Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Жежелівської сільської ради
Козятинського району Вінницької
області, голови Жежелівської сільської
ради Козятинського району Вінницької
області Слюсаренко Євгенії Леонідівни
про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 9 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 21 січня 2014 року,
-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що
розпорядженням голови Жежелівської
сільської ради Козятинського району
Вінницької області від 11 липня 2008 року
№ 43-к її було прийнято на посаду
бібліотекаря бібліотеки-філіалу с.
Жежелів, а розпорядженням від 9 липня 2013
року № 13-к звільнено з роботи за прогул
23 травня 2013 року без поважних
причин. Зазначала, що її звільнення
відбулося із порушенням вимог
трудового законодавства без згоди
профспілкового комітету, членом якого
вона є. Крім того, її відсутність
робочому місці 23 травня 2013 року
зумовлена поважною причиною, оскільки
цього дня вона перебувала на урочистій
нараді з нагоди професійного свята -
Дня працівників культури за
запрошенням керівника Козятинського
районного відділу культури.

З урахуванням уточнених вимог ОСОБА_3
просила поновити її на роботі, стягнути
із відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду у розмірі 11 195, 25 грн, а
також витрати на витрати на правову
допомогу у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від
9 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 21 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що при звільненні ОСОБА_3 з роботи
було дотримано вимоги трудового
законодавства.

Із такими висновками колегія суддів не
погоджується.

Встановлено, що розпорядженням голови
Жежелівської сільської ради
Козятинського району Вінницької
області від 11 липня 2008 року № 43-к
ОСОБА_3 було прийнято на посаду
бібліотекаря бібліотеки-філіалу с.
Жежелів, а розпорядженням від 9 липня 2013
року № 13-к звільнено з роботи за прогул.

Позивачем визнається, що 23 травня 2013
року вона була відсутня на робочому
місці з 14.00 год до 20.00 год без поважних
причин.

За п. 3.4. Положення про
бібліотеку-філіалу Козятинської
центральної бібліотечної системи,
бібліотекою-філіалом керує завідуючий
(бібліотекар), який призначається та
звільняється з посади головою
сільської ради у відповідності до
чинного законодавства.

Згідно п. 5.1. Посадової інструкції
бібліотекаря бібліотеки-філіалу
с. Жежелів, за неналежне
виконання своїх посадових обов'язків
бібліотекар несе відповідальність у
порядку, встановленому дійсним
трудовим законодавством.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Згідно з ч. 1 і ч. 7 ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п. 4 ст. 40 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Згоду профспілкового комітету
бібліотечних працівників на
звільнення ОСОБА_3 було одержано 20
серпня 2013 року під час розгляду справи
у суді першої інстанції, що не
суперечить змісту ч. 9 ст. 43 КЗпП
України, тому в цій частині доводи
касаційної скарги є безпідставними.

Встановлено, що позивач є депутатом.

Судами при ухваленні оскаржуваних
судових рішень оцінено дотримання
відповідачем ст.33 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад» в
редакції, яка не діяла на час
звільнення позивачки. Дотримання
вказаного Закону в редакції на день
звільнення позивачки та вплив цієї
обставини на правильність звільнення
ОСОБА_3 судами не встановлювалося.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 148 КЗпП
України дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Враховуючи те, що за вчинений 23 травня
2013 року прогул дисциплінарне стягнення
у вигляді звільнення накладено 9 липня
2013 року, тобто пізніше одного місяця,
обставини щодо дня виявлення
відповідачем допущеного позивачкою

23 травня 2013 року порушення, не
встановлювалися судами, тому є
підстави для виходу за межі доводів
касаційної скарги та скасування
оскаржуваних судових рішень і з цих
підстав відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК
України.

Внаслідок допущених судами порушень
норм процесуального та норм
матеріального не встановлено істотні
для правильного вирішення справи про
поновлення на роботі обставини, у
залежності від яких знаходиться
питання щодо виплати передбачених ст.
ст. 235, 237-1 КЗпП України сум, тому
ухвалені у справі рішення необхідно
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції
згідно ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 9 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 21 січня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

В.О. Савченко