Ухвала

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Горелкіної Н.А.,

Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітніх - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про виділ частки та визнання права
власності в порядку спадкування;

за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє в
інтересах неповнолітніх - ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виділення часток із спільної часткової
власності, визнання права власності,
визначення спадкової частки, визнання
права власності на спадкове майно,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, в
особі представника - ОСОБА_3 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 10 червня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 23 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4.
звернулись до суду з зазначеним
позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Він є
батьком позивача ОСОБА_3 та сином
ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_5 є другою дружиною
ОСОБА_9 і від цього шлюбу народилося
троє дітей. Заповіт ОСОБА_9 за життя не
склав. Позивачі за первісним позовом
визнають, що після смерті спадкодавця
залишилося шість спадкоємців першої
черги, проте не погоджуються з
розподілом спадкової маси та наявності
шлюбного контракту між ОСОБА_5 та
померлим ОСОБА_9

У зустрічному позові ОСОБА_5,
посилаючись на умови шлюбного договору
від 07 грудня 2006 року, де між подружжям
визначені майнові права та обов'язки їх
дітей ОСОБА_5, вважаючи, що частка
кожної дитини, інтереси якої вона
представляє, складає 99/100 від загальної
вартості майна.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 10 червня 2013 року первісний
позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 та за ОСОБА_4 за
кожним із них право власності на 1/600
частину від спадкового майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9, а саме: житловий
будинок з надвірними будівлями з
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4;
трикімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1, комплекс нежитлових приміщень
загальною площею 153 кв.м за адресою:
АДРЕСА_5; автомобіль «Мерседес W 220», 2003
року випуску, номерний знак НОМЕР_1; ТОВ
КНВП «Автосервіс» за адресою: м. Київ,
вул. Глибочинська, 101, а в іншій частині
відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/100
частини майна: житловий будинок з
надвірними будівлями з земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_4;
трикімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1; комплекс нежитлових приміщень
загальною площею 153 кв.м за адресою:
АДРЕСА_5; автомобіль «Мерседес W 220», 2003
року випуску, номерний знак НОМЕР_1; ТОВ
КНВП «Автосервіс» за адресою: м. Київ,
вул. Глибочинська, 101.

Визнано за ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за кожним з них право
власності на 1/600 частину спадкового
майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9,
а саме: житловий будинок з надвірними
будівлями з земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_4; трикімнатна квартира
за адресою: АДРЕСА_1; комплекс
нежитлових приміщень загальною площею
153 кв.м за адресою: АДРЕСА_5; автомобіль
«Мерседес W 220», 2003 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1; ТОВ КНВП
«Автосервіс» за адресою: м. Київ, вул.
Глибочинська, 101.

Визначено, що частка дітей у спільному
частковому майні складає для кожного з
них 99/100.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
судовий збір у розмірі 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
судовий збір у розмірі 170 гривень.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
23 січня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_7 про виділ частки та
визнання права власності в порядку
спадкування відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення
часток із спільної часткової
власності, визнання права власності,
визначення спадкової частки, визнання
права власності на спадкове майно
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7 право
спільної часткової власності на:

- 99/100 частин житлового будинку з
надвірними будівлями і земельної
ділянки, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4;

- 99/100 частин квартири АДРЕСА_1;

- 99/100 частин комплексу нежитлових
приміщень загальною площею 153 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_5;

- 99/100 частин автомобіля «Мерседес W 220»,
2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Визначено, що частка ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 у праві спільної сумісної
власності на:

- житловий будинок з надвірними
будівлями та земельну ділянку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

- квартиру АДРЕСА_1;

- комплекс нежитлових приміщень
загальною площею 153 кв.м за адресою:
АДРЕСА_5;

- автомобіль «Мерседес W 220», 2003 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 -
становила 1/100.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_7 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, та з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 по 84 гривні 96 копійок
судових витрат з кожного.

У касаційній скарзі скаржники просять
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягають відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з огляду на наступне.

Задовольняючи первісний позов
частково та задовольняючи зустрічний,
суд першої інстанції виходив з того, що
шлюбним договором були визначені
частки кожного із подружжя, а тому
визнав за сторонами право власності на
1/600 частин від спадкового майна, визнав
за ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/100
частину майна.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що умови шлюбного договору, а саме
домовленість щодо розміру часток в
майні подружжя, тягне за собою юридичні
наслідки, як для самого подружжя, так і
для третіх осіб, оскільки договором
встановлено частки сторін у спільному
майні подружжя, що належить кожному з
них на праві приватної власності, і які
враховуються у випадку його поділу
спадщини.

Судами встановлено, що ОСОБА_5
перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 з 27 липня
2007 року та мають трьох дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Від попереднього шлюбу у ОСОБА_9 є син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 помер.

Оскільки ОСОБА_9 за життя не слав
заповіту, то згідно з ст.1261
ЦК України до першої черги спадкоємців
за законом увійшли шість осіб, а саме:
син ОСОБА_3, мати померлого - ОСОБА_4
(позивачі за первісним позовом), а
дружина померлого ОСОБА_5 (відповідач)
і троє дітей спадкодавця: ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Крім того, встановлено, що 07 грудня 2006
року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було укладено
шлюбний договір, який посвідчений
приватним нотаріусом Житомирського
міського нотаріального органу.

Як зазначено в п.2 шлюбного договору усе
майно, яке буде належати їм, як подружжю
на праві спільної сумісної власності
станом на 14 лютого 2010 року та
усе майно, яке буде належати ОСОБА_9 на
праві приватної власності станом на 14
лютого 2010 року, за умови, якщо вони
станом на 14 лютого 2010 року будуть
перебувати у шлюбі, з 15 лютого 2010 року
буде належати на праві спільної
часткової власності: ОСОБА_9 у частці 1 %
від його загальної вартості, а частка у
розмірі 99% відсотків від загальної
вартості вищевказаного майна буде
належати порівну дітям ОСОБА_9
народженим станом на 15 лютого 2010 року і
матір'ю яких є (буде) ОСОБА_5

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст.97 СК України у шлюбному
договорі може бути визначене майно, яке
дружина, чоловік передає для
використання на спільні потреби сім'ї,
а також правовий режим майна,
подарованого подружжю у зв'язку з
реєстрацією шлюбу.

Сторони можуть домовитися про
непоширення на майно, набуте ними за
час шлюбу, положень статті 60 цього
Кодексу і вважати його спільною
частковою власністю або особистою
приватною власністю кожного з них.

Сторони можуть домовитися про можливий
порядок поділу майна, у тому числі і в
разі розірвання шлюбу.

У шлюбному договорі сторони можуть
передбачити використання належного їм
обом або одному з них майна для
забезпечення потреб їхніх дітей, а
також інших осіб.

Сторони можуть включити до шлюбного
договору будь-які інші умови щодо
правового режиму майна, якщо вони не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Згідно з ч.1 ст.100 СК України
одностороння зміна умов шлюбного
договору не допускається.

Зазначений шлюбний договір подружжя за
життя не змінений і вони від нього не
відмовилися (ст.101 СК України), вказаний
договір не був розірваний (ст.102 СК
України).

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Виходячи з умов шлюбного договору
сторони домовилися про зміну часток
дружини та чоловіки, а також
визначилися щодо правового режиму
майна, яке буде належати сторонам на
праві приватної власності з 15 лютого 2010
року.

Таким чином, вказані умови договору, а
саме домовленість щодо розміру часток
в майні подружжя тягне за собою
юридичні наслідки, як для самого
подружжя, так і для третіх осіб,
оскільки встановлені договором
сторін частки у спільному майні
подружжя та в частині зміни правового
режиму майна, що належить кожному з
подружжя на праві приватної власності
повинні враховуватися у випадку його
поділу та з урахуванням встановлених
часток повинно здійснюватися
спадкування кожного з подружжя так і
інших осіб (спадкоємців).

У свою чергу, визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Отже, у разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена залежними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це є
підставою для відмови у позові.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що сторони по справі не
отримали відмови нотаріуса у видачу їм
свідоцтва про право на спадщину, а тому
підстав для визнання за ними права
власності в порядку спадкування немає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, в
особі представника - ОСОБА_3 відхилити

.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко