АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий 1 інстанції - Коренюк А.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М. Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» -
Требіна Ігоря Андрійовича на ухвалу
Дарницького районного суду м.Києва від
01 жовтня 2014 року про відмову в
задоволення заяви про забезпечення
позову по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, Дарницький районний відділ
Державної міграційної служби у м.
Києві, орган опіки та піклування
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання права
власності та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернувся до суду із вказаним
позовом та заявою про забезпечення
позову, в якій просив в забезпечення
позову накласти арешт шляхом
проведення державної реєстрації
обтяження на нерухоме майно, що
належить на праві власності ОСОБА_3, а
саме на квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві та
складається з двох жилих кімнат,
загальна площа: 54,40 кв. м., жила площа: 30,10
кв.м. Заборонити Дарницькому районному
відділу Державної міграційної служби в
м. Києві проводити реєстрацію будь-яких
осіб в даній квартирі.

В мотивування вимог посилався на те, що
невжиття таких заходів може утруднити
та зробити неможливим виконання
рішення суду про задоволення позовних
вимог, оскільки до моменту прийняття
рішення ОСОБА_3 може скористатись своїм
правом, як власника квартири та продати
її іншій особі.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 01 жовтня 2014 року у
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, представник позивача ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» - Требін І.А.
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу та постановити нову
про задоволення заяви. В обґрунтування
своїх вимог посилається на те, що
ухвала суду є незаконною, прийнятою з
порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що вирішуючи питання про
відмову в забезпечені позову по даній
справі, суд не обґрунтував свого
рішення, не зазначив з яких підстав він
виходив відмовляючи в задоволенні
заяви, не звернув уваги на розмір
заборгованості третьої особи
(позичальника) ОСОБА_5 є значним і як
наслідок невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, який вже не раз відчужувався
без згоди банку.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» доводи апеляційної
скарги підтримав та просив її
задовольнити.

Відповідач та треті особи в судове
засідання не з'явилися, належним чином
повідомлені про місце і час судового
засідання, а тому колегія суддів вважає
можливим розглядати справу
відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
виходив з відсутності правових підстав
для її задоволення.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151
ЦПК України), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватися
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб, чи
учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що в
забезпечення виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором від
19 лютого 2007 року № 99-07-И/09, між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та позичальником
було укладено іпотечний договір, який
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстровано в
реєстрі за № 743 (заборона відчуження
зареєстровано в реєстрі № 744.)

Предметом іпотеки за договором є
квартира АДРЕСА_1 в м. Києві та
складається з двох жилих кімнат,
загальна площа: 54,40 кв. м, жила площа: 30,10
кв. м(а.с.26-29)

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 24 листопада 2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим №8279, квартира АДРЕСА_1
була продана ОСОБА_8 відповідачу -
ОСОБА_3 (а.с.42-45).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 21 грудня 2012 року, яке набрало
законної сили, позов ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» до ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволено частково.

В рахунок погашення кредитної
заборгованості за кредитним договором
№ 99-07-И/09 від 19 лютого 2007 року у розмірі 4
513 515,02 грн. звернуто стягнення на
предмет іпотеки, шляхом визнання за ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» права на
продаж будь-якій особі - покупцеві
наступного предмету іпотеки: квартиру
АДРЕСА_1 за початковою ціною у розмірі
839 815 з наданням банку всіх повноважень
продавця, необхідних для здійснення
продажу (а.с.36-40).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про часткове задоволення
заяви про забезпечення позову,
оскільки невжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_3 на праві приватної власності
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
вимоги представника позивача ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» - Требіна І.А. щодо
заборони Дарницькому районному
відділу державної міграційної служби в
м. Києві проводити реєстрацію будь-яких
осіб в квартирі АДРЕСА_1, не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви позивачем ставилося питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності, а тому
вимоги в заяві про забезпечення позову
щодо заборони проводити реєстрацію
будь-яких осіб в спірній квартирі не
стосуються предмету даного позову та
не є співмірними із заявленими
позовними вимогами.

Також, колегія суддів погоджується з
доводами апеляційної скарги, щодо
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права при розгляді
вказаної заяви про забезпечення
позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи
заява про забезпечення позову подана
до суду 25 червня 2014 року разом із
позовною заявою (а.с.1-13), проте вказана
заява була розглянута судом першої
інстанції лише 01 жовтня 2014 року, що є
порушенням вимог ст.153 ЦПК України.

Крім того, ухвала суду першої інстанції
про відмову в задоволенні заяви
представника позивача ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» - Требіна І.А. про
забезпечення позову не вмотивована та
необґрунтована та є такою, що не
відповідає вимогам ст.210 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасування ухвали суду першої
інстанції та постановлення нової про
часткове задоволення заяви про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві,
що належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» -
Требіна Ігоря Андрійовича
задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду
м.Києва від 01 жовтня 2014 року скасувати
та постановити нову наступного змісту.

Заяву представника позивача
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» -
ТребінаІгоря Андрійовича про
забезпечення позову - задовольнити
частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності.

Виконання ухвали щодо накладення
арешту покласти на відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м.
Києві.

Стягувач: публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Артема, 60.

Боржник: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
паспорт серії № НОМЕР_1, відповідно до
відмітки у паспорті НОМЕР_2 від 12 грудня
2007 року має право вчиняти дії без
ідентифікаційного номеру

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення ухвали до виконання
один рік.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: