Справа №592/7727/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Фоменко І. М.Номер
провадження 22-ц/788/1851/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім.М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 08 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім.М.В.Фрунзе» про відшкодування
моральної шкоди,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 08 вересня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3
завдану йому моральну шкоду у розмірі
12000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь держави
судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО
ім. М.В.Фрунзе», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3

При цьому доводить, що позивачем не
надано належних доказів, які б
підтверджували заподіяння йому
моральної шкоди. Крім того, при
визначенні розміру моральної шкоди суд
першої інстанції не врахував ступінь
втрати позивачем професійної
працездатності, стан здоров'я, характер
та обсяг моральних та фізичних
страждань.

Вказує, що відповідач під час існування
трудових відносин неодноразово
інформував позивача під розписку про
умови праці та про наявність на його
робочому місці шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, які ще не усунуто,
можливі наслідки їх впливу на здоров'я
позивача та право на пільги і
компенсації за роботу. Незгода зі
створеними умовами праці давала право
позивачу в порядку, передбаченому КзпП
України, розірвати трудовий договір з
підстав невиконання роботодавцем
законодавства про охорону праці.

Отже, позивач погоджуючись на
запропоновані умови праці
усвідомлював можливі негативні
наслідки для його здоров'я, а тому
повинен нести солідарну
відповідальність за їх настання.

Позивач належним чином повідомлений
про час і місце судового засідання,
проте своїм процесуальним правом на
участь у ньому не скористався, його
неявка не є перешкодою для розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача Журавльової
М.В., яка підтримала доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з погіршенням стану здоров'я
внаслідок професійного захворювання,
втрати нормальних життєвих зв'язків,
які вимагають додаткових зусиль для
організації життя, ОСОБА_3 заподіяна
моральна шкода, на відшкодування якої
визначена сума у 12000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 в період з 22 липня 1985 року по 31
серпня 2012 року перебувала у трудових
відносинах з ПАТ "Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе".

09 жовтня 2008 року було складено акт
розслідування причин професійного
захворювання на виробництві №98 за
формою П-4, в якому зазначено, що
захворювання у ОСОБА_3 виникло у зв'язку
з неефективністю використання засобів
індивідуального захисту,
недосконалістю технологій тощо.

Причина професійного захворювання -
проведення робіт в умовах підвищених
рівнів шуму, пилу.

З наданих карт умов праці позивача
убачається, що вона була обізнана з
результатами атестації.

Перебуваючи на обстеженні та лікуванні
в клініці Харківського НДІ гігієни та
профзахворювань, ОСОБА_3 було
встановлено діагноз: хронічне
обструктивне захворювання легень ІІ
ст., фаза загострення, токсикоз-пилової
етнології. Емфізема легень І ст.,
Легенева недостатність ІІ ст., Хронічне
легеневе серце, компенсоване.
Нейросенсорна туговухість ІІ ст.
професійного характеру. Захворювання
професійне. Основний діагноз.
Вегето-судинна дистонія з
антено-невротичним синдромом. РОХП з
сенсорними порушеннями. Супутній
діагноз.

Висновком МСЕК від 11 грудня 2013 року
ОСОБА_3 встановлено 60% втрати
професійної працездатності та 3 групу
інвалідності.

У той час, як відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до ст.237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Отже, є помилковими доводи апеляційної
скарги щодо відсутності підстав
відшкодування моральної шкоди,
оскільки місцевим судом встановлено,
що позивач, у зв'язку з професійним
захворюванням, втратою професійної
працездатності на 60% та встановлення
йому третьої групи інвалідності,
змушений вживати додаткові зусилля для
організації свого життя, що спричиняє
йому моральні страждання, на
відшкодування яких судом обґрунтовано,
з врахуванням принципу розумності й
справедливості, визначено суму 12000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для скасування рішення,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім.М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 08 вересня 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -