Справа № 351/237/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1368/2014
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук
В.М., Бойчука І.В.

секретаря Драганчук
У.М.

з участю представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя.

Не погодившись з рішенням суду,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянт вказує, що є помилковим
та не відповідає дійсним обставинам
справи висновок суду про те, що кошти,
на які був придбаний автомобіль не були
внесені до сімейного бюджету і
автомобіль був придбаний для
особистого користування відповідача, а
не для потреб сім'ї, якої на час
придбання автомашини фактично не
існувало, тому автомобіль не може
вважатися спільною сумісною власністю
подружжя, а є особистою власністю
відповідача. В порушення ст. 59 ЦПК
України суд в основу рішення поклав
тільки голослівні пояснення
відповідача. Так, поясненнями
відповідача про те, що кошти, які були
на рахунку його брата ОСОБА_6 та нібито
належали відповідачу і які згодом
ОСОБА_6 зняв з рахунку та передав йому,
суд мотивував належність цих коштів
відповідачу. Також, суд не взяв до уваги
ту обставину, що рішенням Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 27.12.2012 року було визнано
спільним сумісним майном подружжя та
поділено між ними домоволодіння, яке
було побудовано до 2011 року, незважаючи
на те, що відповідач давав аналогічні
пояснення про те, що з 2002 року сторони
припинили спільне проживання і
відповідач за власні кошти проводив
будівництво. При цьому суд, виходячи з
голослівних пояснень відповідача, дав
оцінку даному рішенню суду та вказав,
що факт поділу домоволодіння між
сторонами як доказу спільного ведення
господарства не заслуговує на увагу,
так як із пояснень відповідача та його
представника вбачається, що
будівництво домоволодіння він
закінчував без фінансової та фізичної
допомоги позивачки за свої особисті
кошти. Поділ домоволодіння судом
порівну був результатом компромісу між
ним та позивачкою в тому, що присуджену
частину домоволодіння позивачка
подарує синові, з яким він проживає,
чого не зробила по даний час, а тому він
погодився з таким рішенням, не
оскаржуючи його у встановленому
законом порядку. Тобто, суд дійшов
висновку, що попереднє рішення суду,
яким домоволодіння визнано спільним
сумісним майном подружжя, є
неправильним, суперечить поясненням
відповідача та дав оцінку доказам, що
встановлені судом.

Крім того, апелянт зазначає, що суд
безпідставно відмовив у призначенні
автотехнічної експертизи для оцінки
автомобіля, мотивуючи відмову
відсутністю автомобіля, незважаючи на
те, що в довідці МРЕО вказано рік
випуску, дату реєстрації та дату зняття
з обліку автомобіля.

З наведених мотивів просить рішення
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

В засідання апеляційного суду апелянт
не з'явилась, про час та день розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку. Причину неявки суду не
повідомила.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
заперечив, просив її відхилити. Рішення
суду першої інстанції вважав законним
та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що кошти, на які був придбаний
автомобіль не були внесені до
сімейного бюджету і автомобіль був
придбаний для особистого користування
відповідача, а не для потреб сім'ї, якої
на час придбання автомашини фактично
не існувало, оскільки сторони
припинили спільне проживання та
ведення господарства в 2002 році, тому
автомобіль не може вважатися спільною
сумісною власністю подружжя, а є
особистою власністю відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
сторони з 04.10.1986 року по 18.05.2011 року
перебували в зареєстрованому шлюбі
(а.с. 3, 4).

Згідно заочного рішення Снятинського
районного суду від 18.05.2011 року про
розірвання шлюбу сторін позивач як на
підставу розлучення вказав, що з 2002
року вони проживають окремо,
відповідач виїхала на роботу за межі
України і з того часу припинились їхні
спільні сімейні відносини. Відповідач
не надала заперечень щодо підстав
позову. І суд на підставі встановленого
дійшов висновку, що стосунки, які
існують між сторонами виключають
можливість збереження сім'ї.

В силу дії ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За наведених обставин суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що з 2002 року сімейні стосунки сторін
припинились.

Згідно інформації Відділення РЕР по
обслуговуванню м. Коломия,
Коломийського, Городенківського та
Снятинського районів при УМВС в
Івано-Франківській області (а.с. 5) за
ОСОБА_4 24.07.2007 року зареєстровано
автомобіль марки NISSAN ALMERA, 1996 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який знято з
реєстрації 26.11.2011 року у зв'язку з
відчуженням.

З пояснень відповідача ОСОБА_4, його
представника та свідка ОСОБА_6 судом
першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 37-41), що ВАТ «АКБ «Прикарпаття»
прийняв на зберігання від ОСОБА_6, що
діяв в інтересах та на користь ОСОБА_4,
6000 євро на термін 6 місяців до 21.03.2007
року зі сплатою 7% річних, якому дані
гроші були вислані відповідачем. 22.03.2007
року після закінчення строку дії
договору кошти в сумі 6176,57 євро були
зняті ОСОБА_6 та повернуті відповідачу
ОСОБА_4 після повернення із роботи з
Республіки Франція в липні 2007 року, за
які останній придбав спірний
автомобіль.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції правильно дійшов висновку ,
що придбаний ОСОБА_4 в липні 2007 року
автомобіль не є спільним майном
подружжя.

При цьому судом дано оцінку посиланням
позивача на рішення Снятинського
районного суду від 27.12.2012 року про поділ
спільного майна подружжя, а саме
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано, дано
їм вірну правову оцінку, а рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Отже, відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Вакарук В.М.

Бойчук І.В.