Справа № 743/1245/14-ц
Провадження № 2/743/328/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року

Ріпкинський районний суд
Чернігівської області у
складі:головуючого-суддіСташківа
В.Б.,при секретаріНерус Н.І., за
участюпозивачки ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Ріпки в залі
суду справу

за позовом ОСОБА_3 доОСОБА_4
провідшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої малолітньою
особою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась з названим позовом
до ОСОБА_4.

В обґрунтування позову зазначила, що
ухвалою Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 28 серпня 2014
р. встановлено, що 13.03.2014 року, близько 18
год. 30 хв., ОСОБА_6, який не досяг віку
настання кримінальної
відповідальності, перебуваючи поблизу
житлового будинку АДРЕСА_1
Чернігівської області, на ґрунті
раптово виниклих неприязних відносин,
умисно наніс ОСОБА_7 два удари кулаком в
область голови, спричинивши легкі
тілесні ушкодження. Одночасно
кримінальне провадження № 0000088 за
ознаками суспільно-небезпечного
діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК
України щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 було
закрито, у зв'язку з недосягненням віку
настання кримінальної
відповідальності. Також було
застосовано щодо неповнолітнього
ОСОБА_6 заходи виховного характеру у
виді обмеження дозвілля, заборонивши
йому перебування поза житловими
приміщенням за місцем проживання
починаючи з 21 години кожного дня,
строком на 1 рік 6 місяців та передано
неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд
батька - ОСОБА_6 ОСОБА_4, строком на 1 рік 6
місяців.

Посилаючись на ст.ст. 55, 56, 128 КПК
України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1178 ЦК України,
ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_4 188 грн.
69 коп. майнової шкоди та 2000 грн.
моральної шкоди, завданої в результаті
вчинення суспільно-небезпечного
діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
України малолітнім сином останнього
ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
позов підтримада з вказаних в ньому
підстав, вказавши, що її син 7 днів
перебував в Чернігівській обласній
дитячій лікарні.

Відповідач ОСОБА_4, визнаючи обставини
нанесення його сином ОСОБА_6 легких
тілесних ушкоджень ОСОБА_7 13 березня 2014
р. та визнаючи вимоги про стягнення
майнової шкоди, заперечив проти
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, так як вважає, що у
такий спосіб позивачка хоче нажитись
на ньому, оскільки її син на другий день
вже не лежав у лікарні, а його син також
отримав тілесні ушкодження.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Позивачка ОСОБА_3 являється матір'ю
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
стверджується свідоцтвом про його
народження серії НОМЕР_3, а відповідач
ОСОБА_4 являється батьком малолітнього
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про народження останнього
НОМЕР_4.

Сторонами визнається та в силу ч. 1 ст. 61
ЦПК України не підлягає доказуванню та
обставина, що 13.03.2014 року, близько 18 год.
30 хв., ОСОБА_6, який не досяг віку
настання кримінальної
відповідальності, перебуваючи поблизу
житлового будинку АДРЕСА_1
Чернігівської області, на ґрунті
раптово виниклих неприязних відносин,
умисно наніс ОСОБА_7 два удари кулаком в
область голови, спричинивши легкі
тілесні ушкодження.

З висновку експерта № 304 від 28.04.2014 р.
вбачається, що внаслідок цих дій у
ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у
вигляді: синців, саден, забиття м'яких
тканин обличчя, субкон'юнктивального
крововиливу нижньої повіки лівого ока,
котрі виникли від дії тупих предметів і
як у сукупності так і кожен окремо
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, як такі, що не
спричинили короткочасного розладу
здоров'я чи незначної стійкої втрати
працездатності. В той же час, діагноз
закрита черепно-мозкова травма та
струс головного мозку не підтверджений
клінічними даними.

Ухвалою Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 28 серпня 2014
р. (№ 743/714/14-к):

- кримінальне провадження № 0000088
за ознаками суспільно-небезпечного
діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК
України щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 було
закрито, у зв'язку з недосягненням віку
настання кримінальної
відповідальності;

- щодо неповнолітнього ОСОБА_6
застосовано заходи виховного
характеру у виді обмеження дозвілля,
заборонивши йому перебування поза
житловими приміщенням за місцем
проживання починаючи з 21 години
кожного дня, строком на 1 рік 6 місяців;

- передано неповнолітнього ОСОБА_6 під
нагляд батька - ОСОБА_6 ОСОБА_4, строком
на 1 рік 6 місяців.

Вказана ухвала набрала законної сили 30
вересня 2014 р..

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 1178 ЦК
шкода, завдана малолітньою особою (яка
не досягла 14 років), відшкодовується її
батьками, якщо вони не доведуть, що
шкода не є наслідком здійснення або
ухилення ними від здійснення виховання
та нагляду за малолітньою особою.

Судом встановлено, що всупереч ст.ст. 10,
11, 58-60 ЦПК України, ст.. 1178 ЦК України,
ОСОБА_4, як батько малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 не довів, що шкода не є
наслідком здійснення або ухилення ним
від здійснення виховання та нагляду за
малолітньою особою.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода
завдана майну фізичної особи
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, однак особа
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Судом встановлено, що наданими
позивачкою ОСОБА_3 чеками підтверджено
затрату 80 грн. 93 коп. на придбання ліків,
які не заперечуються ОСОБА_4, тому вони
підлягають стягненню з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3.

В той же час, благодійні внески в
лікувальні установи здійснюються на
підставі Закону України від 16 вересня
1997 року № 531/97-ВР "Про благодійництво та
благодійні організації", відповідно до
якого благодійництво - добровільна
безкорислива пожертва фізичних та
юридичних осіб у поданні набувачам
матеріальної, фінансової,
організаційної та іншої благодійної
допомоги, а благодійна організація -
недержавна організація, головною метою
діяльності якої є здійснення
благодійної діяльності в інтересах
суспільства або окремих категорій осіб
згідно із цим Законом.

Проаналізувавши дану норму та
обставини справи, суд робить висновок,
що витрати в сумі 50 грн. на благодійну
допомогу та 1 грн. на касове
обслуговування даного платежу, внесені
14.03.2014 р., згідно квитанції № 101/193 з
призначенням платежу «благодійні
внески», які ОСОБА_3 просила стягнути в
позовній заяві, згідно вимог даного
Закону не є обов'язковими, а тому не
підлягають відшкодуванню з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3.

Також не підлягають стягненню з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 і 50 грн. на благодійну
допомогу та 1 грн. на касове
обслуговування даного платежу, внесені
14.03.2014 р., згідно дублікату квитанції №
101/193 з призначенням платежу
«благодійні внески», оскільки
позивачка одну суму просить стягнути
двічі.

Не підлягають стягненню з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 витрати в сумі 5 грн. 76
коп. понесені позивачкою на придбання
«бахилів» та мінеральної води.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування 2000 грн. моральної
шкоди, то суд враховує наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Проаналізувавши ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1178 ЦК
України, врахувавши вимоги розумності
і справедливості та вищеописані
характер і спосіб завдання цих втрат
малолітнім сином відповідача, суд
знаходить, що розмір відшкодування
моральної шкоди належить визначити у
розмірі 1000 грн., який і слід стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,
задовольнивши в цій частині позов
частково.

В порядку ст. 88 ЦПК України слід
стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 13, 14, 60, 208, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1178 ЦК
України, Законом України "Про
благодійництво та благодійні
організації", суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_2 проживаючого за
адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_2 :

- 80 грн. 93 коп. (вісімдесят гривень
дев'яносто три копійки) майнової шкоди,
завданої вчиненням малолітньою особою
суспільне-небезпечного діяння;

- 1000 грн. (одна тисяча гривень) моральної
шкоди, завданої вчиненням малолітньою
особою суспільне-небезпечного діяння;

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_2 проживаючого за
адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в
розмірі 120 грн. 29 коп. (сто двадцять
гривень двадцять дев'ять копійок).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
Ріпкинський районний суд
Чернігівської області. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий
В.Б.Сташків