Номер провадження: 22-ц/785/4744/14
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 6 березня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи - приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Приморська районна адміністрація
Одеської міської ради в особі органу
опіки та піклування - про визнання
договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

26.07.2013 р. позивачказвернулася
до суду з позовом до МПП „Труд",ОСОБА_4
та просила визнати недійсним договір
дарування від 30.10.2003 р., укладенийміж
МПП „Труд" та ОСОБА_4 в частині
передання МПП „Труд" безоплатно у
власність останнього 33/100 частин
квартири АДРЕСА_2, в будівлі гуртожитку,
стягнути з відповідачів судовівитрати.
В подальшому позивачка подала до суду
заяву про виключення з кола
відповідачів МПП „Труд" у зв'язку з
його ліквідацією.

При цьому посилається на те, що
з дня народження, тобто з 1.05.2001 року
малолітня ОСОБА_3 разом зі своєю мамою
ОСОБА_6 проживала в гуртожитку-
квартирі АДРЕСА_2, в якій остання була
зареєстрована з 26.07.1996 р.. ОСОБА_6 в
грудні 2008 р. зверталась до Приморського
РВ із заявою про реєстрацію місця
проживання своєї доньки ОСОБА_3 за
вказаною адресою, але у зв'язку з
хворобою та бюрократичною тяганиною не
мала можливості вирішити це
питання.14.09.2010 року ОСОБА_6 померла.
Розпорядженням Суворовської районної
адміністрації № 241 від 30.03.2011 р.
малолітній ОСОБА_3надано статус дитини
позбавленої батьківського піклування
та рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 29.04.2011 р. її як рідну
бабусю призначено опікуном
малолітньої ОСОБА_3 09.03.2011р. ОСОБА_3 була
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2, в
якій фактично постійно проживала з дня
свого народження.

12.07.2000р.будівля гуртожитку на
підставі рішення Одеського
міськвиконкому № 379 була передана в
приватну власність МПП „Труд". 28.12.2010 р.
Одеська міська рада прийняла рішення №
40-VI про скасування вказаного рішення.

Відповідно до рішення
Одеськоїміської ради № 2186-VI від 24.07.2012
р. до комунальної власності
територіальної громади м.Одеси прийнят
обудівлю гуртожитку в цілому та
будівлі залишено статус гуртожитку та
дозволено приватизацію його приміщень.
Оскільки ОСОБА_3 на законних
підставах з моменту свого народження
проживає в спірному приміщенні вона
отримала право на приватизацію
вказаної квартири. Однак, 23.05.2013 р. їй
стало відомо, що згідно
договору-дарування від 30.10.2003 р.
власником 33/100 частин квартири НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 за адресою :
АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 Вважає,що вказаний
договір укладений з порушенням
законодавства та порушує права
малолітньої ОСОБА_3

В судовому засіданні
позивачка та її представник позов
підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його
представник в судовому засіданні позов
не визнали, вважають його не
обґрунтованим та таким, що не
підлягаєзадоволенню, надали суду
письмовізаперечення на позов (а.с. 71 - 73).

Представник третьої особи -
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради в особі Органу
опіки та піклування в судовому
засіданні з позовом погодилась, в
останнє судове засідання не з'явилася,
надала суду заяву про розгляд справи за
її відсутністю.

Третя особа- приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи судом повідомлялась
належним чином, надала суду письмові
заперечення на позов, згідно яких
просила в позові відмовити та
розглядати справу за її відсутністю
(а.с. 80 - 81).

Рішенням суду у позові
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2
принесла апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове, яким задовольнити
позов, посилаючись на те, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, а також, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив матеріали справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

Відповідно до свідоцтва про
народження батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.13).

ОСОБА_6 померла 14.09.2010 року та
відповідно до рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 22.02.2011 р.,
ОСОБА_8 позбавлений батьківських прав
відносно доньки (а.с.15, 18-19).

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 29.04.2011 р.,ОСОБА_2
призначено опікуном над малолітньою
ОСОБА_3 Як вбачається з мотивувальної
частини вказаного рішення малолітня
ОСОБА_3 мешкає разом зі своєю бабусею
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20, 21), що
підтвердила ОСОБА_2 і в судовому
засіданні апеляційного суду.

Про те, що малолітня ОСОБА_3
мешкала та продовжує мешкати разом з
позивачкою свідчать також листи служби
у справах дітей Одеської міської ради
та Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради (а.с.23, 24, 65, 66-67).

Рішенням виконавчого комітету
Одеської міської ради № 379 від 12.07.2000 р.
було вирішено оформити МПП „Труд"
свідоцтво про право власності на
будівлю гуртожитку. На
підставі вказаного рішення 31.07.2000 р.
виконавчим комітетом Одеської міської
ради було видано свідоцтво про право
власності на будівлю гуртожитку за №
009021, відповідно до якого МПП „Труд" на
праві приватної власності належить
об'єкт в цілому, розташований в м.
Одесі, вул. Ковалевського, 30, що
складається з однієї будівлі загальною
площею 1342,1 кв.м. Право власності МПП
„Труд" було зареєстровано в КП „ОМБТІ
та РОН" 01.08.2000 р.(а.с.51, 94).

В подальшому, рішенням
Одеськоїміської ради № 40-VI від 28.12.2010 р.
було скасовано рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради № 379 від
12.07.2000 р.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08.10.2012 р.,
яка набрала законної сили 23.10.2012 р.
зобов'язано КП „ОМБТІ та РОН" здійснити
державну реєстрацію припинення права
власності МПП „Труд" на нерухоме майно,
яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2,
шляхом внесення відповідного запису до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с.25, 26 - 29).

Згідно договору дарування, який
посвідчено приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за № 12589 від 30.10.2003 р., що
укладений між МПП „Труд" та ОСОБА_4
останній є власником 33/100 часток
квартири № 15,НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_4 по
вул. Ковалевського, буд.30. Зазначена
частка складається із двох житлових
кімнат, загальною житловою площею 31,4
кв.м. та підсобних приміщень. Своє право
власності ОСОБА_4зареєстрував в КП
„ОМБТІ та РОН" 17.12.2003 р.(а.с.12).

09.03.2011 р. в адміністративному
порядку, за клопотанням Служби у
справах дітей Одеської міської ради,
булла здійснена реєстрація
малолітньої ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2.
Разом з тим, як встановлено судом, після
реєстрації ОСОБА_3 в спірну квартиру не
поселялася та в ній не проживала (а.с.16,
23).

Вказана квартира фактично не є
самостійною, а входить до складу
двокімнатної квартири, що належить
відповідачу та мешкати в ній без
користування підсобними приміщеннями,
що також є власністю відповідача
неможливо.

Позивачка, як вбачається із
реєстрації заяви, звернулася до суду
26.07.2013 р., оспорюючи при цьому договір
дарування, що був укладений між МПП
„Труд" та ОСОБА_4 30.10.2003 р., тобто,після
спливу майже десяти років. Разом з тим,
відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
тобто зазначений строк позовної
давності позивачкою пропущений.
Доказів поважності пропуску строку
позовної давності позивачкою не
надано. Інші норми, що регулюють
позовну давність до даних
правовідносин застосовуватися не
можуть.

Отже, суд зробив правильний
висновок, що в задоволенні позову слід
відмовити через пропуск строку
позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
письмових доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги до
апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 6 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку, на
протязі двадцяти днів, з дня
проголошення.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
Г.О. Косогор

О.С.Комлева