Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом в якому просить суд: розірвати
шлюб, укладений з ОСОБА_2 Свої позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб
з відповідачкою було зареєстровано 14
листопада 1997 року. У них з
відповідачкою є син, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останнього часу
у них з відповідачкою ОСОБА_2 постійно
виникали сварки і скандали з будь-якого
приводу. Це призвело до розриву їхніх
стосунків. З березня 2013 року вони
припинили спільне проживання,
розділили сімейні бюджети і проживають
окремо один від одного.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав до суду заяву, в якій просив суд
розглянути справу у його відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, зазначив, що з відповідачем не
проживає, не веде спільного
господарства, не має спільного бюджету
з 20 березня 2013 року.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
проти позову не заперечувала,
зазначила, що з позивачем не проживає,
не веде спільного господарства, не має
спільного бюджету з 20 березня 2013 року.

Вивчивши матеріали справи, доводи
поданої позивачем та відповідачем
заяв, оцінивши наявні у справі докази,
що містяться в матеріалах справи, суд
приходить до наступного.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного
кодексу України, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище -
ОСОБА_2) зареєстрували шлюб у Відділі
реєстрації актів громадянського стану
Дніпровського району м. Києва 14
листопада 1997 року, про що у книзі
реєстрації зроблено відповідний
актовий запис за № 1601 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно положення частини 2 статті 36 та
статті 51 Сімейного кодексу України,
шлюб не може бути підставою для надання
особі пільг чи переваг, а також для
обмеження її прав та свобод, які
встановлені Конституцією України.
Дружина та чоловік мають рівне право на
повагу до своєї індивідуальності,
своїх звичок та уподобань.

За правилом частини 2 статті 104
Сімейного кодексу України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного
кодексу України, шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду, відповідно до статті 110 цього
Кодексу.

Проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не
проживають разом з березня 2013 року, не
підтримують сімейно-шлюбні стосунки,
не ведуть спільне господарство, не
мають спільного бюджету.

Шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, який ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. За таких
обставин, коли обов'язки дружини та
чоловіка зі спільного піклування про
побудову сімейних відносин на почуттях
взаємної любові, поваги, дружби,
взаємодопомоги припинені, подальше
збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що причини з яких позивач
наполягає на розірванні шлюбу є
обґрунтованими, подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали не
можливим, оскільки сторони проживають
окремо, не підтримують сімейно-шлюбних
стосунків, спільного господарства не
ведуть, збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, а тому позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу
України, у разі розірвання шлюбу судом
шлюб припиняється у день набрання
чинності рішенням суду про розірвання
шлюбу.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 104, 105, 112, 114
Сімейного кодексу України ст.ст. ст.ст.
10, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 59-61, 208, 209, 212-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований Відділом
реєстрації актів громадського стану
Дніпровського району м. Києва 14
листопада 1997 року (актовий запис № 1601) -
розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: