У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Нагорняка В.А.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 01 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що з 07
серпня 2010 року по 11 жовтня 2013 року вона
та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, у якому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6.
За час спільного проживання вони
придбали житловий будинок по АДРЕСА_1.

Просила визнати за нею право власності
на 1/16 частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 та на 1/2 частини земельної
ділянки з цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства, площею 0,1611 га за цією ж
адресою.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області

від 08 травня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 01 липня

2014 року рішення Харківського районного
суду Харківської області

від 08 травня 2014 року скасовано, позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_4
право власності на 1/16 частини
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частини земельної ділянки з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства площею 0,1611 га
по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що у період з 07
серпня 2010 року по 11 жовтня 2013 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, у
якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народився син ОСОБА_6 (а.с. 9−?10, 66−?67).

На підставі договору купівлі-продажу
від 30 грудня 2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_7 за реєстровим № 1843
ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_8 земельну
ділянку з цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,1611 га по АДРЕСА_1
за 54 тис. грн (а.с. 35−?36).

На підставі договору купівлі-продажу
від 30 грудня 2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_7 за реєстровим № 1837
ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Вказаний договір купівлі-продажу
укладено з розстрочкою платежу,
передоплата за договором склала 30 тис.
грн, що відповідало 1/8 частини
житлового будинку (а.с. 37−?40).

ОСОБА_4 надала нотаріусу заяву про
згоду на укладення договорів
купівлі-продажу її чоловіком, підпис на
якій засвідчена нотаріально 30 грудня
2011 року за реєстровим № 1836.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У п. п. 23 постанови пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Апеляційний суд обґрунтовано
задовольнив позов ОСОБА_4, оскільки 1/8
частини житлового будинку та земельна
ділянка, що розташовані по АДРЕСА_1
придбані за час шлюбу за кошти подружжя
та в інтересах сім'ї. Належних доказів,
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України на підтвердження витрачання
відповідачем на придбання спірного
майна його особистих коштів не надано.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення апеляційного суду
залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 01 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Нагорняк В.А.,
Писана Т.О.