Номер провадження: 22-ц/785/3896/14
Головуючий у першій інстанції: Шевчук
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
18 лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом Сергіївської селищної ради
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області до ОСОБА_2,
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області Державної міграційної служби
України в Одеській області, третя особа
на стороні позивача - ОСОБА_3 про
виселення та зобов'язання зняття з
реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

Сергіївська селищна рада
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2,
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області Державної міграційної служби
України в Одеській області, третя особа
на стороні позивача - ОСОБА_3 про
виселення та зобов'язання зняття з
реєстраційного обліку та просила
виселити ОСОБА_2, з житлового
приміщення квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язати Державну міграційну службу
України Білгород - Дністровського
районного відділу ГУДМС України в
Одеській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_2, яка
зареєстрована за ціэю адресою.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд
задовольнити позов та мотивував це
наступним. Квартира АДРЕСА_1 є
власністю територіальної громади смт.
Сергіївка. Рішенням виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області № 109 від 10.12.1998 року ця
квартира була розподілена ОСОБА_4
складом сім'ї три особи - ОСОБА_2, ОСОБА_5.
Далі, у зв'язку із наданням ОСОБА_4
іншого житлового приміщення, 14.03.1994
року між ним та ОСОБА_3 був укладений
договір зобов'язання, згідно якого
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, зобов'язуються
звільнити займане приміщення, а саме:
квартиру АДРЕСА_1 на протязі 10 днів з
моменту отримання ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ордера на право вселення у нове
житлове приміщення. Однак, на даний час
відповідачка ОСОБА_2 умови цього
зобов'язання не виконує, квартиру не
звільняє, чим порушує права ОСОБА_3 -
особи, якій ця квартира була
розподілена. Позивач, як власник
спірної квартири, неодноразово
звертався до відповідачки з проханнями
звільнити цю квартиру.
Однак,відповідачка спірну квартиру не
звільняє.

Представник відповідачки ОСОБА_2
у судовому засіданні з позовом не
погодилась та пояснила наступне.
Рішенням Виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради №17 від
10.03.1981 року «Про надання житлової площі
громадянам в будинку №9, по вул.
Чорноморська», ОСОБА_4 - майстрові
Сергіївського СМУ «Молдкурортстрой»
та членам його сім'ї було надано
квартиру АДРЕСА_1. Цю квартиру ОСОБА_4
збудував за власні кошти, що
підтверджує договір - зобов'язання від
1994 року з Акціонерним товариством
«Югстрой» про притягнення грошових
коштів та трудовій участі у
будівництві житла в смт. Сергіївка, а
саме: відповідно до п. 2.1 працівник
ОСОБА_4 зобов'язується внести на
розрахунковий рахунок АО «Югстрой»
40000000 карбованців, а відповідно до п. 2. 2 -
за рахунок власних коштів виконати в
наданій квартирі наступні роботи:
штукатурка та малярка; встановлення
дверних блоків; 2-й цикл сантехніки,
електропостачання, опалювання;
відповідно до п. З безоплатно
відпрацювати на будівництві будинку в
вільний від праці час не менш 30 днів.

Відповідно до акту державно
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта від 13.02.1998 року 72-х квартирний
житловий будинок пгт. Сергіївка м.
Білгород-Дністровський Одеської
області по вул. Чорноморська, 13,
замовником якого є санаторій
«Вікторія», а генеральним підрядчиком,
яким і було здійснено будівництво - АО
«Югстрой», який і виконав
будівельно-монтажні роботи. З цього
убачається, що збудований будинок №13,
по вул. Чорноморська належав санаторію
«Вікторія», який в свою чергу
знаходиться у віданні Міністерства
соціального забезпечення Молдови,
тобто вищевказаний будинок до
Сергіївської селищної ради не
відноситься. Будівництво самої
квартири ОСОБА_4 та його жінка ОСОБА_2
завершили тільки в 2003 році, після чого
ОСОБА_4 оформив право власності на
належну йому квартиру. Договір найма
квартири АДРЕСА_1 був заключений ОСОБА_4
з виробничим управлінням
житлово-комунального господарства. Та
відповідно п. 1 даного договору
наймодавець надавав у користування
наймачу та членам його сім'ї житлове
приміщення у безстрокове використання.
Відповідно до cm, 64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач і члени
його сім'ї. Відповідно до cm. 107ЖК України
наймач жилого приміщення вправі за
згодою членів сім'ї в будь-який час
розірвати договір найму. У разі вибуття
наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття. Відповідно до cт. 108 ЖК
України договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду може бути
розірвано на вимогу наймодавця лише з
підстав, установлених законом, і тільки
в судовому порядку, крім випадків
виселення з будинків, що загрожують
обвалом.

Відповідно до cm. 825 Цивільного
кодексу України договір найму житла
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу наймодавця у разі: невнесення
наймачем плати за житло за шість
місяців, якщо договором не
встановлений більш тривалий строк;
руйнування або псування житла наймачем
або іншими особами, за яких він
відповідає. Інші підстави для
розірвання договору найма житла на
вимогу наймодавця законом не
передбачено.

Представник третьої особи -
ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні
вимоги позову підтримав та просив суд
задовольнити позов.

Рішенням суду позов було
задоволено частково - виселено ОСОБА_2

На рішення суду ОСОБА_2
принесла апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, а також,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Допитаний в якості свідка у
судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що
він був особою, відповідальною за
розробку положення про добудову
вищевказаного будинку, оформлював
зобов'язання з людьми, які бажали
отримати квартири та оформлювали
договори -зобов'язання. Також пояснив,
що у його присутності був підписаний
договір- зобов'язання, який був
підписаний ним від підрядчика та
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 отримав іншу
трикімнатну квартиру, на яку йому був
виданий ордер на нього та усіх членів
його родини, а ОСОБА_3 повинна була
вселитися у квартиру АДРЕСА_1 після
того, як ОСОБА_4 із родиною виселиться
із цієї квартири.

Допитаний в якості свідка у
судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що
був присутнім при передачі ключів від
квартири АДРЕСА_1, яке відбулось між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ця передача відбулась
добровільно, на підтвердження чого був
складений відповідний акт від 09.10.1998
року.

Згідно Постанови Кабінету
Міністрів України № 1981 від 27.10.1999 року
«Про забезпечення життєдіяльності
житлово-комунального господарства смт
Сергіївки Одеської області» прийнято у
власність територіальної громади смт
Сергіївка розташованих на території
селища об'єктів житлово-комунального
господарства та незавершеного
будівництва згідно з додатком. Згідно
Додатку - Переліку об'єктів
житлово-комунального господарства та
незавершеного будівництва
територіальної громади смт Сергіївка
Одеської області, об'єктами
житлово-комунального господарства та
енергетичного комплексу є : житлові
будинки - 75 одиниць загальною площею 85,95
тис. кв. метрів разом з будівлями,
приміщеннями, спорудами, транспортними
засобами, механізмами, обладнанням та
устаткуванням, призначеними для
обслуговування житлового фонду;
водопровідні споруди (40 свердловин) та
мережі протяжністю 41 кілометр;
каналізаційні насосні станції, очисні
споруди потужністю 4,7 куб. метрів на
добу та мережі протяжністю 41 кілометр;
котельня і тепловібудівництвом
електричні мережі; Об'єкти благоустрою
- міст через лиман, вулиці та дороги
протяжністю 19,3 кілометра, тротуари
протяжністю 16,4 кілометра, зелені
насадження (99700 одиниць); Об'єкти
незавершеного будівництва - Житлові
будинки (вул. Буджацька, 3/2, вул.
Чорноморська, 6), Поліклініка (вул.
Гагаріна, 6), Господарсько-складська
зона (вул. Лісова, 4),Будинок культури
(вул. Гагаріна, 1а).

Тобто, житловий будинок № 9, по
вул.. Чорноморській, у смт. Сергіївка, м.
Білгород-Дністровського, Одеської
області є власністю територіальної
громади смт. Сергіївка.

Згідно рішення виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
народних депутатів № 17 від 19.03.1981 року,
було вирішено надати квартири
громадянам, у тому числі, ОСОБА_4
складом сім'ї 2 особи - квартиру АДРЕСА_1,
яка складається з однієї кімнати та
кухні, житловою площею 14, 81 кв.м.

Згідно договору найма житлового
приміщення у будинках, укладеного між
ОСОБА_4 та Начальником виробничого
Управління Житлово-комунального
господарства, ОСОБА_4 надано у
безстрокове користування житлове
приміщення - однокімнатна квартира
АДРЕСА_1.

Згідно рішення Акціонерного
Товариства «Південьбуд» № 137 від 10.12.1998
року, адміністрація та профспілковий
комітет AT «Південьбуд» клопочуть перед
виконавчим комітетом Сергіївської
селищної ради про видачу ордерів
працівникам AT «Південьбуд», на житлову
площу у будинку АДРЕСА_11 у тому числі
ОСОБА_4 на квартиру НОМЕР_1.

Згідно виписки з рішення
спільного засідання адміністрації та
профспілкового комітету AT
«Південьбуд» №9 від 22.06.1994 року «Про
розподілення житлової площі у
житловому будинку АДРЕСА_11, було
вирішено розподілити ОСОБА_4 складом
сім'ї три особи 3-х кімнатну квартиру
НОМЕР_1.

Згідно рішення виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
№109 від 10.12.1998 року, виконавчий комітет
Сергіївської селищної ради вирішив
виділити квартири у збудованому
будинку АДРЕСА_11, у тому числі ОСОБА_4,
складом сім'ї три особи 3-х кімнатну
квартиру НОМЕР_1. Далі Згідно цього ж
рішення вказано, що квартири, які
звільнились, перерозподіляються іншим
громадянам, так, квартира АДРЕСА_1 -
перерозподіляється ОСОБА_3

Згідно договору - зобов'язання від
14.03.1994 року, укладеному між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 ОСОБА_4 зобов'язується звільнити
квартиру, яку він займає - АДРЕСА_1 на
протязі 10 днів з моменту отримання ним
ордеру на нову надану йому житлову
площу; а також зобов'язується здійснити
поточний ремонт після виселення з
послідуючою її передачею ОСОБА_3 В свою
чергу, за умовами цього договору,
ОСОБА_3 зобов'язується компенсувати
затрати ОСОБА_4 на благоустрій квартири
у сумі 50 000 000,00 карбованців. Цей договір
підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та
засвідчений головою AT «Південьбуд»
ОСОБА_7. До цього договору додана
квитанція, згідно якої ОСОБА_3 сплатила
за квартиру 50 000 000,00 карбованців.

Згідно акту від 09.10.1998 року, ОСОБА_4
у присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 передав
ОСОБА_3 ключі від квартири АДРЕСА_1.

Згідно статті 58 Житлового кодексу
України, на підставі рішення про
надання жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового
фонду виконавчий комітет районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів
видає громадянинові ордер, який є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Згідно ч.1, ч.2 статті 61 Житлового
кодексу України, користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Згідно статті 64 Житлового кодексу
України, члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Згідно статті 107 Житлового
кодексу України, наймач жилого
приміщення вправі за згодою членів
сім'ї в будь-який час розірвати договір
найму. У разі вибуття наймача та членів
його сім'ї на постійне проживання до
іншого населеного пункту або в інше
жиле приміщення в тому ж населеному
пункті договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Згідно статті 108 Житлового
кодексу України, договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду може бути
розірвано на вимогу наймодавця лише з
підстав, установлених законом, і тільки
в судовому порядку, крім випадків
виселення з будинків, що загрожують
обвалом.

Згідно статті 109 Житлового
кодексу України, Виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправне
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.
Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду.

Аналогічну думку висловив у
своєму Листі від 26.05.2001 року щодо
правових позицій щодо розгляду судами
окремих категорій судових справ
Верховний Суд України.
Згідно п. 18 цього листа, з часу
одержання наймачем у порядку
поліпшення житлових умов іншого жилого
приміщення, укладення договору найму
цього приміщення і його заселення
договір найму попереднього жилого
приміщення відповідно до статті 107 ЖК
України вважається розірваним і в тому
разі, коли наймач продовжує виконувати
обов'язки за цим договором і не
звільнив приміщення повністю. Стосовно
до правил статті 98 ЖК України, наймача,
який залишився проживати в
попередньому приміщенні (одночасно
користуючись за договором наданим
приміщенням), слід вважати тимчасовим
жильцем, який не набуває права
користування цим приміщенням
незалежно від строку проживання в
ньому і підлягає виселенню без надання
іншого приміщення.

Як встановлено у судовому
засіданні, ОСОБА_4, складом сім'ї 2 особи
на підставі рішення виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
народних депутатів № 17 від 19.03.1981 року
отримав ордер на вселення у квартиру
АДРЕСА_1, яка складається з однієї
кімнати та кухні, житловою площею 14, 81
кв.м. Згодом, у порядку поліпшення
житлових умов, згідно рішення
виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради №109 від 10.12.1998 року,
ОСОБА_4, складом сім'ї 3 особи отримав
квартиру АДРЕСА_11.

Згідно договору - зобов'язання від
14.03.1994 року, укладеному між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 ОСОБА_4 зобов'язується звільнити
квартиру, яку він займає - АДРЕСА_1 на
протязі 10 днів з моменту отримання ним
ордеру на нову надану йому житлову
площу; а також зобов'язується здійснити
поточний ремонт після виселення з
послідуючою її передачею ОСОБА_3 В свою
чергу, за умовами цього договору,
ОСОБА_3 зобов'язується компенсувати
затрати ОСОБА_4 на благоустрій квартири
у сумі 50 000 000,00 карбованців, квитанція
про сплату якої ОСОБА_3 міститься у
матеріалах справи.

Згідно акту від 09.10.1998 року, ОСОБА_4
у присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 передав
ОСОБА_3 ключі від квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП
«Білгород-Дністровське БТІ» № 594 від
07.04.2004 року, ОСОБА_4 є власником квартири
АДРЕСА_11.

Згідно довідки виконавчого
комітету Сергіїської селищної ради №
522 від 07.11.2012 року, ОСОБА_2, є
зареєстрованою та дійсно проживає за
адресою : квартира АДРЕСА_1.

Ордери на вселення у вищевказані
квартири були видані на ім'я ОСОБА_4, а
відповідач ОСОБА_2 є членом сім'ї
наймача, яка нарівні з наймачем
користується усіма правами і несе усі
обов'язки наймача. Отримавши нове житло
- квартиру АДРЕСА_11, ОСОБА_4 звільнив
житло, яке він займав - квартиру
АДРЕСА_1, що також підтверджується
вищевказаними договором зобов'язанням
та актом передачі ключів.

Тобто, відповідач ОСОБА_2, яка є
членом сім'ї наймача, та користується
нарівні з наймачем усіма правами і несе
усі обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення, не має
правових підстав для зайняття житлової
площі - квартири № квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, а
саме, той факт, що відповідачка ОСОБА_2,
правомірно вселившись до спірного
приміщення на підставі ордеру,
виданого на ім.*я її чоловіка як член
сім'ї наймача, без правих підстав
продовжує проживати у спірній квартирі
та не звільняє її, суд прийшов до
обгрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивача в частині виселення
відповідачки є доведеними, та такими,
що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог
позивача в частині зобов'язання
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області зняти з реєстраційного обліку
відповідачку, то судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно ч.2 статті 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,

органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Однак, у матеріалах справи
відсутні документи які підтверджують
факт звернення до

органу реєстрації з відповідною
заявою, та відмова цього органу у
знятті з реєстрації відповідачки
ОСОБА_2 Таким чином, позивачем не надано
суду доказів на підтвердження того, що
між сторонами існують спірні
правовідносини, тобто виник спір. '

У зв'язку з цим суд позовні вимоги
позивача в частині зобов'язання
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області зняття з реєстраційного обліку
відповідачки правильно вважав не
доведеними, та такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства ,
права. Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Згідно статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого з мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України
зупиняються у встановленому законом
порядку з одночасним зверненням до
суду.

Пунктом 1 статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування, рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень.

Відповідно до статті 51 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виконавчий комітет ради, який
утворюється відповідною радою на строк
її повноважень є виконавчим органом
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради.

Відповідно до статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду,
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Відповідно
до статті 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Так відповідно до ст. 97 Житлового
кодексу України, визначено, що після
закінчення строку договору піднайму
піднаймач не в праві вимагати
відновлення договору і на вимогу
наймача звільнити займане приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 Житлового
кодексу, у разі відмовлення звільнити
займане приміщення після припинення
договору піднайму піднаймач і члени
його сім'ї підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Виселення піднаймачів і
тимчасових жильців у разі припинення
договору найму жилого приміщення
передбачено ст. 99 Житлового кодексу,
піднаймач і тимчасові жильці
самостійного права на займане жиле
приміщення не набувають незалежно від
тривалості проживання. Уразі
припинення дії договору найму жилого
приміщення одночасно припиняється і
дія договору піднайму. Піднаймач і
члени його сім'ї, а також тимчасові
жильці зобов'язані негайно звільнити
займане жиле приміщення. У разі
відмовлення вони підлягають виселенню
в судовому порядку, а з будинків, що
загрожують обвалом, - в
адміністративному порядку. Виселення
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Доводи апеляційної скарги не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
письмових доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги до
апеляційного суду надано не було.

У судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_2 підтвердила той факт, що
було зобов'язання про звільнення
спірного приміщення, та надала договір
- зобов*язання з якого вбачається, що в
склад сім*ї, яка підлягала вселенню в
нову квартиру була включена ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив,
рішення суду відповідає фактичним
обставинам справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 18 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, однак її може
бути оскаржено до суду касаційної
інстанції, на протязі двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
Г.О. Косогор

О.С. Комлева