КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/9071/13-ц
Провадження № 2/552/332/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2014 року Київський районний суд
м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко
О.П.

За участю адвокатів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полтаві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради про
усунення перешкод в набутті права
власності, -

В С Т
А Н О В И В :

27 грудня 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулась в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_4, виконавчого
комітету Київської районної в місті
Полтаві ради про усунення перешкод в
набутті права власності, мотивуючи
свій позов тим, що вона згідно договору
дарування від 28.08.1986 року та від 15.07.1994
року є власником житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1. Згідно рішення виконавчого
комітету районної ради депутатів
трудящих Київського району міста
Полтави №96 від 07.03.1958 року за вказаним
будинком закріплено земельну ділянку
площею 400 кв.м. Згідно рішення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради №648 від
15.10.1985 року було збільшено площу
земельної ділянки за вказаною адресою
на 76 кв.м та зареєстровано в цілому за
домоволодінням земельну ділянку
площею 476 кв.м Згідно розпорядження
міського голови №547 від 17.08.1998 року «Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність громадянам» ОСОБА_3 по
АДРЕСА_1 передано у власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку земельну ділянку площею 476 кв.м.
Відповідно до пункту 7 даного
розпорядження, площі земельних
ділянок, приватизованих згідно заяв
громадян без обміру на місцевості
підлягають уточненню при виготовленні
Державних актів на право власності на
землю. В кінці 2011 року вона звернулась
до ДНВП «Полтавагеодезцентр» з приводу
виготовлення кадастрового плану на
земельну ділянку по АДРЕСА_1. Згідно
проведених замірів нею було з»ясовано,
що у її фактичному користуванні
перебуває земельна ділянка площею 460,66
кв.м, тобто на 16 кв.м менше ніж площа
переданої їй в приватну власність.
Вказане зменшення відбулось за рахунок
приватизації її сусідом, відповідачем
по справі, земельної ділянки по
АДРЕСА_2.

В позові вказувала, що згідно
Генерального плану міста Полтави
станом на час виділення 23.11.1958 року
земельна ділянка по АДРЕСА_1 має
прямокутну форму, Генерального плану
станом на 30.01.1968 року межа між АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 також проходить у вигляді
прямої лінії. Згідно Акту обстеження
від 15.10.1985 року, який виготовлявся при
прийнятті рішення виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів №648 від 15.10.1985 року
межа між земельними ділянками АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 також проходила у вигляді
прямої лінії. Станом на час
виготовлення кадастрового плану за
вказаною адресою межа між даними
адресами змістилась в бік зменшення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 біля
сараїв літера «Б», «В». Вважає, що
відповідач по справі при приватизації
своєї земельної ділянки фактично
приватизував частину її у розмірі 16
кв.м, яка необхідна їй для
обслуговування належних їй
господарських споруд. На даний час, як
їй стало відомо, відповідачу по справі
ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 згідно рішення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради №248 від
11.05.2010 року були видані Державні акти на
земельні ділянки площею 0,0801 га (серія
ЯЛ №760898) та 0,1 га (серія ЯЛ №760899). Згідно
технічного паспорту на житловий
будинок по АДРЕСА_2 площа земельної
ділянки закріпленої за ним становить 1
788 кв.м, тобто на 13 кв.м менше ніж він
приватизував. В зв»язку з тим, що згідно
розпорядження Полтавського міського
голови їй передали у власність
земельну ділянку площею 476 кв.м, а
фактично її площа становить 460,66 кв.м,
вона не може отримати
правовстановлюючий документ, у зв»язку
з невідповідністю площ. Вважає, що
Державний акт на землю є похідним від
рішення органу місцевого
самоврядування про передачу у приватну
власність земельної ділянки, а тому
потребує скасування рішення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради №248 від
11.05.2010 року в частині передачі в
приватну власність земельної ділянки
по АДРЕСА_2 площею 1 000 кв.м і визнання
недійсним і відповідного Державного
акту та скасування його державної
реєстрації. Враховуючи, що рішення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради №248 від
11.05.2010 року в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,100 га порушує її
майнові права, то воно підлягає
скасуванню. Просила суд визнати
незаконним і скасувати рішення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради №248 від
11.05.2010 року в частині передачі в
приватну власність ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0, 100 га по АДРЕСА_2.
Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,100 га серія ЯЛ №760899 по АДРЕСА_2
на ім»я ОСОБА_4 та його державну
реєстрацію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3,
адвокат ОСОБА_1 позов підтримали.
Просили суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_11
адвокат ОСОБА_2 з позовом не згодні.
Просили суд в задоволенні позову
відмовити за безпідставністю.

Представник виконавчого комітету
Київської районної в місті Полтаві
ради Пеляк В.В. з позовом не згоден.
Просив суд в задоволенні позову
відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_3, думку
адвоката ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_11 думку адвоката
ОСОБА_2, представника виконавчого
комітету Київської районної в місті
Полтаві ради Пеляк В.В., допитавши
свідка ОСОБА_12., вивчивши та дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що в задоволенні позову
необхідно відмовити за
безпідставністю.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування від 28.08.1986 року
позивач ОСОБА_3 є власником ? частини
жилого будинку з частиною надвірних
побудов, що знаходиться в АДРЕСА_1 та
складається в цілому з: жилого будинку
«А-1» загальною жилою площею 42,9 кв.м,
сараю «Б», погреба «б», вбиральні «Г»,
огорожі «№1», розташованих на
земельній ділянці площею 476 кв.м (а.с.6-7).

Згідно договору дарування від 15.07.1994
року позивач ОСОБА_3 є власником ?
частини будинку з відповідною частиною
надвірних побудов, що розташовані на
земельній ділянці розміром 476 кв.м, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому
складається з: жилого будинку «А-1»
жилою площею 54,2 кв.м, погребів «а4», «б»,
сараїв «Б», «В», вбиральні «Г», огорожі
«№1» (а.с.8-9).

На підставі Свідоцтва про право на
спадщину від 30.08.1974 року (а.с.34) ОСОБА_4
належить жилий будинок з відповідними
надвірними побудовами, що знаходиться
в АДРЕСА_2

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної в місті Полтаві
ради від 11.05.2010 року №248 «Про технічну
документацію із землеустрою»
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельні
ділянки по АДРЕСА_2 та передано у
власність ОСОБА_4, що мешкає по АДРЕСА_2
із земель житлової та громадської
забудови, земельні ділянки по АДРЕСА_2,
площею 1 000 кв.м для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд; 801 кв.м
для ведення особистого селянського
господарства.

На підставі даного рішення виконавчого
комітету Київської районної в місті
Полтаві ради відповідачу ОСОБА_4 видано
два Державних акта на земельні ділянки,
які розташовані за адресою: АДРЕСА_2
площею 0,0801 га (серія ЯЛ №760898) та 0,1 га
(серія ЯЛ №760899).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3,
адвокат ОСОБА_1 наполягали на
задоволенні позову, оскільки вважають,
що відповідачем приватизовано
земельну ділянку площею 16 кв.м, яка
належала попередньому власнику ОСОБА_10
на підставі рішення виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів від 15.10.1985 року №648
(а.с.11), розпорядження виконавчого
комітету Полтавської міської ради від
17.08.1998 року №547-р дана земельна ділянка
належить ОСОБА_3 та технічної
документації на жилий будинок,
відповідні надвірні споруди та
земельну ділянку (а.с.12-19).

Але з даною позицією позивача ОСОБА_3 та
адвоката ОСОБА_1 суд не може погодитись
з наступних підстава.

Судом встановлено, що в провадженні
Київського районного суду м.Полтави
знаходилась цивільна справа за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Управління
Держкомзема у м.Полтаві про визнання
державних актів на право власності на
земельну ділянку недійсними та
скасування їх державної реєстрації.

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 28.01.2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Управління Держкомзема у м.Полтаві про
визнання державних актів на право
власності на земельну ділянку
недійсними та скасування їх державної
реєстрації відмовлено (а.с.35).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 04.03.2013 року (а.с.36-38)
апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.
Рішення Київського районного суду
м.Полтави від 28.01.2013 року залишено без
змін.

Як вбачається з Державних актів на
право власності на земельну ділянку
серія ЯЛ №760898 та серія ЯЛ №760899, ОСОБА_4
є власником земельних ділянок розміром
0,0801 га та 0,1000 га, які розташовані в
АДРЕСА_2. У даних Державних актах
розміщені плани зовнішніх меж
земельної ділянки, які передані у
власність відповідача. Дані Державні
акти видано на підставі рішення від 11
травня 2010 року №248 виконавчого
комітету Київської районної в місті
Полтаві ради.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов»язок доказування і подання
доказів покладається на сторони.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України
передбачено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються
виключно на припущеннях, що її земельна
ділянка зменшилась за рахунок
збільшення земельної ділянки ОСОБА_4.
Але жодними належними доказами дана
обставина не підтверджується.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Судом оцінюється критично Висновок
судової земельно-технічної експертизи
№33 від 04.04.2014 року (а.с.60-70), оскільки сам
по собі Висновок експерта не
підтверджує того факту, що земельна
ділянка ОСОБА_3 зменшилась за рахунок
збільшення земельної ділянки ОСОБА_4. А
сама по собі зміна конфігурації
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
не доводить, що у позивача зменшення
земельної ділянки відбулось через
збільшення земельної ділянки
відповідача ОСОБА_4.

В судовому засіданні встановлено, що
дані технічної інвентаризації та
геодезичної зйомки можуть різниться в
силу технічних можливостей розрахунку.
Саме з метою регулювання такої різниці
пункт 1.2.5. Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженого Наказом Держкомзему
України від 11.08.2008 року встановлює, якщо
площа земельної ділянки за матеріалами
інвентаризації перевищує 6% від площі
раніше наданої земельної ділянки, то
передача у власність або надання її у
користування правонабувачам
здійснюється за проектом землеустрою
щодо відведення зазначеної земельної
ділянки. Різниця між інвентаризацією
земельної ділянки та геодезичною
зйомкою земельної ділянки ОСОБА_4
становить 1,65% і збільшена вона була на 13
кв.м, в той час, як позивач ОСОБА_3
стверджує, що її земельна ділянка
зменшилась на 16 кв.м.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при приватизації земельної ділянки
ОСОБА_4 не було порушено вимоги чинного
земельного законодавства України та
права ОСОБА_3, а тому рішення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради №248 від
11.05.2010 року в частині передачі в
приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 є
законним та скасуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.4-14, 59, 60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради про
усунення перешкод в набутті права
власності відмовити за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий

Т.В.Турченко