унікальний номер 340/662/14-ц
Номер провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
селище Верховина

Верховинський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді
Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря
Ласкурійчук С.І.,

представника позивача
Павлюка І.М.,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в селищі
Верховина справу за позовною заявою
ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа - служба у справах дітей
Верховинської районної державної
адміністрації про виселення із житла
та стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з
вищезазначеним позовом до
відповідачів, третя особа - служба у
справах дітей Верховинської районної
державної адміністрації. Свої вимоги
мотивує тим, що 20.12.2006 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № IFVWGA00000024
відповідно до якого вона отримала
кредит у вигляді кредитної лінії у
розмірі 7750,00 дол. США строком до 19.12.2016
року зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку встановлених
кредитним договором. В забезпечення
виконання зобов'язань за даним
кредитним договором між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_4
10.01.2007 року було укладено договір
іпотеки №IFVWGA00000024, відповідно до якого
він надав в іпотеку нерухоме майно, а
саме: квартиру загальною площею 29,30
кв.м., житловою площею 15,00 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 не надавала
своєчасно банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами відповідно до умов договору.
Рішенням Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від
20.02.2014 року частково задоволено позов
ПАТ КБ "ПриватБанк" та в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка
належить ОСОБА_4 та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Тому позивач просить
виселити відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_4 та
інших осіб із квартири, в якій вони
зареєстровані та проживають, яка є
предметом іпотеки.

Представник позивача в судовому
засіданні 09.10.2014 року позовні вимоги
підримував в повному обсязі, в судове
засідання 27.10.2014 року не з'явився.
Відповідач ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнала,
суду пояснила, що однокімнатна
квартира в АДРЕСА_1 являється єдиним
житлом для неї та її сім'ї, кредит
згідно договору надано їй в іноземній
валюті і у зв'язку із зміною курсу, на
даний час вона не взмозі в повному
обсязі сплачувати заборгованість, що
утворилася. Просить, із врахуванням
положень Закону України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" відмовити в позові
про виселення її та членів її сім'ї із
квартири, яка є предметом іпотеки.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, надіслав заяву, в
якій вказав, що позов не визнає, просить
розглянути справу за його відсутності .

Представник третьої особи -служби
у справах дітей Верховинської районної
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
докази, вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 20.12.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №IFVWGA00000024, згідно з яким банк
зобов'язався надати позичальникові
кредитні кошти шляхом видачі готівки
через касу на строк до 19.12.2016 року
включно у розмірі 7000 дол.США на
реконструкцію квартири зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,20 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом щомісяця в
період сплати з 20 по 25 число кожного
місяця (а.с. 9-12).

В забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором між ПАТ КБ "Приват Банк" та
відповідачем ОСОБА_4 10.01.2007 року
укладено договір іпотеки відповідно до
якого він надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру загальною
площею 29,30 кв.м., житловою площею 15,00
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі
договору дарування квартири,
посвідченого 14.10.2006 року Верховинською
районною державною нотаріальною
конторою за реєстраційним №2202.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмета іпотеки складає 50500,00
грн. (а.с.13-17).

Рішенням Верховинського
районного суду Івано-Франківської
області від 20.02.2014 року було частково
задоволено позовні вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк", а саме: в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року на
загальну суму 5305,69 дол. США, що в складає
42392,46 грн. звернуто стягнення на предмет
іпотеки: квартиру загальною площею 29,30
м. кв., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки у
спосіб, передбачений ст.41 Закону
України "Про іпотеку" (а.с. 18-22).

Згідно повідомлення ПАТ КБ
"ПриватБанк" від 25.06.2014 року за вих.№
30.1.0.0/2-650, відповідачів було
попереджено позивачем про добровільне
виселення з квартири, на яку звернуто
стягнення, в термін 30 діб з часу
отримання цього повідомлення (а.с. 23-28).

Актом обстеження
матеріально-побутових умов від 30.09.2014
року та копією Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
09.10.2014 року стверджується, що квартира
в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 В ній
зареєстровані також відповідачка
ОСОБА_2, та неповнолітні діти ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана
квартира є місцем їхнього постійного
проживання, сім'я користується одним
житловим приміщенням, іншого житла не
має (а.с. 44, 51-54).

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій Банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом. Житлові
права охороняються законом.

Разом з тим, згідно чинного на
даний час Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" протягом
дії цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.
метрів для квартири та 250 кв. метрів для
житлового будинку.

Протягом дії цього Закону інші
закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Встановлено, що спірна квартира
загальною площею 29,30 кв.м., житловою
площею 15,00 кв.м., що знаходиться за
адресою: селище Верховина, вул. Коваля,
14/5, Верховинського району
Івано-Франківської області, на яку
рішенням Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від
20.02.2014 року було звернуто стягнення є
майном, яке виступає як забезпечення
зобов'язань відповідачки ОСОБА_2 за
споживчим кредитом №IFVWGA00000024 від 20.12.2006
року, наданим їй позивачем в іноземній
валюті, та яке використовується, як
місце постійного проживання
відповідачів по справі, у яких відсутнє
інше нерухоме житлове майно.

З урахуванням викладеного на
правовідносини між сторонами
поширюється дія Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" в період
дії якого не може відбуватись
звернення стягнення на предмет іпотеки
- належну ОСОБА_4 квартиру загальною
площею 29,30 кв.м. розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Правовідносини між сторонами,
пов'язані з виселенням відповідачів з
житлового приміщення є похідними від
передбаченої законом процедури
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а оскільки на сьогоднішній
день спірне нерухоме житлове майно не
може бути примусово стягнуте, то суд
приходить до висновку про відсутність
передбачених законом підстав для
усунення перешкод у здійсненні
стягнення на спірне іпотечне майно
шляхом примусового виселення
мешканців з квартири, а тому в
задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк"
до ОСОБА_2, ОСОБА_4, неповнолітніх
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про виселення із
квартири, розташованої в АДРЕСА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст. 9 Житлового кодексу
України, ст.ст. 33, 35, 38, 39 Закону України
"Про іпотеку", Законом України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", ст.ст.
212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа - служба у справах дітей
Верховинської районної державної
адміністрації про виселення із
квартири, яка є предметом іпотеки та
розташована за адресою: АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Верховинський районний
суд Івано-Франківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, у
цей же строк з дня отримання копії
рішення.

Суддя :
___________________ Атаманюк Р.І.