АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Шклянка М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
27 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 рокупозивач ОСОБА_3
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому, з урахуванням уточнених вимог,
просив стягнути з ОСОБА_1 на його
користь матеріальну шкоду у розмірі 61
978,00 грн та вирішити питання судового
збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22.12.2012
року з вини відповідача сталося
залиття його квартири. Проте, ОСОБА_1
відмовляється відшкодувати завданні
залиттям збитки у добровільному
порядку, що стало підставою для
звернення до суду за захистом своїх
прав.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27 жовтня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
суму матеріальної шкоди в розмірі 56 978
грн, судовий збір в розмірі 595,17 грн.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на те, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що висновок експерта
№8081/13-43 за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи є необґрунтованими та
таким, що суперечить іншим матеріалам
справи та викликає сумніви у його
правильності, оскільки він зроблений
на підставі припущень та ймовірностей,
що підтвердив сам експерт під час його
опитування у судовому засіданні.

Крім того, суд першої інстанції
незаконно відмовив відповідачу у
задоволенні клопотання про
призначення повторної експертизи та
при ухваленні рішення прийняв до уваги
та використав суму матеріального
збитку вказану експертом у висновку,
який складений експертом з численним
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Зазначив, що Акт про залиття не міг бути
взятий судом до уваги, як належний та
допустимий доказ, оскільки він
складений з значними порушеннями та не
відповідає вимогам чинного
законодавства, а саме: Правилам
утримання жилих будинків га
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства, від
17.05.2005р., № 76.

Апелянт також звертає увагу на те, що
один із свідків допитаних у судовому
засіданні - ОСОБА_5, який підписався під
Актом, підтвердив суду, що на місці
залиття присутнім не був, а підписався
бо йому було так вказано.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу
підтримав та просив її задовольнити з
вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_3 проти скарги
заперечував просив рішення суду у
справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що шкода завдана
позивачу в результаті пошкодження його
майна у зв'язку з залиттям квартири, є
такою, що завдана з вини відповідача.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено,
що власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень статей 1166 та 1167
ЦК України для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової та моральної шкоди, зокрема в
результаті бездіяльності заподіювача,
необхідна сукупність таких
обов'язкових умов: наявність шкоди,
протиправність дій заподіювача шкоди,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою заподіювача і шкодою, вина в
заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність
за загальним правилом настає лише за
вини заподіювача шкоди. Причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
особи та завданою шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності, яка
передбачає, що шкода стала об'єктивним
наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття регулює загальні
підстави для відшкодування шкоди в
рамках позадоговірних (деліктних)
зобов'язань.

Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є:
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою, вина.
Відсутність хоча б одного з цих же
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що згідно Акту про
залиття, затвердженого начальником ЖЕД
-204, 23.12.2014 року в будинку АДРЕСА_1 аварія
трапилась на системі центрального
опалення гарячого водопостачання від
25.12.2012 року (а.с.8). Причиною залиття є те,
що в квартирі НОМЕР_2 вийшов з ладу
прилад центрального опалення з причин
халатного виношення мешканців до
опалювальних приладів.

Згідно з журналом заявок до
диспетчерської служби, 23.12.2012 року о 6.45
надійшла заявка від мешканців
кв.НОМЕР_1, про те, що їх заливає
холодною водою. Згідно даних наданих
аварійною службою, встановлено, що
залиття сталось внаслідок того, що в
кв.НОМЕР_2 розмерзлись та лопнули дві
батареї (а.с.119).

Згідно з висновком експерта за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи від
06.08.2014 року №8081/13-43, а також з пояснень
експерта ГучкоО.В., наданих в судовому
засіданні встановлено, що характер і
місце розташування пошкоджень
опоряджувальних покриттів
конструкцій, які зазначені вище по
приміщеннях квартири, свідчить про те,
що такі пошкодження могли утворитись
внаслідок залиття рідиною з вище
розташованих приміщень або
конструкцій будівлі. Матеріальна шкода
завдана позивачу внаслідок залиття
його квартири згідно вказаного
висновку експерта становить 61978 грн.

Відповідно до розписок, що містяться в
матеріалах справи, в рахунок
компенсації за спричинену залиттям
шкоду чоловіком відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 було сплачено позивачу 5000 грн.

Крім того, відповідно до показів
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є
працівниками ЖЕД-204, в квартирі АДРЕСА_2
і власником якої є відповідач, фактично
в той час ніхто не проживав, тому, коли
було підключено централізоване
опалення будинку, власниця квартири не
прослідкувала за приладами опалення, і
у зв'язку з пробками повітря, які
утворились в батареях та оскільки в
квартирі були відкриті вікна, батареї
фактично замерзли та лопнули.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що залиття сталось
внаслідок халатних дій відповідача, а
тому її вина у спричиненні позивачу
матеріальної шкоди повністю
встановлена, оскільки протилежного
суду не доведено.

Не заслуговують на увагу апеляційної
інстанції твердження апелянта про те,
що висновок експерта не відповідає
вимогам закону, оскільки вказана
експертиза була проведена за
клопотанням ОСОБА_1

Крім того, експерт Гучко О.В. надсилала
ОСОБА_1 клопотання про забезпечення
умов роботи судового експерта по
місцезнаходженню об'єкта дослідження,
в якому повідомила відповідача про те,
що обстеження квартири відбудеться
17.06.2014 з 10:00 годин, а тому перешкод в її
участі огляду квартири не було.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, а тому є таким, що набрало
законної сили.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 жовтня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді