Справа № 573/2023/14-ц
Номер провадження 2/573/496/14
РІШЕННЯ

іменем України

17 жовтня 2014 року
м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М. С.

при секретарі:
Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопіллі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, треті особи: Білопільська
державна нотаріальна контора
Білопільського району Сумської
області, ОСОБА_2, про визнання права
власності на земельну ділянку (пай) у
порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання права
власності на земельну ділянку (пай) в
порядку спадкування за законом. Свої
вимоги мотивував тим, що його батьками
є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька
відкрилась спадщина, до складу якої
увійшла земельна ділянка площею 4,44 га
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, яка належала померлому на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії
ІІ-СМ № 029535. Однак, він не може
реалізувати своє право на спадщину за
законом у зв'язку з тим, що нотаріус
відмовила у вчиненні нотаріальних дій,
а саме оформлення спадщини на спадкове
майно, так як оригінал Державного акту
на право власності на землю втрачений.
Позивач фактично прийняв спадщину
шляхом поховання батька, зберігання
речей та документів померлого,
користуванням земельною ділянкою.
Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати за ним право
власності на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, площею 4,44 га в порядку
спадкування за законом після батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, його представник за
дорученням ОСОБА_4 надав до суду
письмову заяву про те, що підтримує
заявлений позивачем позов, просить
розглянути справу в його відсутність
(а. с. 22-23 ).

Представник відповідача -
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області в судове засідання також не
з'явився. Сільський голова листом
повідомив, що з позовом згодний, просив
розглянути справу без участі
представника сільради (а. с. 21 ).

Представник третьої особи -
Білопільської державної нотаріальної
контори Сумської області в судове
засідання не з'явився, просять
розглянути справу без участі
представника (а. с. 16 ).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання
також не з'явилась, хоча повідомлена
належним чином. До суду надала заяву
про відмову від спадщини після
померлого чоловіка ОСОБА_1 на користь
сина - позивача у справі ОСОБА_1 (а. с. 20 ).

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно п.11 Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі сторін, на підставі
наявних у справі доказів, без
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до наступних
висновків. .

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України 2004
року визначено, що вказаний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності ЦК України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. При цьому право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК
України право власності на землю
(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.
Право власності на земельну ділянку
поширюється на поверхневий (ґрунтовий)
шар у межах цієї ділянки, на водні
об'єкти, ліси, багаторічні насадження,
які на ній знаходяться, а також простір,
що є над і під поверхнею ділянки,
висотою та глибиною, які необхідні для
зведення житлових, виробничих та інших
будівель і споруд.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають право власності на земельні
ділянки на підставі прийняття
спадщини.

З урахуванням статті 126 Земельного
кодексу України визначено, що право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Пленум Верховного Суду України у п. 20
своєї постанови "Про судову практику
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року роз'яснив, що справи про
спадкування за законом мають
вирішуватись на основі правил глави 86
ЦК України. Спадкування за законом
здійснюється почергово. За відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття всіма спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
спадкоємці відповідної черги.
Зокрема, у першу чергу право на
спадкування за законом

мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу право на спадкування за
законом мають

рідні брати та сестри спадкодавця,
його баба та дід як з боку батька, так і
з боку матері. У третю чергу право на
спадкування за законом мають рідні
дядько та тітка спадкодавця. У
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу

відкриття спадщини. У п'яту чергу право
на спадкування за законом мають інші
родичі спадкодавця до шостого
ступеня споріднення включно.

Судом встановлено, що батьками
позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

У відповідності до свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2 після
реєстрації шлюбу матері позивача,
тобто третьої особі у справі - ОСОБА_2,
присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_2,
про що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу зроблено відповідний
запис за № 23 (а. с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а. с. 8).

Згідно наявної в матеріалах справи
копії Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-СМ № 029535, виданого Сергіївською
сільською радою 17 травня 1999 року на
підставі рішення VІ сесії 23 скликання
Сергіївської сільської ради від 28
квітня 1999 року, зареєстрованого у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 23, ОСОБА_3
на праві приватної власності належала
земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, площею 4,44 га (а. с. 7).

У відповідності до витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
становить 90 816 грн. 39 коп. (а. с. 9).

З довідки, виданої виконкомом
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області вбачається, що ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення
VІ сесії 23 скликання Сергіївської
сільської ради від 28 квітня 1999 року,
належить право на земельну частку (пай)
розміром 4,44 га. Право користування
земельною ділянкою (паєм) посвідчено
Державним актом серії ІІ-СМ № 029535,
зареєстровано у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 23 від 17 травня
1999 року. 20 червня 2014 року сільський
голова Сергіївської сільської ради
повідомила ОСОБА_1 ( сина померлого
ОСОБА_1) про наявність спадкового майна
у вигляді земельної частки (паю)
розміром 4,44 га на території
Сергіївської сільської ради (а. с. 10).

Згідно інформації з Білопільської
державної нотаріальної контори
спадкова справа відносно ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не заводилися (а. с.
16-17 ).

Згідно п. 5. 2 Інструкції про порядок
складання, видачі реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
видача дубліката втраченого
Державного акту на право власності на
земельну ділянку передбачена лише його
власнику.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач має право на вищевказану
земельну ділянку, що залишилась після
смерті батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 та визнати за ним право
власності на земельну ділянку, площею
4,44 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області в порядку спадкування за
законом після батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 316, 328, 373, 1216, 1218, 1220, 1261
ЦК України, ст. ст. 81, 126, п. 5. 2 Інструкції
про порядок складання, видачі
реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року, ст.
ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Сергіївської
сільської ради Білопільського району
Сумської області, треті особи:
Білопільська державна нотаріальна
контора Білопільського району
Сумської області, ОСОБА_2, про визнання
права власності на земельну ділянку
(пай) у порядку спадкування за законом,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на земельну ділянку, площею
4,44 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, яка належала померлому на
підставі Державного акту на право
приватної власності серії ІІ-СМ № 029535,
виданого Сергіївською сільською радою
17 травня 1999 року на підставі рішення VІ
сесії 23 скликання Сергіївської
сільської ради від 28 квітня 1999 року,
зареєстрованого у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 23.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя :