АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1896/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Марцішевська
О. М. Доповідач в апеляційній
інстанції Пальонний В. С. УХВАЛА
23 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПальонного В.
С.суддівВініченка Б. Б. , Нерушак Л. В.
при секретарі Яремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 2 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа Черкаська міська
рада, про відновлення порушеної межі,
відшкодування матеріальної та
в с т а н о в и л а :
В лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7 про
відновлення порушеної межі,
відшкодування матеріальної та
В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що вона є власником 37/50
частин будинку АДРЕСА_1.
Рішенням Черкаського міськвиконкому №
1067 від 6 жовтня 1956 року за
домоволодінням по АДРЕСА_1 закріплена
земельна ділянка площею 513 кв. м. в
постійне користування, а рішенням від 29
квітня 1991 року № 108 - площею 557 кв. м. в
тимчасове користування.

Відповідач ОСОБА_7, який є власником
будинку по АДРЕСА_2, і користується
суміжною земельною ділянкою, порушив
межу і самовільно захопив частину її
земельної ділянки площею 96 кв. м.,
добровільно усунути допущене
порушення її права землекористування
відмовляється.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд визнати дії відповідача
неправомірними і зобов'язати
встановити огорожу між
домоволодіннями відповідно до плану
земельної ділянки, що міститься у
складеному 2 серпня 2001 року технічному
паспорті на її житловий будинок;
стягнути з відповідача в відшкодування
збитків, завданих їй внаслідок
самовільного захоплення та
використання частини її земельної
ділянки 8000 грн. та 2000 грн. в
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 7 травня 2014 року до
участі у розгляді справи залучено в
якості третьої особи Черкаську міську
раду.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 2 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати і ухвалити у
справі нове рішення, яким задовольнити
її позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_6, який підтримав
апеляційну скаргу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_6, суд послався на те, що
позивачка в установленому законом
порядку не оформила своє право
землекористування, а тому її доводи про
захоплення відповідачем частини її
земельної ділянки, розміри та межі якої
не визначені, є необґрунтованими.

Послався суд також і на недодержання
позивачкою положень статті 158
Земельного кодексу України щодо
виключної компетенції органів
місцевого самоврядування у вирішенні
питань про встановлення меж земельних
ділянок, що перебувають у користуванні
громадян.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6
на праві приватної власності належить
37/50 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1. Власником інших 13/50 частин
цього будинку, як вбачається з
письмових пояснень позивачки, є ОСОБА_8

Рішенням виконкому Черкаської міської
ради № 1067 від 6 жовтня 1956 року за
домоволодінням по АДРЕСА_1) закріплена
в постійне користування земельна
ділянка площею 513 кв.м., а рішенням № 108
від 29 квітня 1991 року за цим
домоволодінням залишені в тимчасове
користування земельні лишки площею 557
кв. м. Згідно даних технічного паспорту,
виготовленого в 2001 році, фактична площа
земельної ділянки, на якій розташоване
домоволодіння по АДРЕСА_1, складає 1245
кв. м., що на 175 кв. м. більше, ніж виділено
вказаними рішеннями міськвиконкому.

Розподіл земельної ділянки між
співвласниками домоволодіння по
АДРЕСА_1 відповідно до їх часток у праві
власності на це домоволодіння не
проводився.

Таким чином, площа земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні
позивачки, в установленому законом
порядку не визначалася, її межі в
натурі (на місцевості) не
встановлювались.

Враховуючи вказані обставини, а також
те, що фактичний розмір земельної
ділянки, на якій розташоване
домоволодіння по АДРЕСА_1, більший за
розміри, зазначені у рішеннях
Черкаського міськвиконкому про
виділення землі в постійне та
тимчасове користування його власникам,
суд прийшов до обґрунтованого висновку
про безпідставність доводів позивачки
про захоплення відповідачем частини
земельної ділянки, яка на законних
підставах перебуває в її користуванні,
правильно пославшись на положення
статті 126 Земельного кодексу України,
згідно яких право власності на землю
або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

В той же час посилання суду на те, що
позивачка не мала права звертатися за
вирішенням даного земельного спору до
суду без попереднього вирішення цього
спору органом місцевого
самоврядування є помилковим, оскільки
суперечить положенням статті 124
Конституції України щодо поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають в державі,
та роз'ясненням Пленуму Верховного
Суду України, наданим в п.4 постанови № 7
від 16 квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», відповідно до яких згідно зі
статтею 158 ЗК України суди розглядають
справи за спорами про межі земельних
ділянок, що перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів. Зазначені спори підлягають
розгляду місцевими судами незалежно
від того, розглядалися вони попередньо
органом місцевого самоврядування або
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів чи ні.

Проте, вказана помилка суду не вплинула
на правильність вирішення справи,
оскільки суд розглянув позов по суті і
прийняв відповідне рішення.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
встановивши дійсні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору і ухвалив у справі
законне та обґрунтоване рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси віл 2 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа
Черкаська міська рада, про відновлення
порушеної межі, відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий :

Судді :