АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4169/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Циганков В.О. Доповідач - Петренко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати
по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4
про припинення договору поруки,-

В С Т
А Н О В И Л А :

Позивачка звернулась до суду з позовом
та з урахуванням уточнених позовних
вимог просила ухвалити рішення, яким
визнати припиненим договір поруки від
08 серпня 2007 року №0/2 укладеного
між нею та ПАТ «УкрСиббанк» в особі
відділення №463 ПАТ «УкрСиббанк»
(правонаступника відділення 858 АКІБ
«УкрСиббанк») з 08 серпня 2007 року та
стягнути з відповідача на її користь
судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка вказувала на те, що в період з
08 червня 2002 по 06 квітня 2012 вона
перебувала в шлюбі з ОСОБА_3, через що
нею 08 серпня 2007 укладено договір поруки
№00/2 до кредитного договору
№00, з відділенням №858 АКІБ
«УкрСіббанк», з якого їх було
переведено на обслуговування до
відповідача.

Підтвердженням переведення на
обслуговування до відповідача є
ведення переписки з відділенням №463
(додатки 7, 9 позовної заяви від 31.10.2013);
додаткова угода №1 від 02.04.2009 (додаток 3
позовної заяви від 31 жовтня 2013р.)
укладена начальником відділення №463
АКІБ «УкрСіббанк» з ОСОБА_3 щодо
обслуговування рахунку №3400
кредитного договору №00 (п. 8.1.1), а
отже ця угода розповсюджується і на
неї; відповідь від 07 червня 2013 року на
запит ОСОБА_4 від 05 червня 2013 до
відділення №463 ПАТ «УкрСіббанк».

В порушення п.2.1 договору поруки
№00/2 та ч. 1 ст.559 Цивільного
кодексу України, без її згоди,
відповідачем з ОСОБА_3, укладено
додаткові угоди №1 чим збільшено обсяг
його майнової відповідальності та її
майнової відповідальності, що полягає
у згоді на виконання та виконанні
відповідачем та ОСОБА_3 додаткової
угоди в частині: встановлення графіку
платежів Додатку №2 до кредитного
договору (п. 1.1 угоди від 08 серпня 2007
року) чим обмежено строки та суми боргу
ОСОБА_3, а отже і її; доповнення пунктом,
який зобов'язує ОСОБА_3 сплачувати
платежі на користь третіх осіб (п. 1.4
угоди від 08 серпня 2007року), а отже і
покладення такого обов'язку на
позивачку ; доповнення пунктами, які
зобов'язують ОСОБА_3 при настанні
певних обставин сплачувати додатково
збільшені відсотки по кредитному
договору (п.1.5 угоди від 08 серпня 2007
року), а отже і покладення таких
обов'язків на позивачку ; сплати від
імені та за рахунок третьої особи
збору до Пенсійного фонду України (п.3
угоди від 02 квітня 2009 року), а отже і
покладення такого обов'язку на неї;
зміні тарифного пакету, за яким
обслуговувався рахунок ОСОБА_3 з ТП
«Базовий» на ТП «Аукціон» (п.8 угоди від
02 квітня 2009 року).

Крім цього, в порушення п. 2.4 договору
поруки №00/2, на її заяву від 13
вересня 2012 року, відповідач листом від
14 вересня 2012 відмовився надавати
позивачці інформацію, що обґрунтовує
вимоги відповідача до ОСОБА_3, а отже
відповідач продовжує порушувати умови
укладеного договору поруки.

Позивачка зазначає на те , що ОСОБА_4 ,
мати позивачки , другий поручитель ,
належним чином виконувала умови
договору поруки та сплатила
відповідачу 52 658,40 грн., не допускаючи
прострочень за основним договором,
розраховуючи на те, що ці дії
допоможуть розрахуватись з
відповідачем.

Також, позивачка зазначала на те , що
рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня
2012 року, шлюб між ОСОБА_3 та нею
розірвано, в зв»язку з чим
використовувати за призначенням
предмет договору поруки разом із
малолітньою дитиною вона не має
можливості через протидію ОСОБА_3

Таким чином відбулася істотна зміна
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору поруки №00/2,
які вона не могла передбачити, оскільки
перебувала в шлюбі майже 10 років, мала
спільну дитину з ОСОБА_3; їй не відомо
було про укладення додаткових угод №1
від 08 серпня 2007 та від 02 квітня 2009 року
між відповідачем та ОСОБА_3, внаслідок
чого збільшено обсяг її майнової
відповідальності; вона не могла
передбачити порушення відповідачем
пп.2.1, 2.4 договору поруки, а якби
останній були відомі такі обставини, то
вона б не уклала такий договір поруки
№00/2.

На пропозицію ОСОБА_2 від 12 жовтня 2012
року про проведення переговорів щодо
припинення договору поруки №00/2,
відповідач відмовив листом від 18
жовтня 2012 року.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 лютого
2014 року позовну заяву ОСОБА_2 -
задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ "УкрСиббанк"
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд ,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства , вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень
, підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Так , суд першої інстанції , ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог
виходив із того , що 2 квітня 2009 року між
АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника
відділення №463 АКІБ «УкрСиббанк» було
укладено додаткову угоду №1 до
договору-Анкети про відкриття та
обслуговування банківського поточного
рахунку фізичної особи для погашення
строкової та простроченої кредитної
заборгованості за діючим між сторонами
кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_2 при підписанні договору
поруки не надавала згоди на можливість
зміни в подальшому розміру своєї
відповідальності без додаткового
повідомлення про це та укладення
окремої угоди, так як зазначений
договір не містить відповідних
застережень.

Однак , змінами зобов'язано ОСОБА_3
сплачувати платежі на користь третіх
осіб, при певних обставинах сплачувати
додатково збільшені відсотки за
кредитним договором, сплачувати від
імені та за рахунок третьої особи
ОСОБА_3 збір до Пенсійного фонд України,
змінено тарифний пакет, за яким
обслуговувався рахунок ОСОБА_3 з ТП
«Базовий « на ТП «Аукціон», тому суд
зазначив на те , що всі ці зміни
збільшують обсяг майнових прав
позивача, як поручителя.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

Відповідно до положень ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як було роз»яснено в п. 22 постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.

Разом з тим, якщо в договорі поруки
передбачено, можливість зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням і
строків їх виплати тощо без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, то ця умова
договору є результатом домовленості
сторін (банку і поручителя), а, отже,
поручитель дав згоду на зміну
основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Як вбачається з матеріалів справи 08
серпня 2007 року між Банком та
позичальником укладено додаткову
угоду №1 до Договору про надання
споживчого кредиту №0 ( ар. сп. 7) ,
згідно з якою сторони погодили внести
зміни до. Договору, а саме:

- додати до Договору Додаток №2 -
«Графік платежів, визначення сукупної
вартості кредиту»,

- додати до Договору Додаток №3 -
«Тарифи Банку»,

- доповнити п.3.5 Договору
підпунктом 3.5.5. щодо обов'язку
Позичальника сплачувати платежі на
користь третіх осіб в порядку та на
умовах, визначених законодавством
України,

- внесено зміни до п.5.2. Договору,
якими конкретизовано, що у разі
настання обставин, передбачених
Кредитним договором, можливе
встановлення в порядку встановленому
Кредитним договором певних меж
процентних ставок,

- доповнено п.7.2.Договору новим
абзацом, згідно з яким передбачено, що
підписавши Договір Позичальник
підтверджує, що він ознайомлений з
усіма Тарифами по
розрахунково-касовому обслуговуванню.

Всі вищенаведені положення
додаткової угоди - графік платежів,
значення сукупної вартості кредиту;
тарифів, Банку; згоди з даними тарифами
та встановлення обов'язку сплачувати
необхідні платежі на користь інших
осіб не є збільшенням обсягу
відповідальності поручителів та були
включені в умови Кредитного договору
на виконання вимог Правил надання
банками України інформації споживачу
умови кредитування та сукупну вартість
кредиту, що затверджені Постановою
Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 .

