Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2398/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровікова
Суддя-доповідач:
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль» на рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 27
лютого 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах
дітей по Комунарському району м.
Запоріжжя, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ПАТ «Райфайзен Банк
Аваль» звернулося до суду з позовом до
відповідачів про звернення стягнення
на предмет іпотеки, в якому зазначило,
що 29.12.2005р. між Банком та відповідачем
ОСОБА_5 укладено кредитний договір №
014/17-08/1739-10 про надання кредиту на
споживчі цілі в сумі 122 400 гри. зі
сплатою 19,00% річних на 84 місяці з 29.12.2005р.
по 28.12.2012р..

Згідно п.5.1. Кредитного договору,
позичальник зобов'язався щомісячно, до
15 числа кожного місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, здійснювати
часткове погашення кредиту та
відсотків згідно п. 1.3 Кредитного
договору та остаточне погашення
отриманого кредиту до 28.12.2012.р.

Відповідно до п.9.1 Кредитного договору,
за порушення строків повернення
кредитної заборгованості та відсотків
за користування кредитом, передбачених
Кредитним договором, позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі 0.1% від
суми прострочення платежу за кожний
день прострочення.

В забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором між Банком та
позичальником було укладено договір
іпотеки від 29.12.2005р. посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований в реєстрі за № 10487 на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки
договір забезпечує вимогу
Іпотекодержателя (Банку), що випливає з
кредитного договору від 29.12.2005р., за
умовами якого Іпотекодавець
зобов'язаний до 28.12.2012 р. повернути
Іпотекодержателю кредит у розмірі 122 400
гри., сплатити проценти за користування
ним згідно умов Кредитного договору, а
також можливу неустойку у розмірі і у
випадках, передбачених Кредитним
договором.

Згідно п. 1.2 Договору іпотеки предметом
іпотеки є нерухоме майно: квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1. яка
належить позичальнику на праві
власності на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріально округу 05.04.2001р., що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 9474810,
виданим ОП ЗМБТІ 29.12.2005р.

Згідно п.5.1. договору іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
Іпотекодавцем своїх зобов'язань за ним
або Кредитним договором Іпотеко
держатель має право вимагати
дострокового виконання забезпечених
іпотекою зобов'язань, а в разі їх
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки і задовольнити свої
вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Через невиконання Позичальником своїх
зобов'язань по кредитному договору та у
відповідності до положень Договору
іпотеки, 19.10.2007р. на зазначеному
договорі іпотеки приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 було вчинено виконавчий
напис.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18.01.2011р., визнано право
власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за
відповідачкою ОСОБА_6.

Позичальник ухиляється від
виконання зобов'язань за Кредитним
договором, що виявляється в
нездійсненні платежів, передбачених
Кредитним договором.

Так, 29.08.2007 р. за вих. № 12-13/01-02/212 на
адресу позичальника було надіслано та
отримано ним вимога про повернення
заборгованості за кредитом, в якій його
було повідомлено про суму
заборгованості за кредитом та
попереджено про можливість прийняття
примусових заходів стягнення
заборгованості.

Позивач зазначів, що загальна
заборгованість за кредитним
договором № 014/17- 08/1739-10 від 29.12.2005р.
станом на 31.01.2014р. становить 384 604,41 грн.,
з яких: заборгованість по тілу кредиту -
104 915 грн.; заборгованість по сплаті
відсотків за користування кредитом - 100
244,46 грн.; пеня за несвоєчасну сплату
платежу по тілу кредиту та відсотках -
179 444,95 грн..

У зв'язку з вищевикладеним просив
суд звернути стягнення на предмет
договору іпотеки від 29.12.2005 року -
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом продажу зазначеного
майна на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження за
ціною, визначеною суб'єктом оціночної
діяльності на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна.

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмету іпотеки,
задовольнив вимоги ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" за кредитним договором
№ 014/17 - 08/1739-10 від 29.12.2005 року в
розмірі 384 604 грн. 41 коп. та судові
витрати у розмірі 3 654 грн.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення, що воно не
відповідає нормам матеріального права,
просить його скасувати і ухвалити нове
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд безпідставно виходив з того, що
Банком не направлялася письмова вимога
до іпотекодавця, сума просроченої
заборгованості за кредитом не є
співмірною з вартістю квартири, яка є
предметом іпотеки, а також у цій
квартирі проживають і зареєстровані
неповнолітні діти.

З матеріалів справи вбачається, що
29.12.2005р. між Банком та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір № 014/17-08/1739-10 про
надання кредиту на споживчі цілі в сумі
122 400 гри. зі сплатою 19,00% річних на 84
місяці з 29.12.2005р. по 28.12.2012р..

Згідно п.5.1. Кредитного договору,
позичальник зобов'язався щомісячно, до
15 числа кожного місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, здійснювати
часткове погашення кредиту та
відсотків згідно п. 1.3 Кредитного
договору та остаточне погашення
отриманого кредиту до 28.12.2012.р.

Відповідно до п.9.1 Кредитного договору,
за порушення строків повернення
кредитної заборгованості та відсотків
за користування кредитом, передбачених
Кредитним договором, позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі 0.1% від
суми прострочення платежу за кожний
день прострочення.

В забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором між Банком та
позичальником було укладено договір
іпотеки від 29.12.2005р. посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований в реєстрі за № 10487 на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки
договір забезпечує вимогу
Іпотекодержателя (Банку), що випливає з
кредитного договору від 29.12.2005р., за
умовами якого Іпотекодавець
зобов'язаний до 28.12.2012 р. повернути
Іпотекодержателю кредит у розмірі 122 400
гри., сплатити проценти за користування
ним згідно умов Кредитного договору, а
також можливу неустойку у розмірі і у
випадках, передбачених Кредитним
договором.

Згідно п. 1.2 Договору іпотеки предметом
іпотеки є нерухоме майно: квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1. яка
належить позичальнику на праві
власності на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріально округу 05.04.2001р., що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 9474810,
виданим ОП ЗМБТІ 29.12.2005р.

Згідно п.5.1. договору іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
Іпотекодавцем своїх зобов'язань за ним
або Кредитним договором
Іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання забезпечених
іпотекою зобов'язань, а в разі їх
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки і задовольнити свої
вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Через невиконання Позичальником своїх
зобов'язань по кредитному договору та у
відповідності до положень Договору
іпотеки, 19.10.2007р. на зазначеному
договорі іпотеки приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 було вчинено виконавчий
напис.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18.01.2011р., визнано право
власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за
відповідачкою ОСОБА_6.

Згідно ст. 23 закону України «Про
іпотеку», у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи іпотека є
дійсною для набувача відповідного
нерухомого майна, навіть у тому
випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статус іпотекодавця і має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Крім того, при посвідченні
договору іпотеки 29 грудня 2005р.. у
ОСОБА_6, як у дружини ОСОБА_6, на
виконання положень Сімейного кодексу
України, було відібрано заяву про
надання згоди на отримання кредиту та
передачу квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в іпотеку.

Позичальник ухиляється від
виконання зобов'язань за Кредитним
договором, що виявляється в
нездійсненні платежів, передбачених
Кредитним договором.

Так, 29.08.2007 р. за вих. № 12-13/01-02/212 на
адресу позичальника було надіслано та
отримано ним вимога про повернення
заборгованості за кредитом, в якій його
було повідомлено про суму
заборгованості за кредитом та
попереджено про можливість прийняття
примусових заходів стягнення
заборгованості.

Заборгованість за кредитним
договором № 014/17 - 08/1739-10 від 29.12.2005
року станом на час звернення Банку до
суду, а саме на 30.06.2013 року в межах
трирічного строку позовної давності
складає - 233 809 грн. 39 коп., з яких:
заборгованість по тілу кредиту - 104 915
грн.; заборгованість по сплаті
відсотків за користування кредитом в
межах трирічного строку позовної
давності - 60 620,75 грн.; пеня за
несвоєчасну сплату платежу по тілу
кредиту та відсотках, яка в межах
спеціального строку позовної давності
в один рік - 68 273,64 грн..

Наступні зміни предмету позову після
початку розгляду справи суперечали
вимогам норм ст.31 ЦПК України і
правильно до судового розгляду
прийняті не були.

За нормами ст.ст. 526, 543, 575, 625, 629,
1048-1050, 1054, 1055 ЦК України зобов'язання за
договором, у тому числі за договором
кредиту, за яким кредитодавець надає
кошти, а позичальник зобов'язується їх
повернути за сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином, з
застосуванням відповідальності за
порушення позичальником грошового
зобов'язання, у тому числі зі
зверненням стягнення на предмет
застави, а саме на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки передбачено ст. ст. 589, 590 ЦК
України, ч. 1 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" передбачено: у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Пунктом 37 постанови Пленуму ВССУ
№ 5 від 30.03.2012 року „ Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" зазначено, що
невиконання вимог частини першої
статті 35 Закону України "Про іпотеку"
про надіслання іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Оскільки вартість предмету
іпотеки - квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 сторони договору
іпотеки визначили у розмірі- 153 500 грн.,
то неможливо прийти до висновку про
неспівмірність просроченої суми
заборгованості за кредитом, яка
складає -233 809,39 грн., з вартістю
квартири, яка є предметом іпотеки.

Також неможливо погодитися про
порушення прав неповнолітного сина
відповідачів так як з цих підстав
мається рішення Верховного Суду
України від 27.05.2009 року про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
ВАТ „РайффазенБанк" про визнання
договору іпотеки недійсним, яким
порушення прав неповнолітного ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено.

Пунктом 44 Постанови Пленуму ВССУ
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
від 30.03.2012 № 5 роз"яснено, що відповідно
до ст. 32 ЦК, ст. 177 СК, ст. 17 Закону
України "Про охорону дитинства" батьки
не мають права без дозволу органу опіки
і піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Враховуючи наведене, права
неповнолітної ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2
порушені не були, бо договір іпотеки
укладався майже за 7 років до її
народження і не потребував у зв"язку з
цим дозволу органу опіки і піклування.
При цьому остання майнових прав на
іпотечне майно не мала.

За таких обставин, колегія суддів
оскаржувальне рішення суду скасовує і
ухвалює нове про часткове задоволення
позову Банку. Неявка ОСОБА_5 при
апеляційному перегляді цієї справи на
висновок суду не впливає.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райфайзен
Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року у цій
справі скасувати і ухвалити нове
рішення наступного змісту:

„ Позов ПАТ „райфайзен Банк Аваль"
задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет
договору іпотеки від 29.12.2005 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 10487 на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві приватної власності
ОСОБА_5 у розмірі ? її частини та ОСОБА_6
у розмірі 12 її частини шляхом продажу
зазначеного майна на прилюдних торгах
в межах процедури виконавчого
провадження за ціною, визначеною
суб'єктом оціночної діяльності на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна.

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмету іпотеки,
задовольнив вимоги ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" за кредитним договором
№ 014/17 - 08/1739-10 від 29.12.2005 року станом
на 30.06.2013 року в розмірі 233 809 грн. 39 коп.,
з яких: заборгованість по тілу кредиту -
104 915 грн.; заборгованість по сплаті
відсотків за користування кредитом - 60
620,75 грн.; пеня за несвоєчасну сплату
платежу по тілу кредиту та відсотках - 68
273,64 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ
„Райффазен Банк Аваль" в особі
Запорізької областноїдирекції
„Райффазен Банк Аваль" витрати
судового збору у розмірі - 1 720,05 грн..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ
„Райффазен Банк Аваль" в особі
Запорізької областноїдирекції
„Райффазен Банк Аваль" витрати
судового збору у розмірі - 1 720,05 грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: