інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/6/14 Категорія: НОМЕР_1 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк
С.Ю.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю: позивачів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника
позивачів ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідачів - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_7, ОСОБА_4, треті особи - управління
містобудування та архітектури Луцької
міської ради, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом відшкодування матеріальної
шкоди,

за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 09 вересня 2013
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 09 вересня 2013
року позов ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_7, ОСОБА_4, треті особи - управління
містобудування та архітектури Луцької
міської ради, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом відшкодування матеріальної
шкоди задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_6 7413,00 грн. матеріальної
шкоди, завданої внаслідок самочинної
реконструкції квартири та 873,19 грн.
судових витрат по справі, по 436,59 грн. з
кожного.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_1 4200,00 грн. матеріальної
шкоди, завданої внаслідок самочинної
реконструкції квартири та 873,19 грн.
судових витрат по справі, по 436,59 грн. з
кожного.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_2 14664,00 грн. матеріальної
шкоди, завданої внаслідок самочинної
реконструкції квартири та 873,19 грн.
судових витрат по справі, по 436,59 грн. з
кожного.

Не погоджуючись із даним рішенням суду
першої інстанції відповідача ОСОБА_4 та
його представника ОСОБА_5 подали
апеляційну скаргу, в якій просять
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Покликаються на те, що судом були
порушені норми матеріального та
процесуального права. Зазначають, що
поданою заявою про уточнення позовних
вимог позивачі змінили предмет позову
та його підставу під час розгляду
справи по суті. Також вказують, що під
час проведення експертизи експертом не
надано жодної оцінки технічному стану
будинку, не враховано таких обставин,
як визнання його ветхим та рік його
побудови, не надано висновку щодо
фізичного зносу будинку.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4 та представник відповідача
ОСОБА_5 свою апеляційну скаргу
підтримали, покликаючись на доводи,
викладені в ній.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник
позивачів ОСОБА_3 апеляційну скаргу
заперечили, оскільки вважають, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явилася, просила суд розгляд справи
проводити без її участі, позовні вимоги
підтримує у повному об'ємі.

Судом першої інстанції встановлено, що
шкода спричинена позивачам з вини
відповідачів та перебуває в причинному
зв'язку з наслідками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі подали
до відповідачів позов з вимогою про
зобов'язання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 усунути
перешкоди у користуванні належних
позивачам квартир шляхом приведення
будинку за власний кошт до первинного
стану та укріпити порушені незаконною
реконструкцією стіни будинку та
відновити його дах (а.с. 2-5).

15 серпня 2013 року позивачами було подано
заяву про уточнення позовних вимог, а
саме, просили зобов'язати ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні належних позивачам
квартир шляхом проведення ремонтних
робіт за власний кошт (а.с.123-125).

03 вересня 2013 року позивачами було
подано заяву про уточнення позовних
вимог, а саме, просили зобов'язати
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні належних позивачам
квартир шляхом відшкодування вартості
відновлювального ремонту (а.с.140-141).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 09 вересня 2013 року задоволено заяву
позивачів та позовні вимоги ОСОБА_6,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 в
частині усунення перешкод у володінні
позивачами своїми квартирами у вигляді
знесення надбудови, проведення
відновлювального ремонту та
укріплення даху, які зазначені у
первинному позові від 10.09.2012 року, а
також у заяві про уточнення позовних
вимог від 15.08.2013 року - про усунення
перешкод у користуванні належними
позивачам квартир шляхом проведення
ремонтних робіт за власний кошт -
залишено без розгляду (а.с.154).

Відповідно до п. 2 ст. 31 Цивільного
процесуального кодексу України
позивач має право протягом усього часу
розгляду справи змінити підставу або
предмет позову, збільшити або зменшити
розмір позовних вимог.

Вказаними нормами Цивільного
процесуального кодексу України (за
правилами якого подавався позов та
здійснювався розгляд справи) чітко
встановлено, що Позивач під час
розгляду справи має право змінити або
предмет, або підставу позову, при цьому
вказані норми не надають Позивачу
права змінювати і підставу, і предмет
позову. Зміна предмету позову означає
зміну матеріально-правової вимоги до
відповідача. Зміна підстави позову
означає зміну обставин, якими позивач
обґрунтовує свою вимогу до
відповідача. Під збільшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
збільшення суми позову за тією ж
вимогою, яку було заявлено у позовній
заяві.

Отже, колегія суддів, на підставі
наведених фактів приходить до
висновку, що позивачами було змінено
лише предмет позову, тобто, зміну
матеріально-правової вимоги до
відповідачів без зміни підстави позову
(обставини, якими позивачі
обґрунтовують свою вимогу до
відповідачів залишаються ті ж самі), а
тому в цій частині доводи апеляційної
скарги до задоволення не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
членам його сім'ї; квартира АДРЕСА_3
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та членам його сім'ї;
квартира НОМЕР_1 належить на праві
власності ОСОБА_6 Квартира АДРЕСА_2
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 132, 6, 7).

Судом першої інстанції встановлено, що
у 2010 році відповідачами ОСОБА_7
розпочато ремонт своєї квартири НОМЕР_2
за даною адресою. Дана реконструкція
розпочата самочинно, через що
неодноразово вони притягувались до
адміністративної відповідальності
(а.с.11,12).

Згідно з ч.2 ст. 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначаються відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Як роз'яснено у п. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27 березня 1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Із висновку № 7228
будівельно-технічної експертизи
встановлено, що вартість
відновлювального ремонту квартири
НОМЕР_3 позивача ОСОБА_1 становить 5609,00
грн., квартири НОМЕР_4 позивача ОСОБА_2
становить 18764,00 грн., квартири НОМЕР_1
позивача ОСОБА_6 становить 9749,00 грн. (а.с.
91-108). Згідно локальних кошторисів на
відновлювальний ремонт квартир
позивачів встановлено, що на
відновлювальні ремонти - квартири
НОМЕР_3 яка належить позивачу ОСОБА_1,
необхідно 4200 грн., квартири НОМЕР_4, яка
належить позивачу ОСОБА_2, - 14664 грн.,
квартири НОМЕР_1, яка належить позивачу
ОСОБА_6, - 7413 грн.

Згідно висновку № 7381
будівельно-технічної експертизи
встановлено, що фізичний знос будинку
АДРЕСА_2 станом на 03.09.2012 року (на час
складання акту обстеження будинку)
знаходиться в межах 61-80 % , що з
технічного стану будинку відносить
даний будинок до ветхого житлового
фонду. Також, даним висновком
встановлено, що при виготовлені
проектної документації на
реконструкцію квартири НОМЕР_2 в цьому
ж будинку, не були дотриманні вимоги
державних будівельних норм ДБН В.3.2-2-2009
«Житлові будинки. Реконструція та
капітальний ремонт» та ДБН В.2.1-10-2009
«Основи та фундаменти споруд. Основні
положення проектування». А отже,
розмежувати пошкодження, які
утворилися внаслідок незадовільного
технічного стану будинку та його
конструктивних елементів та
руйнування, які спричинені проведенням
робіт по реконструкції квартири
НОМЕР_2, на даний час, не надається
можливим.

Крім того, встановлено, що
причинами пошкоджень заподіяних
власникам квартир НОМЕР_3 НОМЕР_4,
НОМЕР_1 за цією ж адресою, є технічний
стан конструктивних елементів
досліджуваного будинку (до проведення
реконструкції) та руйнування, які
спричинені проведенням робіт з
реконструкції квартири АДРЕСА_2. А
відтак, вартість матеріального збитку,
заподіяного власникам квартир НОМЕР_3
НОМЕР_4, НОМЕР_1 визначити не можливо.

Таким чином, враховуючи
встановлені обставини справи, колегія
суддів приходить до висновку, що з вини
відповідачів, які самочинно провели
реконструкцію своєї квартири,
позивачам частково спричинені
матеріальні збитки.

Стягуючи матеріальну шкоду суд
першої інстанції виходив із висновків
експертизи, що шкода спричинена
позивачам з вини відповідачів та
перебуває в причинному зв'язку з
наслідками, та локальних кошторисів,
якими встановлено, що для косметичного
ремонту необхідні певні витрати, які
судом було стягнуто в користь
позивачів. Отже, при визначені суми
відшкодування судом не враховано
несучих конструкцій та конструктивних
елементів, фізичний знос яких на даний
час становить у межах 61-80 %.

Колегія суддів погоджується з
даним висновком суду, оскільки при
визначені суми судом враховано
фізичний знос будинку та стягнуто
матеріальну шкоду, яка позивачами
понесена на косметичний ремонт
квартир, що спростовує доводи
відповідача та його представника про
стягнення відновлювального ремонту, а
не спричиненої матеріальної шкоди як
вказано в апеляційній скарзі.

Крім того, твердження відповідача
ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 в
апеляційній скарзі про те, що під час
проведення експертизи експертом не
надано жодної оцінки технічному стану
будинку, не враховано таких обставин,
як визнання його ветхим та рік його
побудови, не надано висновку щодо
фізичного зносу будинку, а тому такий
висновок є сумнівним, не заслуговують
на увагу колегії суддів, оскільки у
висновках будівельно-технічної
експертиз чітко зазначено, що при
проведенні реконструкції було
порушено цілісність, стійкість на
надійність покрівлі будинку, що при
зміні навантажень або зовнішніх
природних факторів може призвести до
аварійної ситуації. Також проведення
реконструкції призвело до пошкодження
частини будинку, яка не підлягала
реконструкції, що пошкодження
спричинені позивачам перебувають у
причинному зв'язку з проведеною
реконструкцією. Крім того, проведена
реконструкція будинку не відповідає
вимогам нормативних документів, чинних
на території України в галузі
будівництва. Також слід врахувати, що
за проведення самочинної
реконструкції будинку відповідачі
неодноразово притягувались до
адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи із визначених ст.
303 ЦПК України меж розгляду справи
апеляційним судом, колегія суддів
приходить до висновку, що при вирішенні
даної справи суд на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів, що підтверджуються належними
доказами, вірно визначив характер
спірних правовідносин між сторонами і
правові норми, що їх регулюють, а тому
відсутні підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
та його представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 09 вересня 2013
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: