Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

27 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Іваненко
Ю.Г.,
Лесько А.О.,

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма
«Т.М.М.», подану представником
Курашовим Олексієм Костянтиновичем,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «Т.М.М.» про
стягнення пені за договором,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма
«Т.М.М.» (далі - ТОВ Фірма «Т.М.М.») про
стягнення пені за договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 12 січня 2006 року між
сторонами було укладено інвестиційний
договір № КУ/21П-01-06 будівництва
житлового будинку по АДРЕСА_1,
предметом якого є внесення позивачем
інвестиції в розмірі 101 000 грн, після
чого відповідач передає у власність
позивачу машиномісце в житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1. Позивач
вчасно та у повному обсязі виконав свої
зобовʼ?язання. Відповідач взяті на себе
зобовʼ?язання за укладеним договором
не виконав належним чином. Тому ОСОБА_4
просив стягнути пеню за договором.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 20 березня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до ТОВ Фірма
«Т.М.М.» про стягнення пені за договором
задоволено. Стягнуто з ТОВ Фірми
«Т.М.М.» на користь ОСОБА_4 пеню у
розмірі 15 202 грн 43 коп. та судовий збір в
розмірі

229 грн 40 коп.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
25 червня 2013 року рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 20 березня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року
у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ТОВ Фірма «Т.М.М.»
відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У лютому 2014 року ТОВ Фірма «Т.М.М.»
подало заяву про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 червня 2014 року
у допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ТОВ Фірма «Т.М.М.» про стягнення
пені за договором, за заявою ТОВ Фірма
«Т.М.М.» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ТОВ Фірми «Т.М.М.» -
Курашова О.К. про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 256, 257, 258, ч. 5 ст. 261, ст. 266 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- постанову Вищого господарського суду
України від 30 березня

2011 року у справі за позовом про
стягнення суми, якою постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін;

- постанову колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
суду України від 6 листопада 2013 року у
справі про стягнення заборгованості за
кредитним договором за заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, якою ухвалу суду касаційної
інстанції скасовано, а справу передано
на новий касаційний розгляд;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2011 року у справі про
стягнення боргу за кредитними
договорами, якою ухвалу суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», із змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту постанови Вищого
господарського суду України від 30
березня

2011 року та ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2011 року не
вбачається тотожності встановлених
фактичних обставин справи. А тому із
них не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. ст. 256, 257, 258, ч. 5 ст. 261, ст.
266 ЦК України.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня

2011 року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-

360 Цивільного процесуального кодексу
України», із змінами та доповненнями,
роз'яснено, що судовими рішеннями, на
які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть бути, зокрема,
рішення судової палати у цивільних
справах Верховного суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції.

Оскільки постанова Верховного Суду
України від 6 листопада

2013 року прийнята Верховним Судом
України не як судом касаційної
інстанції, тому на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «Т.М.М.» про
стягнення пені за договором, за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «Т.М.М.»,
поданою представником Курашовим
Олексієм Костянтиновичем, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
судді:О.І. Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г.
Іваненко А.О. Лесько