УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Гримич
М.К., Фаловської І.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до фермерського господарства
«Вечірок», треті особи: ОСОБА_7,
Заозерненська сільська рада
Каховського району Херсонської
області, про визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок, за
касаційною скаргою, поданою
представником ОСОБА_6 - ОСОБА_8, на
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 24 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, у якому
просив визнати недійсними договори
оренди земельних ділянок загальними
площами 8,405 га та 7,307 га., що розташовані
на землях Заозерянської сільської ради
Каховського району Херсонської
області, укладені 16 березня 2009 року між
фермерським господарством «Вечірок»
та ОСОБА_7, яка на підставі довіреності
від 04 грудня 2006 року діяла від імені та
в інтересах власників земельних
ділянок, а саме ОСОБА_6 та померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9

Позовні вимоги обґрунтував тим, що на
момент укладання оскаржуваних
договорів довіреність на підставі якої
діяла ОСОБА_7 втратила свою чинність у
зв'язку зі смертю одного з довірителів
(п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України), а тому
оскаржувані договори оренди є
недійсними. Крім того, ОСОБА_7 була
уповноважена на укладання договорів
від імені власників земельних ділянок
з приватним підприємством «Вечірок», а
не з фермерським господарством
«Вечірок», як це було протиправно
зроблено останньою. На підставі
наведеного, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 12 серпня 2011 року позов
задоволено.

Визнано недійсними договори оренди
земельних ділянок, укладені 16
березня 2009 року між ОСОБА_7, яка діяла
від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_6, і
фермерським господарством «Вечірок».

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 24 березня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено у справі нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції і
залишити в силі заочне рішення
міськрайонного суду, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі державного акта про право
власності на землю від 11 липня 2002 року
ОСОБА_6 є власником земельної ділянки
площею 8,405 га. з цільовим призначенням
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Заозерненської сільської ради
Новокаховського району Херсонської
області.

На підставі державного акта про право
власності на землю від 16 квітня 2002 року
ОСОБА_9 є власником земельної ділянки
площею 7,307 га. з цільовим призначенням
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Заозерненської сільської ради
Новокаховського району Херсонської
області.

04 грудня 2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9
уповноважили на підставі довіреності
посвідченої секретарем виконавчого
комітету Заозерненської сільської
ради Каховського району Херсонської
області Синицину І.В. на укладання від
їх імені договору оренди вказаних вище
земельних ділянок з ПП «Вечірок»
терміном на 15 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла.

16 березня 2009 року ОСОБА_7 на підставі
вказаної вище довіреності уклала з
фермерським господарством «Вечірок»
договори оренди земельних ділянок
належних на підставі свідоцтв про
право власності ОСОБА_10 та ОСОБА_9
терміном на 15 років.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем померлої
ОСОБА_9 який на підставі ч. 3 ст. 1268, ст. 1270
ЦК України прийняв спадщину померлої
та є належним позивачем за даним
позовом. Також встановлено, що ОСОБА_6
отримував орендну плату за
користування відповідачем вказаними
вище земельними ділянками, що свідчить
про прийняття ним умов договорів
оренди, а тому факт допущення
орфографічної помилки в довіреності
(ПП «Вечірок»/ФГ «Вечірок») немає
значення в даному випадку оскільки це
одне і те ж підприємство.

На підставі таких встановлених
обставин, суд першої інстанції дійшов
до висновків, що довіреність від 04
грудня 2006 року припинила свою дію в
цілому з підстав, передбачених п. 6 ч. 1
ст. 248 ЦК України, а саме у зв'язку зі
смертю довірителя ОСОБА_9, отже ОСОБА_7
не мала необхідного обсягу цивільної
дієздатності для укладання
оскаржуваних договорів оренди землі,
що в силу ст. 203 ЦК України тягне за
собою визнання таких договорів
недійсними.

Ухвалюючи у справі нове рішення про
відмову в позові, апеляційний суд
виходив з того, що позивач не набув у
власність земельну ділянку померлої
дружини ОСОБА_9 оскільки не здійснив
державну реєстрацію цього права, а тому
позов в частині оскарження договору
оренди землі померлої є безпідставним,
так як позивач не наділений в даному
випадку правом вимоги.

З врахуванням того, що оскаржувані
договори схвалено позивачем який
отримував орендну плату за землю від
відповідача то факт їх укладання
представником з перевищенням
повноважень з врахуванням положень
ч. 1 ст. 241 ЦК України не тягне за
собою визнання їх недійсними. Крім
того, апеляційний суд дійшов до
висновків, що вказана довіреність
припинила свою дію лише щодо
повноважень померлої ОСОБА_9, а
повноваження надані позивачем
продовжують свою дію.

З такими висновками судів повністю
погодитися неможна.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч. ч. 1 3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Однією з підстав припинення
представництва за довіреністю,
передбачених ст. 248 ЦК України, є смерть
особи, яка видала довіреність,
оголошення її померлою, визнання її
недієздатною або безвісно відсутньою,
обмеження її цивільної дієздатності.
Це обумовлено особистим характером
представницьких відносин.

З врахуванням того, що 04 грудня 2006 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 уповноважили однією
довіреністю представника на
розпорядження двома різними
земельними ділянками які належали їм
на підставі різних державних актів про
право власності на земельні ділянки, то
в момент смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1
року, довіреність від 04 грудня 2006 року
припинила свою дію лише щодо
повноважень ОСОБА_7 на вчинення
правочинів від її імені.

Оскільки ОСОБА_6 довіреність в частині
розпорядження його земельною ділянкою
не припинено та не скасовано у
встановленому законом порядку,
висновки суду першої інстанції що
вказана вище довіреність припинила
свою дію в цілому у зв'язку зі смертю
однієї з осіб, яка видала довіреність, є
помилковими. До таких висновків
обґрунтовано дійшов і апеляційний суд,
однак недоліків допущених судом першої
інстанції не виправив, безпідставно
встановивши, що позивач не прийняв
спадщини померлої і не набув права
вимоги в рамках даного позову.

Суди обох інстанцій встановили, що
договори оренди земельних ділянок
виконувалися його сторонами, в тому
числі ОСОБА_6 отримував орендну плату
за користування відповідачем
земельними ділянками.

Апеляційний суд, посилаючись на цей
встановлений факт і норми ст. 241
ЦК України, дійшов до вірних висновків,
що оскаржуваний договір оренди землі
ОСОБА_6 схвалено останнім, а тому він
породжує права і обовязки для нього.
Підстави для визнання такого договору
недійсним відсутні, незважаючи на те,
що вчинено його представником з
перевищенням повноважень.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення в цивільній справі» від 18
грудня 2009 року № 14 рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу
у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а
також правильно витлумачив ці норми.

Оскаржуване в касаційному порядку
судове рішення суду апеляційної
інстанції не відповідає вимогам ст. ст.
213-214 ЦПК України в частині вирішення
спору про визнання недійсним
оскаржуваного договору оренди землі,
укладеного від імені померлої ОСОБА_9
Також не відповідає вимогам закону і
рішення суду першої інстанції у
вказаній частині.

Ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню в частині
вирішення позову про визнання
недійсним договору оренди землі,
укладеного 16 березня 2009 року між
фермерським господарством «Вечірок»
та ОСОБА_7, яка на підставі довіреності
від 04 грудня 2006 року діяла від імені та
в інтересах померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_9, з передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині оскаржуване в
касаційному порядку рішення
апеляційного суду є законним і
обгрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 336, 337, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Заочне рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 12 серпня 2011 року та
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 24 березня 2014 року в
частині позовних вимог про визнання
недійсним договору оренди землі,
укладеного 16 березня 2009 року між
фермерським господарством «Вечірок»
та ОСОБА_7, яка на підставі довіреності
від 04 грудня 2006 року діяла від
імені та в інтересах померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9, скасувати і
направити справу в цій частині на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Херсонської області від 24
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська