Справа № 2-7960/11
Провадження № 2р/201/16/2014
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2014 року
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Трещова
В.В.

при секретарі - Горбатенко Д.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Дніпропетровську заяву
представника позивача ОСОБА_1 про
роз'яснення рішення суду по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Департаменту
комунально-житлового господарства та
капітального будівництва управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради,
Публічного акціонерного товариства
«Містобанк», треті особи -Орган опіки
та піклування при виконавчому комітеті
Жовтневої районної у
м.Дніпропетровську ради , приватний
нотаріус ОСОБА_5, про встановлення
факту вселення та постійного
проживання, про визнання права
користування житловим приміщенням, про
визнання нечинним розпорядження
приватизаційного органу, про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, визнання недійсним
договору іпотеки, визнання нечинним
виконавчого напису нотаріуса, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська із заявою про
роз'яснення судового рішення звернувся
представник позивача, посилаючись на
те, що Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська від 19.04.2012 року по
вищезазначеній цивільній справі було
винесено рішення, яким позовні вимоги
було задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11.09.2012
року рішення Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 19.04.2012 року було
скасовано частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з цивільних та кримінальних
справи від 12.02.2013 року рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11.09.2012 року було залишено
без змін. В свою чергу свідоцтво про
право власності на житло видавалось на
підставі скасованого рішення. За таких
обставин позивачу не зрозуміло чи
можливо виконати зазначене рішення в
частині визнання недійсним свідоцтва
про право власності на житло, оскільки
відповідач - Департамент
комунально-житлового господарства та
капітального будівництва управління
ЖКГ ДМР теж не надав оригінал
зазначеного свідоцтва. Представник
позивача просив суд роз'яснити чи
можливо виконання рішення суду
департаментом комунально-житлового
господарства та капітального
будівництва управління ЖКГ
Дніпропетровської міської ради в
частині визнання недійсним Свідоцтва
про право власності на житло - квартиру
АДРЕСА_1 при відсутності у департаменту
комунально-житлового господарства та
капітального будівництва управління
ЖКГ Дніпропетровської міської ради
оригіналу Свідоцтва про право
власності на це житло як документа.

Сторони, які приймали участь у
справі та державний виконавець в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду заяви повідомлялися
належним чином про причини не явки суду
не повідомили.

Згідно ч.3 ст.221 ЦПК України неявка осіб,
які брали участь у справі, і (або)
державного виконавця не перешкоджає
розгляду питання про роз'яснення
рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Відповідно п.21 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009 року
№14 «Про судове рішення у цивільній
справі», роз'яснення рішення суду, а не
ухвали, можливе тоді, коли воно не
містить недоліків, що можуть бути
усунені лише ухваленням додаткового
рішення, є незрозумілим, що ускладнює
його реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін в суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду. Якщо
фактично порушене питання про зміну
рішення або внесення в нього нових
даних, в тому числі й роз'яснення
мотивів ухваленого рішення, суд
ухвалою відмовляє в роз'ясненні
рішення.

Судом встановлено, що Жовтневим
районним судом м.Дніпропетровська від
19.04.2012 року по вищезазначеній цивільній
справі було винесено рішення, яким
позовні вимоги було задоволено
частково.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11.09.2012
року рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 19.04.2012 року було
скасовано частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з цивільних та кримінальних
справи від 12.02.2013 року рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11.09.2012 року було залишено
без змін. В свою чергу свідоцтво про
право власності на житло видавалось на
підставі скасованого рішення. За таких
обставин стає не зрозумілим
можливість виконати зазначене рішення
в частині визнання недійсним свідоцтва
про право власності на житло, оскільки
відповідач - Департамент
комунально-житлового господарства та
капітального будівництва управління
ЖКГ ДМР теж не надав оригінал
зазначеного свідоцтва.

Рішення з цієї цивільної справи
було винесено 19.04.2012 року, в частині, що
необхідно роз'яснити, залишено в силі
рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11.09.2012
року.

Згідно вимог ст. 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, не
заборонених законом.

Як встановлено рішенням, право
власності на цю квартиру було набуто
ОСОБА_4 згідно вимог Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду». Згідно вимог абзацу 3
ст. 8 цього закону, передача квартир у
власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації.

Рішенням Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 19.04.2012 року
таке рішення органу приватизації було
скасовано, отже ОСОБА_4 позбавлено
права власності на цю квартиру. Діючим
законодавством України позбавлення
права власності на майно не ставиться в
залежність від наявності, або
відсутності на руках у Відповідача
оригіналів паперових документів, що
підтверджують таке право. Навмисне
приховування та/або знищення цих
документів також не може впливати на
невідворотність виконання судового
рішення.

За таких умов суд доходить
висновку про можливість задоволення
заяви представника, та роз'яснення
рішення в такий спосіб, оскільки
відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.221 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Роз'яснити рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
19.04.2012 року за позовом ОСОБА_2 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Департаменту
комунально-житлового господарства та
капітального будівництва управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради,
Публічного акціонерного товариства
«Містобанк», треті особи - Орган опіки
та піклування при виконавчому комітеті
Жовтневої районної у
м.Дніпропетровську ради, приватний
нотаріус ОСОБА_5, про встановлення
факту вселення та постійного
проживання, про визнання права
користування житловим приміщенням, про
визнання нечинним розпорядження
приватизаційного органу, про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, визнання недійсним
договору іпотеки, визнання нечинним
виконавчого напису нотаріуса в частині
виконання цього рішення департаментом
комунально-житлового господарства та
капітального будівництва управління
ЖКГ Дніпропетровської міської ради при
фактичній відсутності у департаменту
комунально-житлового господарства та
капітального будівництва управління
ЖКГ Дніпропетровської міської ради
оригіналу Свідоцтва про право
власності на житло (реквізити житла), як
можливе за зазначених умов.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
В.В. Трещов