справа № 2/489/2290/14
22 вересня 2014 року
Ленінський районний суд м. Миколаєва у
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи - Товарна біржа
«Українська біржа нерухомості» про
визнання договору купівлі-продажу
У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу, укладеного 09.02.2001,
відповідно до якого позивач придбав у
відповідачів квартиру АДРЕСА_1.
Договір оформлено на Товарній біржі
«Українська біржа нерухомості». На
момент звернення до суду позивачу
стало відомо, що через відсутність
нотаріального посвідчення договір
вважається неналежним
правовстановлюючим документом.
У судовому засіданні позивач позов
підтримав та просив задовольнити.
Відповідачі та представник третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Заяву про
розгляд справи за своєї відсутності та
письмових заперечень проти позову
відповідачі до суду не надали.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК
України судом ухвалено про проведення
заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи і зібрані
в ній докази, вважає, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.
09.02.2001 між ОСОБА_2, ОСОБА_3, з однієї
сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони,
на Товарній біржі «Українська біржа
нерухомості» укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
останній придбав квартиру АДРЕСА_1.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
роз'яснено, що відповідність чи
невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу
укладено 09.02.2001, тобто під час дії
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого
передбачено нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу жилого
будинку, якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47
Частиною другої статті 15 Закону
України «Про товарну біржу» угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню.
У відповідності до частини другої
статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
28.04.1978 №3 «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними»
якщо угода, що потребує нотаріального
посвідчення виконана повністю або
частково однією з сторін, а друга
сторона ухиляється від її
нотаріального посвідчення, суд за
вимогою сторони, яка виконала угоду, її
правонаступників, прокурора вправі
визнати угоду дійсною.
На момент укладення договору
купівлі-продажу квартири сторони
ухилилися від його нотаріального
посвідчення, що на теперішній час
перешкоджає позивачу в розпорядженні
За таких обставин, позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
Керуючись статтями 3, 10, 11, 14, 60, 62, 212-214, 224,
225, 228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати дійсним договір
купівлі-продажу від 09.02.2001, який
укладено на Товарній біржі «Українська
біржа нерухомості» та зареєстровано в
Комунальному підприємстві
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» 16.02.2001 за
якого ОСОБА_2, ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1
купив квартиру АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте
Ленінським районним судом м. Миколаєва
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.
Суддя
Повний текст заочного рішення
підписано 23.09.2014.