Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» та товариства з
обмеженою відповідальністю
«Управління громадського харчування
та торгівлі-Сервіс», треті особи -
диспансерне відділення №2
протитуберкульозного диспансеру м.
Маріуполя, протитуберкульозний
диспансер м. Маріуполя, про визнання
наказу про переведення неправомірним
та його скасування, поновлення на
роботі, зобов'язання надати роботу та
визнання наказу про скасування наказу
в частині прийому на роботу
неправомірним та його скасування за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Іллічівський районний суд м. Маріуполя
Донецької області від 14 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 8 липня 2014 року,

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 5 листопада 1987 року з публічним
акціонерним товариством
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК
ім. Ілліча») він перебував у трудових
відносинах. Наказом від 28 березня 2013
року його було звільнено з роботи з 29
березня 2013 року, у зв'язку із переводом
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Управління
громадського харчування та
торгівлі-Сервіс» (далі - ТОВ
«УГХТ-Сервіс»).

Зазначав, що 25 березня 2013 року він
підписав заяву про звільнення за
переводом, при цьому не знав про те, що
йому буде надана робота, яка не
відповідає його стану здоров'я,
оскільки з 1 квітня 2013 року по

14 вересня 2013 року він перебував на
амбулаторному лікуванні у
протитуберкульозному диспансері, а з 15
вересня 2013 року - на стаціонарному
лікуванні. При цьому листки
непрацездатності йому не надавались
через тривалість хвороби і наявність
довідки до акта огляду МСЕК про
встановлення групи інвалідності.
Вважав, що його звільнення відбулося з
порушенням норм трудового
законодавства, оскільки за станом
здоров'я із хворобою туберкульоз його
не мали право переводити та приймати до
підприємства харчової промисловості,
яким він вважає

ТОВ «УГХТ-Сервіс».

Рішенням Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області від 14
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 8 липня 2014 року, позов
задоволено частково.

Визнано неправомірним наказ ТОВ «УГХТ -
Сервіс» №122к від

20 вересня 2013 року в частині скасування
наказу №04к від 1 квітня

2013 року про прийом на роботу за
переводом з ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_4;
скасовано зазначений наказ в частині
скасування наказу №04к від 1 квітня 2013
року про прийом на роботу за переводом
з ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_4; стягнуто
з ТОВ «УГХТ - Сервіс» на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, вірно виходив із того,
що переведення на інше підприємство
мало місце за заявою працівника.
Наказом ТОВ «УГХТ - Сервіс» від 1 квітня
2013 року позивача було прийнято на
роботу, наказ про скасування наказу про
прийняття судом обґрунтовано визнано
незаконним і трудові відносини
вважаються такими, що не припинялися.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області від 14
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 8 липня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська