У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Кафідової О.В.,
Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
третя особа - Білозерський районний
сектор Управління державної
міграційної служби у Херсонській
області, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття із
реєстраційного обліку, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» на рішення Білозерського
районного суду Херсонської області від
12 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 06 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» (далі - ПАТ «Державний ощадний
банк України») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа -
Білозерський районний сектор
Управління державної міграційної
служби у Херсонській області, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття із
реєстраційного обліку.

Позивач посилався на те, що 05 травня 2006
року між банком та ОСОБА_3 укладений
іпотечний кредитний договір,
відповідно до умов якого останньому
надано кредит у розмірі 37 780 дол. США зі
сплатою 10,8 % річних, з кінцевим терміном
поверненням кредиту 04 травня 2025 року.

На забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 05 травня 2006 року сторони
уклали договір іпотеки, згідно з яким
ОСОБА_3 передав позивачу в іпотеку
будинок АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором утворилася заборгованість,
яка станом на 22 листопада 2011 року
становить 521 441 грн 56 коп.

Враховуючи вказане, позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
та виселити з будинку відповідачів із
зняттям їх з реєстрації.

Рішенням Білозерського районного суду
Херсонської області від 12 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 06 грудня 2013 року, у задоволенні
позову ПАТ «Державний ощадний банк
України» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний
ощадний банк України», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 05 травня 2006 року
між ВАТ «Державний ощадний банк
України», правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України», та
ОСОБА_3 був укладений договір про
іпотечний кредит, відповідно до умов
якого останній отримав кредит у
розмірі 37 780 дол. США зі сплатою 10,8 %
річних, з кінцевим терміном
поверненням кредиту 04 травня 2025
року.

На забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 05 травня 2006 року сторони
уклали договір іпотеки, згідно з
умовами якого ОСОБА_3 передав позивачу
в іпотеку будинок АДРЕСА_1.

Позичальник не виконував зобов'язання
щодо повернення кредиту відповідно до
умов договору.

24 жовтня 2007 року було вчинено
виконавчий напис нотаріуса, за яким
запропоновано звернути стягнення на
будинок, що є предметом іпотеки, для
задоволення вимог банку у розмірі 42 500,90
дол. США.

Рішенням Білозерського районного суду
Херсонської області від 23 грудня 2009
року визнано недійсним вказаний
виконавчий напис у зв'язку з порушенням
прав неповнолітніх дітей, які
проживають у спірному будинку, що є
предметом іпотеки.

Рішенням Білозерського районного суду
Херсонської області від 22
листопада 2011 року задоволено позов
банку про дострокове повернення
кредитних коштів і з ОСОБА_3 стягнуто
заборгованість у розмірі 65 354 дол. США,
що еквівалентно 521 441 грн 56 коп.

Зазначене рішення суду не виконане,
постановою державного виконавця від 22
серпня 2013 року виконавчий лист
повернуто на підставі
ст. 50, п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що на час укладення договору іпотеки
право користування спірним будинком
мали неповнолітня та малолітні доньки
іпотекодавця, тому відповідно до вимог
ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей», ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства»
договір іпотеки не міг бути укладений
без дозволу органу опіки та піклування.
Відсутність попереднього дозволу
органу опіки та піклування свідчить
про недотримання сторонами на час
укладення договору іпотеки від 05
травня 2006 року вимог законодавства
щодо погодження у встановленому
законом порядку органу опіки та
піклування на передачу в іпотеку
будинку, право користування яким мали
троє дітей, наслідком чого є
нікчемність договору іпотеки від 05
травня 2006 року.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

У п. 44 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що згідно зі ст. 32 ЦК
України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства» батьки
не мають права без дозволу органу опіки
та піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки), не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 176 СК
України, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України
права батьків та дітей на користування
житлом, яке є власністю когось із них,
встановлюється законом, діти - члени
сім'ї власника жилого приміщення мають
право користування займаним
приміщенням нарівні з власником.

Згідно з п. 1.3 договору іпотеки право
власності на предмет іпотеки
підтверджується договором
купівлі-продажу жилого будинку, що
укладений 06 травня 2006 року між
іпотекодавцем та ОСОБА_9

Пунктом 1.4 договору іпотеки
передбачено, що договір іпотеки
укладається одночасно з договором
купівлі-продажу, у зв'язку з отриманням
кредиту на його купівлю.

Згідно з довідкою Чорнобаївської
сільської ради від 06 травня 2008 року
№ 1269 у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: з
03 листопада 2005 року - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25 грудня 2006 року -
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 03 листопада 2005
року - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9

Разом із тим, згідно з довідкою
Чорнобаївської сільської ради від 05
травня 2006 року № 690 у житловому будинку
АДРЕСА_1 прописана та проживає лише
ОСОБА_9

За таких обставин суд першої інстанції
не врахував всіх обставин справи,
зокрема, не з'ясував фактичного
проживання неповнолітніх на момент
укладання договору іпотеки та не
перевірив обставини, викладені у
суперечливих довідках Чорнобаївської
сільської ради, а відтак висновки судів
ґрунтуються на припущеннях, що
заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору, і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» задовольнити
частково.

Рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 12 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 06 грудня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: О.В.
Кафідова

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана