У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Кафідової О.В.,
Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Броварського
міжрайонного прокурора Київської
області в інтересах малолітньої дитини
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним усиновлення малолітньої
дитини, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 16 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 03 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Броварський
міжрайонний прокурор Київської
області, діючи в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому
просить визнати недійсним усиновлення
ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з відновленням відомостей
у актовому записі від 19 травня 2012
року № 1015, що були внесені на підставі
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 травня 2013
року, а саме: відновити малолітньому
прізвище - ОСОБА_7, ім'я - ОСОБА_7, по
батькові - ОСОБА_7 та дату його
народження - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Прокурор посилався на те, що рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 07 травня 2013 року
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано
усиновлювачем малолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказаним рішенням також внесені зміни
до актового запису від 19 травня 2012
року № 1015, зробленого відділом
реєстрацій актів цивільного стану
Печерського районного управління
юстиції м. Києва про народження
ОСОБА_7, де визначено, що батьком дитини
є ОСОБА_4, та змінено прізвище
малолітнього з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7»,
ім'я з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7» та
по-батькові з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7».
Також внесено зміни до дати народження
дитини: з дати «ІНФОРМАЦІЯ_3» на іншу
дату «ІНФОРМАЦІЯ_1».

При прийнятті вказаного рішення судом
було встановлено, що 12 грудня 2012 року
ОСОБА_4 укладено договір оренди
житлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, де він проживав. 17 грудня 2012
року ОСОБА_4 звернувся до органу опіки
та піклування Броварської
райдержадміністрації Київської
області із заявою про призначення його
опікуном над малолітньою дитиною
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно
до рішення комісії з питань захисту
прав дитини Броварської
райдержадміністрації Київської
області, враховуючи рекомендацію про
включення до Єдиного електронного
банку даних про дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
і сім'ї потенційних усиновлювачів,
опікунів, піклувальників, прийомних
батьків, батьків-вихователів від 22
жовтня 2012 року № 10/0460 та довідки про
проходження курсу підготовки
кандидатів в опікуни, піклувальники,
прийомні батьки та батьки-вихователі
від 15 жовтня 2012 року № 10/0441, виданих
Київським міським центром соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді,
розпорядженням голови Броварської
райдержадміністрації Київської
області від 22 січня 2013 року № 18 ОСОБА_8
звільнено від повноважень опікуна, а
ОСОБА_4 призначено опікуном над дитиною
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

25 лютого 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Служби у справах дітей Броварської
райдержадміністрації із заявою з
бажанням усиновити ОСОБА_7 та надав
необхідні документи для усиновлення
дитини за переліком, визначеним
законодавством.

ОСОБА_4 перебував на обліку Служби у
справах дітей Броварської
райдержадміністрації як кандидат в
усиновлювачі з 28 лютого 2013 року.

На підставі наданих ОСОБА_4 документів
Броварською районною державною
адміністрацією надано висновок про
доцільність усиновлення ним
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказаний висновок про доцільність
усиновлення малолітнього ОСОБА_7
був врахований судом, який задовольнив
позов ОСОБА_4 про усиновлення ОСОБА_7

30 липня 2013 року до Служби у справах
дітей та сім'ї Броварської
райдержадміністрації з Міністерства
соціальної політики України надійшла
факсограма, якою повідомлялось, що
малолітній ОСОБА_7 без батька
знаходиться в м. Люксембург.

У цей же день працівниками служби
здійснено перевірку повідомлення і
встановлено, що дійсно за вказаною
батьком усиновленого малолітнього
адресою проживання ОСОБА_7 та батько не
проживають.

Отже, з моменту встановлення опіки та
усиновлення малолітній ОСОБА_7
разом з сім'єю не проживав, ОСОБА_4, як
батько, за дитиною нагляду не
здійснював та взагалі відсторонився
від виконання батьківських обов'язків.

Згідно з інформацією Головного центру
обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
03 серпня 2012 року ОСОБА_8, колишній
опікун малолітнього, разом із ОСОБА_7
вилетіла за межі України і повернулась
17 серпня 2012 року до України, але без
ОСОБА_7

Станом на 21 листопада 2013 року ОСОБА_7 до
України не повертався і не знаходиться
в сім'ї батька, оскільки згідно з
інформацією, отриманою в Головному
центрі обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України,
ОСОБА_4 з 29 квітня по 02 вересня 2013 року
за межі України не виїжджав.

Відповідно до листів Посольства
України в Королівстві Бельгія від
06 серпня та 23 серпня 2013 року
малолітній ОСОБА_7 з 03 серпня 2012 року
дійсно перебуває за кордоном і з 02
серпня 2013 року переданий під нагляд
персоналу Дитячого закладу сімейного
типу «Елізабет» в Герцогстві
Люксембург.

Вказані факти свідчать про те, що
ОСОБА_4 лише формально набув прав і
обов'язків, які виникли в результаті
усиновлення ОСОБА_7, і відсторонився
від їх виконання.

На час розгляду даної справи
прокуратурою отримані й інші
відомості, результат аналізу яких
дозволяє стверджувати, що ОСОБА_4 не
бажав справжнього настання прав і
обов'язків, які виникають в результаті
усиновлення дитини.

Так, 07 серпня 2013 року до Броварського МВ
ГУ МВС України в Київській області
надійшли матеріали Служби у справах
дітей та сім'ї Броварської районної
державної адміністрації про те, що 31
липня 2013 року спеціалістами Служби та
центру соціальних служб сім'ї, дітей та
молоді в ході здійснення нагляду за
усиновленою дитиною ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено факт його
відсутності за місцем проживання за
визначеною батьком адресою: АДРЕСА_1, та
відповідно до пояснень сусідів дитина
разом із усиновлювачем за цією адресою
не проживає, і місце їх проживання
невідоме.

07 серпня 2013 року СВ Броварського МВ
вказані відомості внесені до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
фактом злісного невиконання обов'язків
по догляду за дитиною батьками,
опікуном чи піклувальником за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 166 КК України,
кримінальному провадженню присвоєно
реєстраційний № 0003692. Згодом
кримінальне провадження
перекваліфіковано на ч. 1 ст. 169 КК
України.

Згідно з інформацією Прикордонної
служби України 03 серпня 2012 року ОСОБА_8
(колишній опікун малолітнього) разом із
дитиною ОСОБА_7 виїхала з України
рейсом «Київ-Женева», а повернулася до
України 17 серпня 2012 року без дитини.

З цього часу дитина ОСОБА_7 перебуває за
кордоном і досі до України не
повертався.

Згідно з інформацією Служби у справах
сім'ї, дітей та молоді Броварської
районної державної адміністрації
ОСОБА_4 після набуття ним батьківських
прав не поставив до відома органи опіки
та піклування про факт перебування
дитини за межами України. Надані ним в
цей проміжок часу заяви є фальшивими та
незаконними, а всі дії щодо
встановлення опіки та усиновлення
ОСОБА_7 здійснювались, коли дитина
незаконно перебувала за кордоном у
сім'ї громадян іншої країни -
Португалії.

Під час досудового розслідування до
України надійшло міжнародне доручення
від слідчого судді у Суді округу
Люксембург у м. Люксембург, з якого
стало відомо, що у серпні 2013 року на
території м. Люксембург було виявлено
малолітнього хлопчика ОСОБА_7, який
перебував там разом із громадянкою
Португалії ОСОБА_15. Дана громадянка не
могла пояснити поліцейським органам
Люксембургу, чому дитина, у якої в
закордонному паспорті вказано
громадянство України, знаходиться у
неї, та чому строк візи прострочений
(віза була відкрита до 14 вересня 2012
року). Дитину відібрали та помістили до
дитячого будинку м. Люксембург.

На день звернення з позовом дитина
півтора року перебуває в м. Люксембург
незаконно. Також стало відомо, що під
час судового засідання у Суді округу
Люксембург громадянка Португалії
пояснила, що вона має намір змінити ім'я
дитині на ОСОБА_7 та почати процедуру
його реєстрації як своєї дитини.

Броварська міжрайонна прокуратура
вважала, що усиновлення ОСОБА_4
малолітнього ОСОБА_7 було фіктивним,
оскільки він не бажав настання прав і
обов'язків, які виникають у результаті
усиновлення. Поведінка останнього
суперечить положенням Європейської
конвенції про усиновлення дітей, яка
проголошує інтереси дитини найвищими.

Позивач просив визнати недійсним
усиновлення ОСОБА_4 малолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з відновленням
відомостей у актовому записі від 19
травня 2012 року № 1015.

Рішенням Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 16 квітня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 03 червня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано недійсним усиновлення ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відновлено відомості в актовому записі
від 19 травня 2012 року № 1015, що були
змінені на підставі рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 07 травня 2013 року,
зазначивши у вказаному актовому записі
прізвище малолітнього «ОСОБА_7», ім'я
«ОСОБА_7», по батькові «ОСОБА_7», а також
дату народження малолітнього
«ІНФОРМАЦІЯ_3», та передано його під
опіку органу опіки та піклування
Броварської районної державної
адміністрації Київської області.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 07 травня 2013 року,
яке набрало законної сили, ОСОБА_4
визнано усиновлювачем ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1);
внесені відповідні зміни до актового
запису про народження дитини.

Згідно з наданими даними Головного
центру обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
громадянка ОСОБА_8 (колишній опікун
дитини) разом із малолітнім ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (ОСОБА_3), 03 серпня 2012 року
перетнули державний кордон України.

Згідно з листами Посольства України в
Королівстві Бельгія від 06 серпня та 23
серпня 2013 року малолітній ОСОБА_7 з
серпня 2013 року перебуває під наглядом
персоналу Дитячого закладу сімейного
типу «Елізабет» в Герцогстві
Люксембург.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що ОСОБА_4 не бажав настання прав і
обов'язків, які виникають в результаті
усиновлення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Європейської
конвенції про усиновлення дітей
усиновлення може бути скасовано або
визнано недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 236 Сімейного
кодексу України усиновлення
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо усиновлювач не бажав настання
прав та обов'язків, які виникають у
результаті усиновлення (фіктивне
усиновлення).

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30
березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав» (далі -
Постанова), усиновлення може бути
скасовано або визнано недійсним тільки
за рішенням суду за позовами батьків,
усиновлювача, опікуна, піклувальника,
органу опіки та піклування, прокурора,
а також усиновленої дитини, яка досягла
чотирнадцяти років.

Пунктом 13 Постанови роз'яснено, що
відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 236 СК України
суд обов'язково визнає усиновлення
недійсним, якщо воно було здійснене без
згоди дитини і батьків, яка була
необхідна, або якщо усиновлювач не
бажав настання прав та обов'язків,
що виникають унаслідок усиновлення
(фіктивне усиновлення).

Як вбачається з матеріалів справи, з
часу призначення ОСОБА_4 опікуном над
малолітнім ОСОБА_7, прізвище, ім'я та по
батькові якого було змінено на ОСОБА_3,
та його усиновлення і до теперішнього
часу малолітній ОСОБА_7 (ОСОБА_3) разом
із сім'єю усиновителя ОСОБА_4 не
проживав, ОСОБА_4, як батько, за дитиною
нагляду не здійснював.

За таких обставин суд першої інстанції,
з висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про визнання
недійсним усиновлення ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 16 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 03 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: О.В.
Кафідова

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана