Справа №345/2063/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2014 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі :

головуючого
судді Юрчака Л.Б.

секретаря
Кунського О.А.

розглянувши у заочному судовому
засіданні в залі суду в м.Калуші
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Пійлівської сільської ради,
ОСОБА_2, управління
Держземказначейства в Калуському
районі про розірвання мирової угоди ,
суд-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом посилаючись на
те, що

ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 23 червня 2009 року було визнано
мирову угоду , що укладена нею ,ОСОБА_1, з
відповідачем ОСОБА_2., Пійлівською
сільською радою та Калуським районним
відділом земельних ресурсів в
цивільній справі за її позовом про
визнання незаконними рішень
Пійлівської сільської ради, Державного
акту на праві власності на земельну
ділянку та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою ,
провадження у справі закрите.

Згідно з умовою мирової угоди
відповідач - ОСОБА_2, передала ОСОБА_1 в
оренду, безоплатно, строком на 20 років ,
частину земельної ділянки розміром 0,1210
га. , що знаходиться біля її житлового
будинку і належить їй на праві
приватної класності . Після визнання
мирової угоди ОСОБА_1 користувалася
даною земельною ділянкою. До
вищевказаної земельної ділянки з
вулиці через земельну ділянку
відповідача проходила дорога, по якій
позивачка могла дістатися до
орендованої нею земельної ділянки.

Проте з недавнього часу відповідач
загородила проїзд по даній дорозі ,
вона заставила її автомобілем,
обгородила дорогу до земельної
ділянки, висипала на дорогу купу
гравію, що унеможливило вільний прохід
і заїзд до земельної ділянки і зробило
неможливим її використання за цільовим
призначенням. На всі прохання
позивачки звільнити проїзд ОСОБА_2
відповідала відмовою. На даний час
позивачка фактично позбавлена вільно і
безперешкодно дістатися до її
земельної ділянки, проходити до неї,
доїжджати автотранспортними засобами
що позбавляє її права вільно
користуватися належною їй на праві
оренди земельною ділянкою.

10 грудня 2012 року ОСОБА_1
звернулась до Пійлівської сільської
ради із заявою про встановлення
сервітуту. Рішенням сесії Пійлівської
сільської ради від 03 січня 2013 року
зобов'язано відповідача підписати
договір про встановлення земельного
сервітуту від 28 листопада 2012 року.
Однак ОСОБА_2 договір земельного
сервітуту не укладає з нею, а , навпаки,
умови мирової угоди не виконує,
зокрема, не уклала з нею договір оренди
земельної ділянки, унеможливила прохід
та проїзд до неї самовільно
побудувавши гараж саме на місці де
позивачка проходила та проїжджала до
земельної ділянки. Тобто , на даний час
відповідач - ОСОБА_2 не виконує умови
вищевказаної мирової угоди, тому
позивачка просить суд розірвати мирову
угоду.

Позивач в судове засідання подала суду
заяву про підтримання позовних вимог
та слухання справи у її відсутності, не
заперечує проти заочного розгляду
справи у разі неявки відповідача.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, причини неявки суду не
повідомили. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення частково з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 23 червня 2009 року було визнано
мирову угоду , що укладена нею ,ОСОБА_1, з
відповідачем ОСОБА_2., Пійлівською
сільською радою та Калуським районним
відділом земельних ресурсів в
цивільній справі за її позовом про
визнання незаконними рішень
Пійлівської сільської ради, Державного
акту на праві власності на земельну
ділянку та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою ,
провадження у справі закрите(а.с.18).
Згідно з умовою мирової угоди
відповідач - ОСОБА_2, передала ОСОБА_1 в
оренду, безоплатно, строком на 20 років ,
частину земельної ділянки розміром 0,1210
га. , що знаходиться біля її житлового
будинку і належить їй на праві
приватної класності (а.с.17).

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Після визнання мирової угоди ОСОБА_1
користувалася даною земельною
ділянкою. До вищевказаної земельної
ділянки з вулиці через земельну
ділянку відповідача проходила дорога,
по якій позивачка могла дістатися до
орендованої нею земельної ділянки.
Однак з недавнього часу відповідач
загородила проїзд по даній дорозі ,
вона заставила її автомобілем,
обгородила дорогу до земельної
ділянки, висипала на дорогу купу
гравію, що унеможливило вільний прохід
і заїзд до земельної ділянки і зробило
неможливим її використання за цільовим
призначенням. На всі прохання
позивачки звільнити проїзд ОСОБА_2
відповідала відмовою. На даний час
позивачка фактично позбавлена вільно і
безперешкодно дістатися до її
земельної ділянки, проходити до неї,
доїжджати автотранспортними засобами
що позбавляє її права вільно
користуватися належною їй на праві
оренди земельною ділянкою, що
підтверджується атом комісії
Пійлівської сільської ради від 07
травня 2012 р (а.с.7)., актом комісії
Пійлівської сільської ради від 13
червня 2012 р(а.с.8)., викопіюванням з
генплану с. Довга Калуська довідкою
Пійлівської сільської ради від 11 липня
2012 р.(а.с.9)

10 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
Пійлівської сільської ради із заявою
про встановлення сервітуту. Рішенням
сесії Пійлівської сільської ради від 03
січня 2013 року зобов'язано відповідача
підписати договір про встановлення
земельного сервітуту від 28 листопада
2012 року. Однак ОСОБА_2 договір
земельного сервітуту відмовляється
укладати(а.с.11), а , навпаки, умови
мирової угоди не виконує, зокрема, не
уклала з нею договір оренди земельної
ділянки, унеможливила прохід та проїзд
до неї самовільно побудувавши гараж
саме на місці де вона проходила та
проїжджала до земельної ділянки
(а.с.10,12). Тобто , на даний час відповідач
- ОСОБА_2 не виконує умови вищевказаної
мирової угоди , що підтверджується
довідкою інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області від 22.08.2013 р.
за №96/702, копією схеми самовільної
забудови та 2 фотознімки(а.с.19-21).

Як зазначено у ст.. 629 ЦК України .
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч.2. ст.. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Iстотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Враховуючи, що заключаючи мирову угоду,
позивачка розраховувала на те, що на
правах оренди буде користуватися
земельною ділянкою яка є предметом
мирової угоди. Однак, через невиконання
своїх обов»язків за мировою угодою та
самовільну забудову відповідачем
ОСОБА_2, ОСОБА_1 не може користуватися
земельною ділянкою, як було обумовлено
мировою угодою, то суд приходить до
висновку , що позовні вимоги підлягають
до задоволення через істотне порушення
мирової угоди відповідачкою.

Зважаючи на вищезазначене,
керуючись ст. ст. 626,629,651 ЦК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Мирову угоду укладену між ОСОБА_1 із
ОСОБА_2, Пійлівською сільською радою та
Калуським районним відділом земельних
ресурсів в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 про визнання незаконними рішень
Пійлівської сільської ради, державного
акту на право власності на земельну
ділянку та усунення перешкод у
користуванні земляною ділянкою, що
визнана Ухвалою Калуського
міськрайонного суду від 23 червня 2009р.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Калуський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення , апеляційної
скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції .

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ: