відповідно до ст. 1232 ЦК України.

У зв'язку з цим, суд приходить до
висновку про необхідність відмови в
задоволенні вимог позивача в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222-1223, ч.5 1224,
1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст.
202 СК України, ст. ст. 6,10, 11, 60, 208, 209, 212-215
ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року "Про судову практику у справах
про спадкування", суд, --

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення від права
на спадкування, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: