Провадження № 2/201/3956/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді - Браги А.В.

при секретарі - Лампіки О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи, - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу №
201/14518/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа, - Інспекція державного
архітектурно - будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та за позовом
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа, -
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2013 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернулася позивач з вищезазначеним
позовом, в якому просила суд
зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_4 власними
земельними ділянками, розташованими за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2;
зобов'язати ОСОБА_5 знести цегляну
огорожу та господарську будівлю, які
незаконно будуються на межі із
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_2. В обґрунтування
позовних вимог позивач послалась на те,
що вона є власником домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішення постійно діючого
Третейського суду при асоціації
«Левлекс» від 17 березня 2008 року.
Зазначене домоволодіння розташоване
на земельних ділянках, яка належать
позивачу на праві приватної власності
на підставі державного акту на право
приватної власності на землю,
зареєстрованого 04 березня 2002 року в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за
номером 038752, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та державного акту на право
власності на земельну ділянку,
зареєстрованого 01 липня 2011 року в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за номером
02082, кадастровий номер
:03:212:0019, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2. Цільове призначення цих
ділянок передбачає обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
i споруд. На суміжній з земельною
ділянкою позивача знаходиться будинок
АДРЕСА_2 i земельна ділянка, що належить
на праві приватної власності
відповідачу ОСОБА_5 Так, позивач
зазначає, що нещодавно на території
земельної ділянки відповідача почали
виконуватися роботи із зведення
цегляної огорожі та будівництво
господарської будівлі невизначеного
призначення впритул до межі земельної
ділянки позивача, що перешкоджає їй у
користуванні своєю власністю, а також
робить неможливим повноцінне
обслуговування та догляд належного їй
майна. Крім того, як з'ясувалось, жодних
дозволів на виконання будівельних
робіт у відповідача не має, а
будівництво здійснюється з грубим
порушенням державних будівельних норм
та стандартів. У зв'язку з чим та з метою
захисту своїх порушених прав позивач
звернулась до суду з даним позовом.

07 березня 2014 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська було
винесено заочне рішення по справі, яким
позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені,
а у задоволенні позову третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору
ОСОБА_6 було відмовлено.

12 травня 2014 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетрвська
заочне рішення суду по справі №
201/14518/13-ц від 07 березня 2014 року, за
заявою представника відповідача, було
скасовано та справу призначено до
судового розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та обґрунтовуючи доказами наявними в
матеріалах справи.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував в повному обсязі.
Свою правову позицію обгрунтовував
тим, що його довіритель ОСОБА_5 не є
власником спірного домоволодіння, з
огляду на що вона не є належним
відповідачем по справі, а відтак
позовні вимоги щодо неї не можуть бути
задоволені судом, оскільки остання не
порушувала прав та законних інтересів
ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Представник третьої особи Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Дніпропетровській області в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином
відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК
України, про причини своєї неявки суду
не повідомив, заяви про розгляд справи
за його відсутності не надавав, з
клопотанням про відкладення розряду
справи до суду не звернувся.

19 грудня 2013 року ОСОБА_6 було подано до
суду позовну заяву третьої особи із
самостійними вимогами, в якій позивач
просила зобов'язати відповідача ОСОБА_5
усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_6 її власною земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_3;
зобов'язати відповідача ОСОБА_5 знести
гараж та підвальне приміщення, які
незаконно будуються на межі із
земельною ділянкою ОСОБА_6 В
обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_6 послалась на те, що вона є
власником домоволодіння та земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_3. Приміщення, що будуються
відповідачем, розташовані поруч з
земельною ділянкою ОСОБА_6 та створюють
їй перешкоди у користуванні земельною
ділянкою. Будівництво на території, що
належить відповідачу проводиться без
отримання відповідних дозвільних
документів та проектної документації,
а отже є незаконним та порушує права
третьої особи з огляду на що, остання ї
звернулася до суду з даним позовом.

Представник третьої особи позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та обґрунтовуючи їх доказами наявними
в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази у сукупності з
нормами чинного законодавства України,
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, відповідно до
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, виданий Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від 28 березня 2008 року,
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
рішення постійно діючого Третейського
суду при Асоціації «Левлекс»
зареєстроване на праві власності за
ОСОБА_4 (а.с. 8).

Також, судом встановлено, що згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ІДП - 037048 від 04
березня 2002 року, ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 14 лютого 2002 року № 5-524 на
праві приватної власності належить
земельна ділянка 0,0609 га, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням - для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (а.с. 6).

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серія
№391232 від 01 липня 2011 року, ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 17 березня 2006 року
№ 607 на праві приватної власності
належить земельна ділянка 0,0050 га,
розташована за адресою: АДРЕСА_2 з
цільовим призначенням - для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (а.с. 7).

Згідно Акту перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил, складеного
головним державним інспектором
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Гордієвичем І.Л.
від 17 листопада 2013 року, у
домоволодінні АДРЕСА_2, яке перебуває у
стані реконструкції, на момент
проведення перевірки на території
вищезазначеного домоволодіння
виконуються роботи із зведення
цегляної огорожі та будівництва
господарської будівлі невизначеного
призначення у притул до території
земельної ділянки у бік домоволодіння
АДРЕСА_1, що є порушенням вимог п. 3.25 ДБН
360-92** «Планування і забудова міських і
сільських поселень», будівельні роботи
виконуються невідомими особами,
власник домоволодіння № 3 або
уповноважена особа - відсутні,
документації необхідної для
проведення перевірки перевіряючому
надано не було (а.с. 10 - 11).

31 січня 2014 року головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
територіального управління з контролю
за будівництвом об'єктів, якістю
будівельних матеріалів та державного
ринкового нагляду Лівобережжя, Живицею
В.В. було здійснено перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
об'єкта будівництва по АДРЕСА_2, за
результатами якої було складено
відповідний Акт.

Так, згідно Акту перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
від 31 січня 2014 року було встановлено, що
за адресою: АДРЕСА_2 розташовано
одноповерховий житловий будинок з
мансардою та господарчі будівлі. В
притул до огорожі земельної ділянки, за
адресою: АДРЕСА_4, власницею якої є
ОСОБА_6, прибудована будівля
невизначеного призначення, що є
порушенням вимог п. 3.25 ДБН 360-92**
«Планування і забудова міських і
сільських поселень». На момент
перевірки будівельні роботи не
виконувалися. Власник домоволодіння
або його уповноважена особа були
відсутні. Виконавці будівельних робіт
також на об'єкті, що перевірявся не
перебували.

В судовому засіданні судом було
досліджено наявний в матеріалах справи
договір купівлі - продажу
домоволодіння від 29 липня 2013 року,
укладений між ОСОБА_7 (продавець) та
ОСОБА_8 (покупець) та посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстроване за № 1206 (а.с. 141 - 144).

Відповідно до п. 1 договору продавець
передає у власність покупця, а покупець
приймає і зобов'язується оплатити на
нижчевикладених умовах домоволодіння,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п. 2 договору купівлі - продажу
домоволодіння, що відчужується,
належить продавцю на підставі договору
купівлі - продажу домоволодіння,
посвідченого 02 квітня 2013 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, за
реєстром № 461, бланк серія ВТС № 425435 та
зареєстрований 02 квітня 2013 року.

Відповідно до п. 4 договору продаж за
домовленістю сторін вчинюється за
256839,00 гривень, які сплачені покупцем
готівкою і отримані продавцем особисто
до підписання цього договору.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 29 липня
2013 року, ОСОБА_8 на підставі договору
купівлі - продажу від 29 липня 2014 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, належить
домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 145 - 146).

Відповідно до договору купівлі -
продажу земельної ділянки, укладеного
між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_8
(покупець) та посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського округу ОСОБА_9, зареєстрованим
за № 1208 (а.с. 147 - 150).

Згідно п. 1 договору продавець передав,
а покупець прийняла у власність
земельну ділянку для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд АДРЕСА_2, площею 0,0526 га,
кадастровий номер :03:212:0020.

Дана земельна ділянка належить
продавцю на підставі договору купівлі -
продажу земельної ділянки,
посвідченого 02 квітня 2013 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, за
реєстром № 462 (п. 2 договору).

Відповідно до п. 4 вищевказаного
договору продаж вчинено за 219500,00
гривень. Ця сума повністю сплачена
покупцем готівкою і отримана продавцем
особисто до підписання цього договору.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 29 липня
2013 року, ОСОБА_8 на підставі договору
купівлі - продажу від 29 липня 2014 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, належить
земельна ділянка (кадастровий номер
:03:212:0020) по АДРЕСА_2 (а.с. 151 - 152).

Також в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_6 є співвласницею
домоволодіння та земельної ділянки, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_3. Даний
факт підтверджується державним актом
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 155335 від 25 квітня 2007 року;
свідоцтвом про право на спадщину за
законом серії АВІ № 233611 від 13 грудня 1999
року, витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 12
серпня 2003 року; договором міни від 04
вересня 2003 року та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, які наявні в матеріалах справи.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Земельним
кодексом України, Законом України «Про
основи містобудування», Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Законом
України «Про архітектурну діяльність»,
Державними будівельними нормами та
іншими нормативними актами.

Так, відповідно до ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження,
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб.

Згідно ст.ст. 316, 319, 321 Цивільного
кодексу України встановлено, що
власнику майна належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, яке він
здійснює відповідно до закону на
власний розсуд. Право власності є
непорушним i підлягає захисту. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Статтею 91 ЗК України власники
земельних ділянок зокрема, але не
виключно зобов'язані не порушувати
прав власників суміжних земельних
ділянок та землекористувачів,
дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу
України, право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, геологічних та інших норм i
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням.

Відповідно до ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно Листа Державної
архітектурно-будівельної інспекції
від 09 червня 2011 року № 40-19-412 «Щодо
отримання дозволу на будівельні
роботи» будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Порядок отримання документів, що
надають право на виконання будівельних
робіт, передбачений ч. 1 ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», згідно якої
замовник має право виконувати
будівельні роботи після: направлення
замовником повідомлення про початок
виконання будівельних робіт
центральному органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю) -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування;
реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I-III
категорій складності; видачі замовнику
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
архітектурну діяльність» під час
створення об'єкта архітектури замовник
та підрядник зобов'язані забезпечувати
будівництво об'єктів архітектури
згідно з робочою документацією; не
порушувати під час організації і
виконання будівельних робіт законні
права та інтереси користувачів
прилеглих земельних ділянок, власників
розташованих на них будинків і споруд,
відшкодовувати завдані їм збитки
відповідно до закону.

Так, у відповідності до п. 3.25 Державних
будівельних норм України 360-92**
«Містобудування. Планування i забудова
міських i сільських поселень» -
протипожежні розриви між будинками або
окремо розташованими господарськими
будівлями відповідно до ступеня їх
вогнестійкості, а також віддаленість
ємкостей горючої рідини на присадибній
ділянці (при опаленні будинків рідким
паливом) слід приймати відповідно до
протипожежних вимог.

Для догляду за будівлями i здійснення
їх поточного ремонту відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступної конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечене влаштування
необхідних інженерно - технічних
заходів, що запобігатимуть с стіканню
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок.

Згідно з додатком 3.1. ДБН 360-92** відстань
між житловими будинками та
господарськими будівлями i спорудами
слід приймати відповідно до
санітарних норм, але не менше
протипожежних норм, що становить не
менше 6 м.

Окрім того, розташування i орієнтація
житлових та громадських будинків
повинні здійснюватись з урахуванням
забезпечення нормативної тривалості
інсоляції та норм освітленості
відповідно до «Санітарних норм та
правил забезпечення інсоляцією
будівель і територій житлової
забудови» та СНІП II-4-79 «Природне і
штучне освітлення», як в будинках, що
будуються, так i в сусідніх житлових i
громадських будинках.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного
кодексу України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове

забруднення тощо).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
вправі звернутися до суду з вимогою про
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування і розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, відшкодування
заподіяних збитків.

В судовому засіданні було
встановлено, що дійсно на суміжній з
земельною ділянкою позивача за
адресою: АДРЕСА_2 здійснюється
будівництво нової будівлі без
дотримання ним вимог Державних
будівельних норм та правил, зокрема ДБН
360-92**, ДБН А.3.1-5-96 «Організація
будівельного виробництва», А.2.2-3-2012
«Склад та зміст проектної документації
на будівництво» та інших державних
стандартів з питань будівництва
(санітарних, пожежних, екологічних та
інших норм).

Даний факт самочинного
будівництва було зафіксовано актами
відповідних перевірок дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
складеного службовими особами
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду.

Судом встановлено, що після
скасування заочного рішення суду по
даній справі від 07 березня 2014 року,
представником відповідача були надані
суду докази того, що його довіритель не
є належним відповідачем по справі,
оскільки вона не є власником спірного
домоволодіння, на якому відбувається
самочинне будівництво.

Також стороною позивача було заявлено
клопотання про залучення до участі у
справі у якості співвідповідача
ОСОБА_8, яка є власником домоволодіння
та земельної ділянки по АДРЕСА_2, на
якому здійснюється спірне будівництво.

Вирішуючи дане клопотання суд
дійшов висновку про відмову в його
задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України
суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача. Після
заміни відповідача або залучення до
участі у справі співвідповідача справа
за клопотанням нового відповідача або
залученого співвідповідача
розглядається спочатку.

Як вбачається з матеріалів справи
та було встановлено судом, ОСОБА_5 не є
власником спірного домоволодіння, на
якому здійснюється самочинне
будівництво, яке є предметом розгляду
по даній цивільній справі, а отже
ОСОБА_5 є неналежним відповідачем та не
має нести цивільно-правову
відповідальність за цим позовом.

З огляду на що, відмовляючи
представнику позивача у задоволенні
клопотання про залучення ОСОБА_8 у
якості співвідповідача по даній
справі, суд виходив з того, що дане
клопотання не підлягає задоволенню, з
огляду на вимоги ст. 33 ЦПК України, у
відповідності до яких суд позбавлений
у праві самостійно вирішувати питання
заміни відповідача по справі, тобто
тієї особи, яка порушує, оспорює або
невизнає права та законні інтереси
позивача, оскільки вирішення даного
питання є виключною прерогативою
позивача.

При цьому, позивач з таким
клопотанням про заміну відповідача
належним до суду не звертався.

Натомість звернувся з
клопотанням про залучення ОСОБА_8 в
якості співвідповідача по справі.

Приймаючи таке рішення, суд
виходив з того, що ОСОБА_5 є неналежним
відповідачем, а відтак належною
процесуальною дією з боку позивача є
заявлення саме клопотання про заміну
відповідача, а не залучення ОСОБА_8 в
якості співвідповідача, як хибно
зазначає позивач.

З урахуванням того, що стороною
позивача заявлені позовні вимоги
виключно до ОСОБА_5, з огляду на строки
розгляду справи, передбачені ст. 157 ЦПК
України, та зважаючи на наявну
можливість позивача звернутися до суду
з відповідним позовом, заявленим
належному відповідачу за самостійних
правових підстав, суд відмовив в
задоволенні клопотання представника
позивача.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм діючого
законодавства, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 так і у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6,
оскільки було встановлено, що
відповідач по справі не є тією особою,
яка порушує права позивачів.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК
України та враховуючи результат
вирішення справи, суд вважає за
необхідне судові витрати по справі
відшкодуванню не підлягають

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 33, 57 - 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа, - Інспекція державного
архітектурно - будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, - відмовити.

У задоволенні позову третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа, -
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, - відмовити.

Судові витрати по справі не
відшкодовуються.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя:
А.В. Брага