АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/884/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Губіш О.А. Провадження №
22-ц/789/71/14 Доповідач - Бершадська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Міщія О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю сторін - представника
апелянта ОСОБА_1 та представника ПАТ
"Державний ощадний банк України"
Монастирської В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Борщівського районного суду
від 14 жовтня 2013 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України", в особі ТВБВ №10019/036 філії
Тернопільського обласного управління
АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ПАТ "Державний ощадний
банк України", в особі ТВБВ №10019/036 філії
Тернопільського обласного управління
АТ "Ощадбанк", звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення
боргу. Позивач зазначив, що 6 липня 2011
року з ОСОБА_4 було укладено Договір
про іпотечний кредит №7, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 152000
грн. зі сплатою 18,5 % річних строком на 144
місяці, а з ОСОБА_3 укладено договір
поруки № 1. Посилаючись на те, що ОСОБА_4
зобов"язання щодо здійснення
щомісячного погашення заборгованості
не виконав, а ОСОБА_3 за договором
поруки взяв на себе обов"язок
відповідати по зобов"язаннях, що
виникають з умов Договору про
іпотечний кредит, позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно борг
в сумі 194749,33 грн.

Рішенням Борщівського районного суду
від 14 жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3
солідарно в користь ПАТ "Державний
ощадний банк України", в особі ТВБВ
№10019/036 філії Тернопільського
обласного управління АТ "Ощадбанк"
заборгованість за Договором про
іпотечний кредит №7 від 6 липня 2011 року
в сумі 194749,33 грн.

Вирішено стягнути з ОСОБА_4 в користь
ПАТ "Державний ощадний банк України", в
особі ТВБВ №10019/036 філії
Тернопільського обласного управління
АТ "Ощадбанк" 973,75 грн. сплаченого
судового збору.

Вирішено стягнути з ОСОБА_3 в користь
ПАТ "Державний ощадний банк України", в
особі ТВБВ №10019/036 філії
Тернопільського обласного управління
АТ "Ощадбанк" 973,75 грн. сплаченого
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
звернувся з апеляційною скаргою на
вищезазначене рішення, в якій просить
його скасувати в частині стягнення з
нього солідарно із ОСОБА_4
заборгованість за Договором про
іпотечний кредит №7 від 6 липня 2011 року
в сумі 194749,33 грн. та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
позові, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права. Зокрема
апелянт вказав, що судом не з"ясовано чи
є порука чинною, чи вона припинилася у
зв"язку із закінченням строку, який
визначено договором поруки.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримала
та пояснила, що порука припинилась на
підставі п.4.2 договору поруки, оскільки
позичальник в листопаді 2011 року
припинив виконувати зобов"язання за
кредитним договором, а письмова вимога
про дострокове погашення боргу була
пред"явлена поручителю лише 16 серпня 2012
року.

Представник ПАТ "Державний ощадний
банк України", в особі ТВБВ №10019/036 філії
Тернопільського обласного управління
АТ "Ощадбанк" апеляційної скарги не
визнав. Вважає рішення суду законним і
обгрунтованим та пояснила, що квартира,
на яку звернуто стягнення в рахунок
погашення боргу не реалізована, будуть
проводитись повторні прилюдні торги.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, ознайомившись із матеріалами
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
позичальник ОСОБА_4 належним чином не
виконував взятих на себе зобов"язань за
кредитним договором, а тому він та
поручитель ОСОБА_3 повинні відповідати
перед кредитором в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов"язань.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Судом встановлено, що 6 липня 2011 року
між ПАТ "Державний ощадний банк
України", в особі ТВБВ №10019/036 філії
Тернопільського обласного управління
АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 було укладено
Договір про іпотечний кредит №7, згідно
якого останньому надавався кредит у
сумі 152000 грн. зі сплатою відсотків в
розмірі 18,5% річних на 144 місяці з 6 липня
2011 року по 5 липня 2023 рік на придбання
квартири за договором купівлі-продажу
від 6 липня 2011 року.

Згідно Договору про іпотечний кредит
№7 від 6 липня 2011 року ОСОБА_4
зобов"язувався сплачувати проценти за
користування кредитом щомісячно не
пізніше останнього робочого дня
місяця, наступного за звітним,
проводити погашення кредиту рівними
частинами в сумі 1055, 55 грн. та
сплачувати проценти, нараховані банком
на залишок заборгованості за кредитом.
Останній платіж в рахунок погашення
кредиту та сплати нарахованих банком
процентів здійснити не пізніше 5 липня
2023 року.

Відповідач ОСОБА_4 взятих на себе
зобов"язань по поверненню кредитних
коштів не виконував, тому станом на 17
червня 2013 року у нього виникла
заборгованість, яка становить 194749,33
грн., у тому числі: 149888,88 грн -
заборгованість по кредиту; 24749,60 грн. -
заборгованість по нарахованих
відсотках; 20110,85 грн. - пеня за
несвоєчасну сплату платежів.

З матеріалів справи також вбачається,
що 15 серпня 2012 року, 11 жовтня 2012 року
банком на ім"я ОСОБА_4 були надіслані
повідомлення-вимоги про погашення
заборгованості за кредитним договором.

Крім цього, рішенням Борщівського
районного суду від 21 грудня 2012 року
позов ПАТ "Державний ощадний банк
України" задоволено та в рахунок
погашення заборгованості за договором
про іпотечний кредит №7 від 6 липня 2011
року, звернуто стягнення на
трьохкімнатну квартиру, що належить
ОСОБА_4

За таких обставин, суд першої інстанції
вірно стягнув з ОСОБА_4, як боржника,
заборгованість за кредитним договором.

Судом також встановлено, що 6 липня 2011
року між позивачем та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки №1, згідно
якого поручитель зобов"язався перед
кредитором відповідати по
зобов"язаннях позичальника в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов"язання за кредитним
договором №7 від 6 липня 2011 року.

Відповідно до п.4.2 цього договору
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання зобов"язань
за кредитним договором №7 від 6 липня 2011
року не пред"явить вимоги до
поручителя.

В пункті 4.5 договору зазначено, що не
допускається припинення поруки без
припинення забезпеченого ним
зобов"язання.

З довідки-розрахунку кредитної
заборгованості вбачається, що останній
платіж ОСОБА_4 по погашенню кредитної
заборгованості внесено в березні 2012
року у сумі 3000 грн.

Згідно матеріалів справи, письмова
вимога про дострокове погашення
заборгованості за кредитним договором
направлялась та була вречена ОСОБА_3 16
серпня 2012 року, що не заперечується
представником апелянта. Послідуючі
вимоги про погашення заборгованості у
відповідності до п.6.1 договору поруки
направлялись 14 березня 2013 року та 23
травня 2013 року, про що свідчать
квитанції про поштові відправлення.

Відповідно до п.3.4 договору про
іпотечний кредит виконання
позичальником вимоги банку про
дострокове повернення суми кредиту,
належних до сплати процентів, інших
платежів відповідно до умов цього
договору повинно бути проведено
позичальником протягом 30 календарних
днів з дати одержання такої вимоги від
банку.

Таким чином обов"язок по достроковому
поверненню суми кредиту, належних до
сплати процентів та інших платежів
наступає з 16 вересня 2013 року.

Пунктом 24 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
передбачено, що пред"явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред"явлення до нього позову. При цьому,
в разі пред"явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов"язання.

Враховуючи те, що позичальник ОСОБА_4
останній платіж по погашенню боргу
здійснив 31 березня 2012 року, та письмові
вимоги про погашення боргу
направлялись поручителю 16 серпня 2012
року, 14 березня та 23 травня 2013 року, а
тому колегія суддів вважає, що порука
не припинилась і ОСОБА_3 повинен нести
відповідальність за кредитним
договором.

В пункті 7.8 договору про іпотечний
кредит сторони домовились про
збільшення строків позовної давності
до трьох років для всіх грошових
зобов"язань позичальника (в тому числі,
але не виключно, щодо повернення суми
кредиту, сплати процентів за його
користування, комісійних винагород,
штрафів, пені), що передбачені умовами
цього договору.

Згідно п.3.1 договору поруки поручитель
відповідає по зобов"язаннях за
вищезазначеним кредитним договором в
тому ж обсязі, що і боржник

За таких обставин, ОСОБА_3 повинен нести
відповідальність за порушення
позичальником взятих на себе
зобов"язань по поверненню кредиту та
процентів у вигляді пені в межах
трьохрічного строку позовної давності,
тобто з часу її нарахування з листопада
2011 року.

Таким чином, рішення суду є законним і
підстав для його скасування з мотивів,
наведених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,311,312,319 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Борщівського районного суду
від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська