Справа № 2/489/1930/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2014 року
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого судді - Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 р. ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя.

Вказувала на те, що перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
1984 р. по 2012 р. За час спільного
проживання ними було спільно
побудовано частину домоволодіння
АДРЕСА_1. Право власності на
вищезазначене майно зареєстроване за
відповідачем. Однак оскільки
вищезазначене нерухоме майно було
придбано сторонами за час перебування
в зареєстрованому шлюбі, позивачка
вважає, що має право власності на 1/2
вищевказаного житлового будинку.

Посилаючись на вищевикладене,
позивачка просила суд поділити майно,
набуте нею та ОСОБА_3 за час шлюбу;
визнати за нею право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
межах частки, що належить відповідачу
на праві власності.

В подальшому позивачка ОСОБА_1
збільшила позовні вимоги та просила
суд розділити також рухоме майно,
набуте подружжям за час шлюбу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник уточнені позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
в судовому засіданні позов визнали
частково. Погодились із необхідністю
провести поділ рухомого майна, але
просили врахувати, що у праві власності
на нерухоме майно є частка, яка
належить відповідачу в порядку
спадкування та не підлягає розподілу.

Вислухавши пояснення сторін,
представників, дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 20.07.1984 р., який
був розірваний 12.03.2012 р. Від спільного
проживання неповнолітніх дітей не
мають.

На підставі рішення Ленінського
райсуду м. Миколаєва від 18.11.2003 року
ОСОБА_3, в порядку спадкування належало
право власності на 1/6 частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до розпорядження № 118 р від
06.04.2005 року Адміністрації Ленінського
району Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, оформлено
ОСОБА_3 самовільно побудований
житловий будинок Літ.Ф-1 та інші
господарські споруди, затверджено Акт
прийомки їх до експлуатації.

В подальшому, замість рішення
Ленінського райсуду, з урахуванням
вказаного розпорядження, ОСОБА_3 було
видано та зареєстровано Свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, а
саме : 66/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Ленінського
райсуду м. Миколаєва від 07.09.2006 року
право власності на 7/100 частин
домоволодіння, які належали на праві
власності в порядку спадкування
ОСОБА_3, було визнано за ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи
(Інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 02.07.2014 р.), ОСОБА_3 на праві
власності належить 59/100 часток
домоволодіння № 92 по вул.
Комсомольська в м. Миколаєві - на
підставі свідоцтва про право
власності, ЯЯЯ 251839, від 23.11.2005 р.,
виданого Виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради.

Вказане майно було побудовано та
прийнято до експлуатації у період
перебування сторонами у
зареєстрованому шлюбі, отже є спільним
сумісним майном подружжя. При цьому суд
не може погодитись із доводами
відповідача щодо належності цього
майна до спадкового, з огляду на
вищенаведене.

З пояснень сторін та матеріалів справи
(Акту державної технічної комісії про
прийняття до експлуатації
закінченого будівництвом об`єкта від
30.10.2002 р., Розпорядження Виконкому ММР
від 06.04.2005 р. № 118р "Про оформлення
самовільних прибудов" тощо) судом
встановлено, що за час спільного
проживання сторонами неодноразово
здійснювали перепланування, добудови,
збільшення площі належного їм
житлового будинку.

Відповідно о ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об`єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України
у разі поділу майна, що є об`єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Суд вважає за вимоги позивача в частині
визнання за нею права власності на ?
частину нерухомого майна підлягають
задоволенню.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що ними за час спільного
проживання було придбане не тільки
нерухоме майно, а також і інше,
наявність та вартість якого вони не
заперечували та визначили спільно у
судовому засіданні, а саме :

автомобіль "М 412" - вартістю 4 000 грн.,
кондиціонер - вартістю 1500 грн.,
телевізом Philips - вартістю 2000 грн.,
хлібопіч - вартістю 750 грн., бензопила -
вартістю 500 грн., електрорубанок -
вартістю 200 грн., пилосос - вартість 1500
грн.,газова колонка - вартістю 750 грн.,
газова плита - вартістю 1 000 грн.,
качеля-гамак - вартістю 1750 грн.,

м`який куток - вартістю 2000 грн.,спальний
гарнітур - вартістю 500 грн., стіл
журнальний - вартістю 100 грн.,
відеомагнітофон - вартістю 500 грн.,килим
- вартість 500 грн., електродриль -
вартістю 500 грн., супутникова антена з
відеопристроєм - вартістю 1000
грн.,душова кабіна - вартість 5000
грн.,кухонна стінка - вартість 2000
грн.,стіл кухонний зі стільцями -
вартість 900 грн.,диван-книжка - вартість
500 грн.,

блендер - вартість 100 грн.,пральна
машина - вартість 1000 грн., електрична
м'ясорубка - вартість 600 грн.,котел
опалювальний - вартість 1500
грн.,мікрохвильова піч - вартість 150
грн.,телевізор SONY та телевізор TOSHIBA -
загальна вартість 2000 грн.

Отже, зазначене майно підлягає розділу
між сторонами в рівних частинах.

Наявність човна резинового, ехолота
для рибної ловлі, генератора позивачем
не доведено. Наданий суду товарний чек
на аерогриль датований 03.11.2013 року, отже
придбаний не під час спільного
проживання сторін та не підлягає
врахуванню при розділі. Плитка
тротуарна покладена на землю та
перебуває у спільному користуванні при
переміщенні по двору, отже також
розділу не підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивачки підлягає
стягненню витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та
частково витрати на правову допомогу у
розмірі 1500 грн.,оскільки суд не може
погодитись із розрахунком витрат на
правову допомогу, наданим позивачем.

На підставі ст. ст. 60, 70, 72 СК України,
ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Розділити майно, набуте ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 під час шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
59/200 часток домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину автомобіля марки М 412, рік
випуску 1987, № двигуна 4123.5616622, загальною
вартістю 4000 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
наступне майно, загальною вартістю 12300
грн.:

душова кабіна - вартість 1500 грн.,

кухонна стінка - вартість 2000 грн.,

стіл кухонний зі стільцями - вартість
900 грн.,

диван-книжка - вартість 500 грн.,

блендер - вартість 100 грн.,

пральна машина - вартість 1000 грн.,

електрична м'ясорубка - вартість 600 грн.,

котел опалювальний - вартість 1500 грн.,

мікрохвильова піч - вартість 150 грн.,

телевізор SONY та телевізор TOSHIBA -
загальна вартість 2000 грн.

миючий пилосос - вартість 1500 грн.,

газова колонка - вартістю 750 грн.

килим - вартість 500 грн.,

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
наступне майно, загальною вартістю 12300
грн.:

кондиціонер - вартістю 1500 грн.,

телевізор Philips - вартістю 2000 грн.,

хлібопіч - вартістю 750 грн.,

бензопила - вартістю 500 грн.,

електрорубанок - вартістю 200 грн.,

газова плита - вартістю 1 000 грн.,

качеля-гамак - вартістю 1750 грн.,

м`який куток - вартістю 2000 грн.,

спальний гарнітур - вартістю 500 грн.,

стіл журнальний - вартістю 100 грн.,

відеомагнітофон - вартістю 500 грн.,

електродриль - вартістю 500 грн.,

супутникова антена з відеопристроєм -
вартістю 1000 грн.,

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на
правову допомогу у розмірі 1500 грн.,
усього - 1743 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: