Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2014 р.

Лисичанський міський суд Луганської
області в складі:

головуючого судді
Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання
Бандуровій В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Лисичанську цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «МТС Україна»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості, в якому
просив стягнути борг за надані послуги
мобільного зв'язку у сумі 1134,57 грн.,
посилаючись на те, що відповідач не
виконав зобов'язань за договором про
надання послуг мобільного зв'язку №
3841614/1.11785945 від 03.10.2007 р.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, у позові просив
справу розглядати за своєї
відсутності.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причину неявки суд не
повідомив, клопотання про відкладення
розгляду справи не надав.

У судовому засіданні досліджені
докази: копія договору про надання
послуг мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945
від 30.09.2007 р. та копія додаткової угоди
№ 5271903 від 30.09.2007 р. до нього; інтерфейс
перегляду ДУ і розрахунку суми штрафу;
платежі та баланс абонента;
попередження; копія ухвали
Лисичанського міського суду
№2-н/415/252/2013 від 15.10.2013 р.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 30
вересня 2007 р. між сторонами був
укладений договір про надання послуг
мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945.

За період з 03.10.2007 р. по 01.11.2012 р.
відповідачу були надані послуги
мобільного зв'язку на загальну суму
10054,17 грн. В порушення умов договору
відповідач сплатив рахунки за надані
послуги не в повному обсязі, тому 25.11.2012
р. договір про надання послуг
мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945 від
03.10.2007 р. з відповідачем був припинений
через заборгованість.

Крім того, між сторонами укладена
додаткова угода до договору про
надання послуг мобільного зв'язку №
3841614/1.11785945 від 03.10.2007 р. відповідно до
якого відповідач прийняв на себе
зобов'язання користуватися послугами
зв'язку протягом 730 календарних днів. У
випадку тимчасового обмеження
(призупинення) надання послуг (через
повне використання внесеного авансу,
несплату рахунків або за заявою
абонента) в період встановленого
строку, вказаний строк продовжується
на весь період, протягом якого надання
послуг було призупинено.

Відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди до
договору № 3841614/1.11785945 від 03.10.2007 р. у
випадку, коли дія основного договору
достроково припиняється у зв'язку з
несплатою абонентом наданих йому
послуг зв'язку, абонент несе
відповідальність у вигляді сплати на
користь МТС договірні санкції в
розмірі 1,37 грн. за кожен день, що
залишився до закінчення строку дії
Основного договору, починаючи з дня
припинення його дії.

У зв'язку з порушенням умов Договору,
відповідачу була нарахована договірна
санкція в сумі 986,4 грн., із розрахунку:
1,37х720, де 720 - кількість днів, що
залишилося до закінчення строку дії
договору.

Однак, пунктом 1.3 Додаткової угоди
застосування встановленої ним
договірної санкції передбачається у
разі, «…коли дія Договору достроково
припиняється на підставі п.5.2 Договору
з несплатою Абонентом наданих йому
послуг…».

Але п.5.2 Договору зобов'язує абонента
сплачувати за отримані послуги зв'язку
у т.ч. в разі призупинення надання йому
послуг (тобто тимчасового зупинення, а
не припинення дії Договору).

Таким чином, з п.1.3 Додаткової угоди не
вбачаються передбачені Договором
та/або Додатковою угодою підстави для
нарахування боржнику договірної
санкції, яку просить стягнути заявник.

Згідно ст.627 ч.1 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору та
визначенні умов договору.

Саме представник позивача
запропонував ці умови Договору і
Додаткової угоди до нього.

Тому нарахування договірної санкції є
безпідставним, бо умова, з наступом
якої Додаткова угода пов'язує її
нарахування, не передбачена умовами
укладеного між сторонами Договору.

Також, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо)…, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

З метою належного виконання
зобов'язання його може бути
забезпечено неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням,
встановленими договором або законом
(ст. 546 ЦК України). За змістом цих норм
закону забезпечення виконання
зобов'язання у вигляді неустойки - це
санкція спрямована на виконання
зобов'язання, що може бути застосована
лише до реальних зобов'язань, які є
чинними й дія яких не припинена; нею
може забезпечуватися лише дійсна
вимога, розмір якої обраховується з
суми невиконаного, неналежно
виконаного, чи не своєчасно виконаного
зобов'язання за фактично надані
послуги. У разі розірвання договору
така санкція не може нараховуватися на
майбутнє, оскільки надання послуг
припинилося.

Відповідно до ст.631 ч.1 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

З цього витікає, що у разі дострокового
припинення дії договору всі його
сторони втрачають будь-які права та
обов'язки.

Тобто нарахування навіть договірного
забезпечення зобов'язання у зв'язку із
втратою позивачем такого права після
закінчення дії Договору є неможливим, а
обов'язок сплатити таке забезпечення є
відсутнім.

Оскільки договори між сторонами
розірвано з ініціативи кредитора за
несплату боржником заборгованості за
надані послуги зв'язку, зобов'язання
між сторонами є припиненим, а підстави
для нарахування санкції відсутні.

Вказаний висновок зроблений в рішенні
Верховного Суду України від 10 березня
2011 р. у справі №6-21581ск08 (№14367521 у Реєстрі
судових рішень).

Щодо вимог про стягнення суми основної
заборгованості за Договором в розмірі
148,17 грн., то як і було зазначено в ухвалі
про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу (а.с.23), згідно
квитанції від 15 жовтня 2013 р. вона була
повністю погашена, отже вимоги
позивача і в цій частині є
необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«МТС Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

Суддя