У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи: публічне
акціонерне товариство «Кранобудівна
фірма «Стріла», Національна комісія з
цінних паперів та фондового ринку,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання правочину та
передавального розпорядження
недійсними, за касаційними скаргами
публічного акціонерного товариства
«Кранобудівна фірма «Стріла» та
ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 квітня 2014
року та рішення Апеляційного суду
Київської області від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що у листопаді 1999 року ним було
придбано акції ВАТ «Кранобудівна фірма
«Стріла» у кількості 28 691 штук, що
складало 50,82 % загальної кількості
акцій товариства та що було
зафіксовано у річному звіті товариства
за 2005 рік.

Позивач зазначав, що перебував із
відповідачем у зареєстрованому шлюбі у
період з 09 липня 2005 року по 26 березня 2012
року. У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом про поділ майна
подружжя та під час розгляду справи
довідався про існування договору
купівлі-продажу зазначених акцій від 03
травня 2006 року, укладений між ним та
ОСОБА_2

Позивач вказував, що спірний договір
він ніколи не підписував, що
підтверджується висновком експерта
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України.

З урахуванням наведеного просив суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу акцій ВАТ
«Кранобудівна фірма «Стріла» та
зобов'язати відповідача повернути
вказані акції у кількості 28 691 штук.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 10 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу простих іменних акцій
ВАТ «Кранобудівна фірма «Стріла» у
кількості 28 700 штук сумарною
номінальною вартістю 3 157 000,00 грн від 03
травня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл
судових витрат. В решті позовних вимог
відмовлено.

У касаційних скаргах заявники
порушують питання про скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанції із ухваленням
нового рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування рішення апеляційного суду
відсутні.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності для визнання договору
купівлі-продажу простих іменних акцій
від 03 травня 2006 року недійсним, про що
заявлено відповідачем.

При цьому, відмовляючи в задоволенні
позову в частині визнання недійсним
передавального розпорядження, суд
послався на те, що передавальне
розпорядження не є самостійним
правочином, а є частиною
цивільно-правової угоди іменних цінних
паперів, тому визнання недійсним
такого розпорядження не є належним
способом захисту порушених прав, який
передбачений ст. 16 ЦК України.

Скасовуючи рішення та задовольняючі
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що висновок
суду першої інстанції щодо обізнаності
позивача про існування спірного
договору з 2006 року базується на
припущеннях та спростовується
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки апеляційним судом не було
допущено неправильного застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційні скарги публічного
акціонерного товариства «Кранобудівна
фірма «Стріла» та ОСОБА_4, який діє в
інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Апеляційного суду Київської
області від 10 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова