Справа № 461/8063/14
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/5363/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і
Федоришина А.В.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу судді Галицького районного суду
міста Львова від 15 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_3
відмовлено у відкритті провадження у
справі за його позовною заявою до судді
Сихівського районного суду міста
Львова Чорної Софії Зиновіївни про
визнання дій неправомірними - з
підстав, що передбачені п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК
України, оскільки подана позивачем
позовна заява не підлягає розгляду в
судах у порядку цивільного судочинства
(а.с. 19).

Згадану ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржувану ухвалу
скасувати і повернути матеріали до
Галицького районного суду міста Львова
для вирішення питання про відкриття
провадження у справі, покликаючись на
порушення норм процесуального права, а
саме: вважає, що суддею Галицького
районного суду міста Львова при
постановленні оскаржуваної ухвали від
15 липня 2014 року було порушено вимоги
ухвали судді Апеляційного суду
Львівської області від 08 липня 2014 року,
якою матеріали його позовної заяви
було направлено до Галицького
районного суду міста Львова для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі (а.с. 24-26).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

У пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року № 8 "Про незалежність судової
влади" зазначено, що виключне право
перевірки законності та
обгрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскаржуння у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 8 "Про
деякі питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" судам роз'яснено, що у
розумінні положень частини першої
статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті
17, частини третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням
положень статей 62, 126 і 129 Конституції
України, відповідно до яких судді при
здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону, вплив на них
у будь-який спосіб забороняється, а
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду.

Отже, зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними закономи, а не шляхом
оскарження їх дій до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи
незалежним судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено.

Таке законодавче врегулювання
відповідає вимогам статтей 6 і 41
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням вище наведеного, суддя
правомірно відмовив у відкритті
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до судді Сихівського районного суду
міста Львова Чорної С.З. про визнання її
дій, пов'язаних із здійсненням нею
правосуддя, неправомірними на підставі
пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України.

Оскаржувана ухвала винесена з
додержанням норм процесуального права,
а тому підстави для її скасування
відсутні і апеляційну скаргу на неї,
яка не спростовує висновків ухвали,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1
п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити та залишити ухвалу судді
Галицького районного суду міста Львова
від 15 липня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: