Ухвала іменем україни 17 вересня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А. суддів:
Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Золоті ворота» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Золоті ворота» ( далі
- ПАТ «Банк «Золоті ворота») звернулося
до з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за договором
споживчого кредиту.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року позов ПАТ «Банк «Золоті
ворота» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк
«Золоті ворота» заборгованість за
кредитним договором від 22 травня 2008
року № 02/367Ф в розмірі 40 330 грн 93 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року у задоволенні
клопотання ОСОБА_6 про поновлення
строку на апеляційне оскарження
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року відмовлено.

У відкритті апеляційного провадження
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення суду першої інстанції
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції, справу передати суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про поновлення строку на
апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції та відкриття
апеляційного провадження,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
із таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у
відкритті апеляційного провадження,
апеляційний суд виходив із того, що
скарга подана після закінчення строку
апеляційного оскарження,
установленого ч. 2 ст. 294 ЦПК України, а
поважні причини пропущення такого
строку відсутні.

Проте такого висновку
апеляційний суд дійшов із порушенням
вимог процесуального закону.

Пропустивши строк на
апеляційне оскарження й звернувшись до
апеляційного суду із заявою про
поновлення цього строку, ОСОБА_6
посилався на те, що строк пропущено з
поважних причин, оскільки він та його
представник не були належним чином
повідомлені про дату розгляду справи, у
зв'язку з чим не були присутніми в залі
судового засідання під час
проголошення оскаржуваного рішення
суду, копію рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року він отримав 13 січня 2014
року. Крім того, посилався на те, що у
зв'язку із тим що він часто перебуває у
відрядженнях, оскільки працює торговим
представником, йому потрібен був час
для ознайомлення з рішенням, звернення
за правовою допомогою для підготовки
всіх необхідних документів та подання
апеляційної скарги.

У зв'язку із цим, через
неправильні дії, на його думку,
міського суду він 04 лютого 2014 року
звернувся до апеляційного суду
Івано-Франківської області з
апеляційною скаргою на рішенням
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року з клопотанням про
поновлення строку на апеляційне
оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 73,
ч. 3 ст. 294 ЦПК України апеляційний суд за
заявою особи може поновити пропущений
процесуальний строк на апеляційне
оскарження у разі наявності поважних
причин пропущення цього строку.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження у справі, апеляційний суд
виходив з того, що несвоєчасне
отримання копії рішення суду не
свідчить про поважність причин
пропуску строку на апеляційне
оскарження.

Визнавши зазначені вище причини
пропуску строку на апеляційне
оскарження неповажними, апеляційний
суд не звернув уваги на те, що ЦПК
України не містить вичерпного переліку
поважності причин пропуску строку на
оскарження. Вони оцінюються у кожній
конкретній справі, виходячи із
фактичних обставин.

Таким чином,
апеляційний суд неналежним чином
дослідив причини пропуску строку для
апеляційного оскарження, відмовивши у
відкритті апеляційного провадження,
зашкодив здійсненню позивачем права на
захист, що гарантоване ст. ст. 55, 124
Конституції України.

Ураховуючи наведене,
ухвала апеляційного суду у силу п. 2 ч. 1
ст. 342 ЦПК України не може
вважатися законною й підлягає
скасуванню, а справа направленню до
апеляційного суду для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська