Справа № 639/3720/14-ц
№2/639/1333/14
РІШЕННЯ

Іменем України

6 жовтня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
, суд-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариства «Укрсоцбанк» звернулось до
суду з позовною заявою, в якій просить
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за
Договором кредиту № 837/18-27/36/7-017 у
розмірі 172509,34 грн. та судові витрати:
судовий збір у розмірі 1725,10 грн.

В обґрунтування вимог, позивач
посилається на те, що 18 травня 2007 року
між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариства «Укрсоцбанк», та
ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №
837/18-27/36/7-017, згідно умов якого, позивач
надав відповідачу на умовах
строковості та поворотності грошові
кошти (кредит) у розмірі 11870,00 доларів
США з терміном до 10.05.2013 року зі сплатою
процентів відповідно до п. 1.1 цього
Договору у розмірі 10,6%. Позивач власне
зобов'язання виконав, однак відповідач
порушив умови договору щодо сплати
кредитних коштів та відсотків,
внаслідок чого станом на 02.04.2014 року
виникла заборгованість в сумі 15532,71
(п'ятнадцять тисяч п'ятсот тридцять два)
долара США 71 цент, що згідно курсу НБУ
складає 172509,34 (сто сімдесят дві тисячі
п'ятсот дев'ять) гривень 34 копійки, яку
банк просить стягнути з позичальника -
ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та, посилаючись до ст.ст.
526, 530, 625, 1054 ЦК України, просила суд
стягнути з відповідача грошову
заборгованість у розмірі 172509,34 грн., які
складаються з суми заборгованості за
кредитом у розмірі 98320,86 грн.; суми
заборгованості за відсотками у розмірі
57766,39 грн.; пені за несвоєчасне
повергнення кредиту у розмірі 9432,37 грн.;
пені за несвоєчасне повергнення
відсотків у розмірі 6989,72 грн. та судовий
збір у розмірі 1725,10 грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував в повному обсязі, просив в
задоволенні позову відмовити та подав
до суду заяву про застосування строку
позовної давності та відмову у
задоволенні позовних вимог.

Доводи своїх заперечень обґрунтовує
тим, що позовна заява подана з
порушенням строків позовної давності,
в зв'язку з чим на підставі ст.ст. 256, 257,
258 ЦК України просить застосувати
наслідки пропуску строку позовної
давності.

Вислухав пояснення сторін, з'ясувавши
всі обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до висновку, що
позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволенню не
підлягає.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Статтею 257 ЦПК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Частина 3 статті 267 ЦК України визначає,
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України, із
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Судом було встановлено, що 18.05.2007 року
між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було
укладено Договір кредиту № 837/18-27/36/7-017 в
розмірі 11870,00 доларів США на строк до
10.05.2013 року із порядком погашення суми
основної заборгованості та відсотків
кожного місяця згідно графіку платежів
(п. 1.1 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одним із видів
порушення зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

При цьому в законодавстві, ст.ст. 530, 631
ЦК України, визначаються різні поняття
як «строк дії договору», так і «строк
(термін) виконання зобов'язання».

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому,
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Поряд із встановленим порядком і
строками виконання боржником
зобов'язань (внесення щомісячних
обов'язкових платежів), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
підставі договору ( п. 1.1 Договору
кредиту № 837/18-27/36/7-017 від 18.05.2007 року),
сторонами по справі визначено (п. 4.4
Договору кредиту № 837/18-27/36/7-017 від 18.05.2007
року), що у разі невиконання
(неналежного виконання) позичальником
обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього
Договору, якими передбачено сплачувати
проценти за використання кредиту в
порядку визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього
Договору і своєчасно та в повному
обсязі погашати кредит із нарахованими
процентами за фактичний час його
використання та можливими штрафними
санкціями в порядку визначеному п. 1.1
цього Договору, протягом більше, ніж 90
(Дев'яносто) календарних днів, строк
користування кредитом вважається
таким, що сплив, та, відповідно,
позичальник зобов'язаний протягом
одного робочого дня погасити кредит в
повному обсязі, сплатити проценти за
фактичний час використання кредиту та
нараховані штрафні санкції (штраф,
пеню).

З наданого позивачем обґрунтування
позовних вимог, розрахунку у зв'язку з
неповерненням відповідачем кредитної
заборгованості за Договором кредиту №
837/18-27/36/7-017 вбачається, що відповідачем
порушено умови договору про сплату
щомісячних платежів починаючи з
березня 2009 року, в той же час позовну
заяву щодо стягнення заборгованості
позивачем було подано до суду тільки в
травні 2014 року.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності, ч. 1 ст. 261 ЦК України,
починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатись про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
правомочною особою. Для обчислення
позовної давності застосовуються
загальні положення про обчислення
строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК
України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення договору), як з
певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи, ст.
261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право у примусовому
порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
чергового платежу.

Зазначена правова позиція
сформульована в постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі № 6-116цс13.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази у
відповідності до ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачем не надано доказів щодо
поважності причин пропуску строків
звернення до суду з таким позовом.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що у задоволенні заявленого
Публічним акціонерним товариством
«Укрсоцбанк» позову до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості слід
відмовити.

Керуючись ст. 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ПАТ
"Укрсоцбанк" - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова