У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Кафідової О.В., Нагорняка В.А., Мазур
Л.М., Писаної Т.О.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Акцент Банк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 11 червня 2014 pоку,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Акцент Банк» (далі - ПАТ
«Акцент Банк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 16 квітня
2008 року між ним та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, згідно з умовами
якого останній надано кредит у розмірі
2500 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту зі сплатою 24 % річних
та щомісячною комісією - 3,5 %.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою умов кредитного
договору станом на 20 лютого 2014 року
утворилася заборгованість у розмірі 20
057 грн 58 коп., з якої: заборгованість за
кредитом - 2500 грн, заборгованість за
процентами за користування кредитом - 10
016 грн 60 коп., заборгованість з комісії
за користування кредитом - 6109 грн 67 коп.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф
(процентна складова) - 931 грн 31 коп., яку
ПАТ «Акцент Банк» просило стягнути з
відповідачки.

Рішенням Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області

від 06 травня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від
11 червня 2014 року рішення Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 06 травня 2014 року скасовано,
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Акцент Банк» 20 057 грн 58 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 16 квітня 2008 року. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції керувався тим, що банком
порушено встановлений статтею 257 ЦК
України строк звернення до суду з
позовом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції керувався тим,
що сторонами у договорі була
передбачена його пролонгація, тому суд
першої інстанції помилково вважав, що
строк кредитного договору закінчився і
безпідставно застосував позовну
давність.

Із такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна з огляду
на наступне.

За вимогами статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що 16
квітня 2008 року ОСОБА_6 звернулася до ПАТ
«Акцент Банк» із заявою, на підставі
якої відповідачка отримала кредит у
розмірі 2500 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту зі сплатою 24 % річних
та щомісячною комісією - 3,5 % (а.с. 7).

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість
відповідачки за кредитним договором
від 16 квітня 2008 року станом на 20 лютого
2014 року склала 20 057 грн 58 коп., з якої:
заборгованість за кредитом - 2500 грн,
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 10 016 грн 60 коп.,
заборгованість з комісії за
користування кредитом - 6109 грн 67 коп.,
штраф (фіксована частина) - 500 грн,
штраф (процентна складова) - 931 грн 31 коп.
(а.с. 3−?6).

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «Акцент Банк»
звернулося у березні 2014 року та надало
суду Умови і правила надання
банківських послуг (далі - Умови) (а.с.
8‒?10).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Такі висновки узгоджуються з правовою
позицією, висловленою Верховним Судом
України у постанові від 19 березня 2014
року № 6-14цс14.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції залишено
поза увагою те, що відповідно до
пунктів 3.1.1, 5.4 Умов граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 9).

Відповідно до п. 3.1.3 Умов по закінченню
строку дії картка перевидається банком
на новий строк (шляхом надання клієнту
картки з новим строком дії), якщо раніше
не надходило письмова заява клієнта
про закриття карткового рахунку.

Банк не надав суду належних доказів, що
ОСОБА_6 було видано нову картку після
спливу дії старої, а суд апеляційної
інстанції залишив поза увагою те, що
відповідачка жодного разу не внесла
платежі на зазначений в договорі
рахунок.

Відповідно до частини третьої статті 267
ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Заява про застосування строку позовної
давності подана відповідачем до суду
першої інстанції 14 квітня 2014 року (а.с.
30−?32).

Судом апеляційної інстанції
безпідставно зроблена переоцінка
доказів, надана судом першої інстанції,
неправильно застосовані норми
матеріального права, тому рішення суду
апеляційної інстанції має бути
скасовано, рішення суду першої
інстанції - залишено в силі.

Керуючись статтями 333, 336, 339, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 11
червня 2014 pоку скасувати, рішення
Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 06
травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: О.В. Кафідова Л.М.
Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана