АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від
10 квітня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», треті особи: ОСОБА_4,
Національний Банк України про визнання
недійсним в частині договору
купівлі-продажу кредитного портфелю.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 р. ОСОБА_2 звернувся у суд з
позовом до публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТП
Банк»), товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (ТОВ «ОТП Факторинг Україна»),
треті особи: ОСОБА_4, Національний Банк
України про визнання недійсним в
частині договору купівлі-продажу
кредитного портфелю.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що при
укладені договору купівлі-продажу
кредитного портфелю між ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» в
частині переуступки права вимоги за
кредитним договором, укладеним між ним
та банком, було порушено положення
законодавства України, що стосуються
зберігання банківської таємниці.

Посилаючись на викладені обставини, та
з урахуванням уточнених позовних
вимог, просив суд визнати недійсним
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю від 29 червня 2010 р., укладений
між відповідачами, в частині
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитним договором №ML-008|168|2008 та за
договором поруки №SR-008|168|2008 від 06
червня 2008 р.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 10 квітня 2014 р. в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивача, яка підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 06 червня 2008 р. між
ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого
є ПАТ «ОТП Банк», було укладено
кредитний договір № ML-008|168|2008 /а.с.24-32
т.1/.

З метою забезпечення виконання умов
кредитного договору, між банком і
ОСОБА_4 було укладено договір поруки
/а.с.35-36 т.1/.

29 червня 2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю за умовами якого товариство
викупило у банку право вимоги, зокрема,
на кредитний портфель за кредитним
договором № ML-008|168|2008 /а.с.9-23 т.1/

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог районний суд виходив з того, що
підписанням кредитного договору
ОСОБА_2 погодив можливість
розголошення інформації, що містить
банківську таємницю у випадку, коли
передання такої інформації, в порядку
та об'ємі визначеному чинним
законодавством України необхідне з
метою захисту прав та інтересів банку,
а матеріалами справи доведено
наявність порушення позивачем умов
кредитного договору, що зумовило таку
необхідність.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
районним судом безпідставно
встановлено наявність у позивача
станом на 29 червня 2010 р. заборгованості
за кредитним договором, остільки
питання заборгованості не було
предметом судового розгляду, не
заслуговують на увагу та
спростовуються фактичними обставинами
справи.

Так, з долученого до матеріалів справи
розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором № ML-008|168|2008, станом
на 29 червня 2010 р., вбачається, що
позивач мав заборгованість перед
банком, що свідчить про неналежне
виконання умов договору, що й фактично
стало підставою до укладення, з метою
захисту прав та інтересів банку,
оскаржуваного договору /а.с.99/.

Твердження апеляційної скарги про
відсутність надання позивачем дозволу
на розкриття банківської таємниці
ретельно перевірялися судом першої
інстанції, вони отримали належну
оцінку у рішенні суду та обґрунтовано
визнані безпідставними.

Згідно положень п.2.1.2 кредитного
договору банк зобов'язався не
розголошувати третім особам
інформацію позичальника, яка складає
банківську таємницю, за виключенням
випадків коли передання такої
інформації, в порядку та об'ємі
визначеному чинним законодавством
України, в бюро кредитних історій, а
також коли розкриття банківської
таємниці є обов'язковим для банку у
відповідності з чинним законодавством
чи необхідне банку для захисту своїх
прав та інтересів.

Відповідно до п.2.2.4 договору
підписанням цього договору
позичальник надає банку згоду на збір,
зберігання, використання, поширення та
передачу до бюро кредитних історій
інформації в об'ємі визначеному чинним
законодавством України, що складає
кредитну історію позичальника, а також
на доступ до кредитної історії
позичальника.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про відсутність
правових підстав до задоволення
позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/13607/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7251/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.