Провадження № 6/742/198/14
Єдиний унікальний № 742/2258/14
УХВАЛА

23 травня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області у складі:
головуючого - судді Рябота В.І.,
при секретарі - Риндя Л.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції Малько Є.О. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець
звернувся до суду з поданням,
погодженим з начальником ВДВС
Прилуцького МРУЮ, в якому зазначає, що
на виконанні у відділі держаної
виконавчої служби знаходяться 2
виконавчих провадження з виконання:

- виконавчого листа № 2-1001 від 27 липня 2007
року виданого Прилуцьким
міськрайонним судом Чернігівської
області про стягнення з ОСОБА_3
аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання дочки ОСОБА_2, 2006 року
народження, в розмірі ? частини всіх
видів заробітку щомісячно;

- виконавчого листа № 2-885/2011 від 03
серпня 2011 року виданого Прилуцьким
міськрайонним судом Чернігівської
області про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 19511,11грн..

З часу відкриття виконавчих проваджень
боржником добровільно рішення суду не
виконується. Таким чином, боржник від
виконання своїх зобов'язань
ухиляється, на неодноразові виклики не
з'являється, борг на користь стягувачів
не сплачує і станом на 01 травня 2014 року
борг становить на користь ОСОБА_5 -
28648,30грн., на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» - 19511,11грн., тому
держвиконавець і просить суд вирішити
питання про тимчасове обмеження у
праві виїду за межі України до
виконання зобов'язань боржником ОСОБА_3

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, проте в поданні
просить суд розглядати дане подання
без участі представника відділу ДВС та
про результати розгляду справи просить
повідомити та направити копію рішення
до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку, що подання
державного виконавця підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом по справі встановлено, що на
виконанні у відділі держаної
виконавчої служби знаходяться 2
виконавчих провадження з виконання:

- виконавчого листа № 2-1001 від 27 липня 2007
року виданого Прилуцьким
міськрайонним судом Чернігівської
області про стягнення з ОСОБА_3
аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання дочки ОСОБА_2, 2006 року
народження, в розмірі ? частини всіх
видів заробітку щомісячно;

- виконавчого листа № 2-885/2011 від 03
серпня 2011 року виданого Прилуцьким
міськрайонним судом Чернігівської
області про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 19511,11грн..

Згідно з розрахунком заборгованості по
аліментах складеного державним
виконавцем, борг становить станом на 01
травня 2014 року на користь ОСОБА_5 -
28648,30грн., на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» - 19511,11грн.. Крім того як
вбачається з матеріалів подання, було
вчинено виконавчі дії визначені
Законом України «Про виконавче
провадження»: 22.02.2008 року державним
виконавцем направлено розпорядження
на відрахування аліментів за місцем
працевлаштування боржника до БУ-1,
31.03.2008 року виконавчий лист повернувся
до відділу з БУ-1 з боргом станом на
31.03.2008 року 3458,20грн.; 23.06.2008 року та 23.09.2013
року державним виконавцем направлено
запити до органів, які реєструють право
власності рухомого та нерухомого
майна. Згідно відповідей органів, що
реєструють право власності, нерухоме
майно за боржником не зареєстровано.
26.09.2011 року державним виконавцем
направлено винесену постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження. 19.11.2013
року державним виконавцем проведено
вихід за адресою за місцем проживання
боржника з метою перевірки майнового
стану, в ході якої встановлено, що
ОСОБА_3 вдома відсутній, залишено
виклик, про що складено відповідний
акт.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Правові позиції Верховного Суду
України щодо судової практики про
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013 р. визначають, що
"ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням" варто
розуміти як будь-які свідомі діяння
(дії або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (тобто боржник свідомо
ухиляється від виконання - має змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить цього без
поважних причин) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини ( відсутність майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби
тощо), тобто з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, повинні полягати у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні нею зазначених обов'язків .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного Правові позиції
Верховного Суду України визначають, що
на момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження, у
зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає, що
державним виконавцем надано достатньо
доказів, які свідчать про те, що боржник
свідомо ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, а тому подання
державного виконавця в частині
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України - до виконання
ним зобов'язань за рішенням суду
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст. ст.208, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Малько Є.О. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, без
вилучення паспортного документа,
проживаючого АДРЕСА_1, у праві виїзду за
межі України до моменту фактичного
виконання рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області № 2-1001 від 27 липня 2007 року про
стягнення з ОСОБА_3 аліментів на
користь ОСОБА_5 на утримання дочки
ОСОБА_2, 2006 року народження, в розмірі ?
частини всіх видів заробітку щомісячно
та рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області № 2-885/2011 від
18 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 19511,11грн..

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

Рябота В.І.