АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6641/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В.В. Доповідач - Котушенко
С.П. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа сектор у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Новомосковського МВ
ГУМВС України у Дніпропетровській
області про витребування майна з
чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння. Позивач
вказував на те, що за договором
купівлі-продажу від 23 липня 1997 року
йому належить будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1. Тривалий час він
знаходився в місцях позбавлення волі. В
період відбування покарання він
довідався, що у його будинку проживають
невідомі люди, будинок було декілька
разів продано через товарну біржу.
Після його звільнення виявилось, що всі
правовстановлюючі документи на
вказазаний будинок загублені. В 2010 році
він отримав витяг з реєстру, що
підтверджує його право власності на
домоволодіння і зареєструвався в ньому
з сином.

Незважаючи на те, що 18 травня 2012 року
ОСОБА_2 відмовлено судом у задоволенні
позову про визнання дійсними договорів
купівлі-продажу будинку, вона не
звільняє домоволодіння, чим порушує
його право на користування своєю
власністю, у зв'язку з чим позивач
просить витребувати із чужого
незаконного володіння вказане
домоволодіння; виселити з нього
відповідача та зняти з реєстраційного
обліку; вселити його з малолітнім сином
в зазначене домоволодіння.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 лютого 2014 року (з
урахуванням ухвали від 08 липня 2014 року
про виправлення описки) позов
задоволено в частині витребування
домоволодіння, виселення відповідача
та вселення позивача з дитиною. В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення, як
незаконного, необґрунтованого,
постановленого з порушенням норм
матеріального права та про ухвалення
нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів не
вбачає передбачених законом підстав
для задоволення апеляційних скарг.

У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України
право власності є непорушним, Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

За правилами ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК
України.

Зокрема, ст.387 ЦК України надає
власнику право витребувати майно із
чужого незаконного володіння.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 23 липня 1997
року ОСОБА_3 належить будинок по
АДРЕСА_1.

12 вересня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
а 22 грудня 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було укладено договори купівлі-продажу
вказаного будинку, зареєстровані на
товарній біржі «Новомосковська».

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 травня 2012 року, ухваленим
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
та ОСОБА_3 про визнання дійсними
договорів купівлі-продажу будинку, у
задоволенні позову відмовлено. При
цьому було встановлено, що ОСОБА_3 з 08
вересня 1998 року знаходився в місцях
позбавлення волі, а тому не міг 12
вересня 1998 року укласти договір
купівлі-продажу будинку з ОСОБА_4

Встановивши, що відповідач чинить
позивачеві перешкоди в користуванні
належним йому домоволодінням, суд
обгрунтовано задовольнив позов в
частині витребування домоволодіння з
незаконного володіння ОСОБА_2,
виселення її та вселення позивача з
дитиною. Виходячи з недоведеності
факту реєстрації відповідача у
спірному домоволодінні, суд правильно
відмовив у задоволенні даної частини
позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач та її представник не
повідомлялись судом про час розгляду
справи і були позбавлені змоги заявити
клопотання про допит свідка ОСОБА_4, не
є підставою для скасування рішення з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вона
знаходилась на розгляді суду з травня
2012 року. Відповідач та її представник
неодноразово приймали участь в судових
засіданнях, проте клопотань про допит
свідка ОСОБА_4 не заявляли.

Після скасування 30 липня 2013 року
апеляційним судом Дніпропетровської
області ухвали суду першої інстанції
про зупинення провадження по даній
справі, вона ще декілька разів
призначалася до розгляду, проте
відповідач в судові засідання не
з'являлась. Її представник
неодноразово подавав заяви про
відкладення розгляду справи, в тому
числі й призначеного на 20 лютого 2014
року (а.с.186), що спростовує доводи
скарги про неповідомлення відповідача
про час розгляду справи.

Крім того ОСОБА_4 давав свої пояснення
суду по обставинам купівлі-продажу
спірного будинку при розгляді справи
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3
про визнання дійсними договорів
купівлі-продажу будинку, котрі
викладені в рішенні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 травня 2012 року (а.с.92-93). А
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській,
адміністративній справі, що набрало
законної сили, згідно із ч.3 ст. 61 ЦПК
України, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи, або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає
матеріалам справи та вимоги закону, що
регулює зазначені правовідносини,
підстав для його скасування не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
Котушенко С.П.

Судді
Петренко І.О.

Романюк М.М.