У Х В А Л А

27 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Карпенко С.О., Маляренка А.В., Касьяна
О.П., Штелик С.П.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Державного
підприємства «Львіввугілля», третя
особа - Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Червонограді Львівської області, про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконання трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у
якому зазначав, що протягом 1979−?1994
років він працював на роботі зі
шкідливими умовами на шахтах
Державного підприємства
«Львіввугілля» (далі −? ДП
«Львіввугілля»), внаслідок чого
погіршився стан його здоров'я, він
перебував на стаціонарному лікуванні в
профпатологічному відділенні ЛОКЛ, де
йому встановлено діагноз:
антракосилікоз І ступеня,
інтерстиціальна форма ДН ІІ ступеня −?
захворювання професійне.

05 липня 1994 року складено акт про те, що
професійне захворювання виникло
внаслідок довготривалої багаторазової
дії на організм шахтного пилу, контакту
з промисловою вібрацією, при
недостатньому виконанні заходів,
направлених на запобігання
профзахворювань. 13 липня 1994 року
висновком МСЕК позивачу встановлено
ІІІ групу інвалідності та 60 % втрати
працездатності. При наступних оглядах
МСЕК йому підтверджували встановлений
відсоток втрати працездатності та
встановлену групу інвалідності. 02
вересня 2004 року висновком МСЕК ОСОБА_6
безтерміново встановлено ІІІ групу
інвалідності та 60 % стійкої втрати
працездатності. Просив стягнути з
відповідача 30 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області

від 03 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Львівської області

від 11 березня 2014 року, позов ОСОБА_6
задоволено частково

Стягнуто з ДП «Львіввугілля» на
користь ОСОБА_6 2500 грн на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійного захворювання. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до ДП «Львіввугілля»,
третя особа - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області (далі - ВВДФССНВВПЗ
України у м. Червонограді Львівської
області), про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконання трудових
обов'язків внаслідок професійного
захворювання, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 03
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 11 березня
2014 року.

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

від 09 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: п. 11 Правил відшкодування
власником підприємств, установ і
організацій або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним із
виконанням ним трудових відносин,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня
1993 року № 492 (в редакції до 03 листопада
1997 року) (далі - Правила).

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року,
постановлену за результатами розгляду
справи за позовом про відшкодування
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків внаслідок професійного
захворювання.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Погоджуючись з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 09
квітня 2014 року керувався тим, що
відповідно до п. 11 Правил розмір
відшкодування моральної шкоди не міг
перевищувати двохсот мінімальних
розмірів заробітної плати незалежно
від інших будь-яких виплат. Оскільки
розмір мінімальної заробітної плати
станом на 1994 рік визначений в 1 мільйон
500 тисяч карбованців (ст. 10 Закону
України «Про оплату праці»), що
відповідно до Указу Президента України
від 26 серпня 1996 року «Про грошову
реформу» від 11 листопада 1996 року
становило 15 грн, то максимальний
розмір моральної шкоди за ушкодження
здоров'я під час виконання ОСОБА_6
трудових обов'язків не може
перевищувати 3 тис. грн, з розрахунку
15х200.

Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та передаючи
справу на новий розгляд, суд касаційної
інстанції в ухвалі від 16 липня 2014
року керувався тим, що суди не
врахували, що згідно з чинним на час
виникнення спірних правовідносин
законодавством встановлення обмеження
мінімального розміру відшкодування
моральної шкоди - не менше п'яти
мінімальних розмірів заробітної плати
(ст. 440-1 ЦК Української РСР), та
максимального розміру відшкодування
моральної шкоди, який не може
перевищувати двохсот мінімальних
розмірів заробітної плати
(п. 11 Правил), що діють на час розгляду
справи.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30
вересня 2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України» під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Із огляду на те, що наведені заявником
доводи містять ознаки, які згідно з
вимогами ст. 355 ЦПК України є підставою
для перегляду судових рішень, а саме:
неоднакове застосовування положень п.
11 Правил, тому вказану справу необхідно
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_6 до Державного
підприємства «Львіввугілля», третя
особа - Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Червонограді Львівської області, про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконання трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання,
за заявою ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року допустити до
провадження Верховного Суду України.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї матеріалами надіслати до
Верховного Суду України протягом п'яти
днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: С.О. Карпенко О.П.
Касьян А.В. Маляренко С.П. Штелик