Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 14 серпня 2014 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 25 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4,
просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень
3-го поверху № 1,4,5,6,7 площею 170,7 кв.м. та 1/2
частину приміщень спільного
користування № 2,3,10,14,17,18,19,20 площею 139,2
кв.м. в літ. «А-3» по АДРЕСА_1, укладений
між сторонами 24 червня 2008 року з
моменту його укладення, застосувати
наслідки недійсності правочину та
повернути сторони до первісного стану,
а саме скасувати реєстрацію в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, яка буда здійснена
внаслідок укладення договору за ОСОБА_4

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 14 серпня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області від 25 вересня 2014 року, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, просить ухвалені у
справі судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Відмовляючи у задоволені позову, суди
керуючись положеннями ст. ст. 203, 215, 234, 257
ЦК України, виходили із того, що
позивачем не надано доказів, які б
безспірно свідчили про фіктивність
оспорюваного правочину.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання договору недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