Так, згідно п. 2.1. Правил банки
зобов'язані перед укладенням
кредитного договору надати споживачу в
письмовій формі інформацію про умови
кредитування, а також орієнтовну
сукупну вартість кредиту,
зазначивши таке: а) найменування та
місцезнаходження банку - юридичної
особи та його структурного підрозділу;
б) умови кредитування, зокрема: можливу
суму кредиту; строк, на який кредит може
бути одержаний; мету, для якої кредит
може бути використаний; форми та види
його забезпечення; необхідність
здійснення оцінки майна та, якщо така
оцінка є необхідною, ким вона
здійснюється; наявні форми
кредитування з коротким описом
відмінностей між ними, у тому числі між
зобов'язаннями споживача; тип
процентної ставки (фіксована, плаваюча
тощо); переваги та недоліки
пропонованих схем кредитування; в)
орієнтовну сукупну вартість кредиту з
урахуванням: процентної ставки за
кредитом, вартості всіх супутніх
послуг, а також інших фінансових
зобов'язань споживача, які пов'язані з
обслуговуванням і погашенням кредиту
(у тому числі на користь третіх осіб -
страховиків, оцінювачів, реєстраторів,
нотаріусів тощо); варіантів погашення
кредиту , включаючи кількість платежів,
їх періодичність та обсяги; можливості
та умови дострокового повернення
кредиту; г) інші умови, передбачені
законодавством.

На виконання вказаних вимог,
Додатковою угодою передбачено
обов'язок позичальника сплачувати
платежі на користь третіх осіб в
порядку і на умовах, визначених
законодавством України, зокрема
Інструкцією про порядок вчинення их
дій нотаріусами України, в частині
оплати нотаріальних дій, Законом «Про
страхування» в частині оплати
страхових платежів при укладенні угод
страхування, Законом України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну в Україні» в
частині оплати послуг суб'єктів
оціночної діяльності, Декретом
Кабінету Міністрів «Про державне мито»
в частині сплати державного мита, тощо.

Графік платежів, визначення сукупної
вартості не суперечить графіку
погашення кредиту (додаток 1 до
кредитного договору), а конкретизує
його з урахуванням інших положень
кредитного договору, тим більше даний
графік не змінює умов кредитного
договору, а сплата платежів на користь
третіх осіб не є обов»язком
поручителів, оскільки поручителі
зобов'язались відповідати перед
кредитором за можливе невиконання
обов'язків позичальником не перед
третіми особами, а перед Банком як
кредитором і стороною договору поруки.

Те ж саме стосується закріпленої
додатковою угодою згоди позичальника з
тарифами по розрахунково-касовому
обслуговуванню та Тарифами Банку -
дані :положення жодним чином не
впливають на обсяг відповідальності
поручителя.

Внесення змін до п.5.2. Кредитного
договору також не збільшило
відповідальності поручителя, так як,
цими змінами не збільшено процентну
ставку, а встановлено межі можливого
збільшення у разі настання
передбачених договором обставин, при
цьому не змінювався порядок зміни
процентної ставки, передбачений
договором, як і необхідність
погоджувати дані зміни з поручителем.

Тобто, враховуючи, що даною угодою не
встановлювалися процентні ставки, а
визначалися можливі їх розміри у
випадку дотримання Банком процедури
підняття ставки та у разі настання
обставин, передбачених Кредитним
договором, то укладення додаткової
угоди не призвело до збільшення
розміру відповідальності поручителів.

Безпідставним являються і висновки
щодо збільшення обсягу
відповідальності поручителя внаслідок
укладення додаткової угоди до
договору-анкети про відкриття та
обслуговування банківського поточного
рахунку фізичної особи № 3400 від
02.04.2009 року ( ар. сп.8) , оскільки договір
банківського рахунка це самостійний
вид цивільно-правового договору, що не
пов'язаний умовами з кредитним
договором та договором поруки , а
укладання будь-яких додаткових угод до
договору про відкриття та

обслуговування банківського поточного
рахунку фізичної особи, жодним чином не

впливають на обсяг відповідальності
поручителя, оскільки за умовами
договору поруки,

ОСОБА_2 погодилася відповідати перед
Банком за можливе невиконання

позичальником лише умов Кредитного
договору.

З урахуванням наведеного , колегія
суддів вважає , що суд повно з"ясував
обставини справи , проте при вирішенні
справи дійшов до висновку , що не
відповідає встановленим обставинам і ,
що у відповідності до положень п. 3 ч. 1
ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк" -
задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 лютого
2014 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4
про припинення договору поруки -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
однак може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
І.О.Петренко

Судді
С.П.Котушенко

М.М.Романюк

: