Провадження № 4-с/344/82/14
У Х В А Л А

29 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
в складі:

головуючої – судді
Польської М.В.

при секретарі с/з/
ОСОБА_1,

за участю представника скаржника
ОСОБА_2, представника заінтересованої
особи ОСОБА_3,

розглянувши справу за скаргою ПАТ
«Івано-Франківськгаз» в особі
Івано-Франківського управління по
експлуатації газового господарства на
дії державного виконавця, –

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Івано-Франківськгаз» в особі
Івано-Франківського управління по
експлуатації газового господарства
звернулося до Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області із скаргою на дії старшого
державного виконавця ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_3.

Скаргу обґрунтовано тим, що 03 лютого 2014
року Івано-Франківським міським судом
було видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Івано-Франківськгаз» в особі
Івано-Франківського УЕГГ
заборгованості за спожитий газ. Однак,
23.07.2014 року старшим державним
виконавцем винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, оскільки відсутній в
судовому наказі ідентифікаційний
номер боржника, яка отримана
скаржником 8.10.2014 року.

Представник скаржника підтримала
заявлені вимоги, просила скаргу
задовольнити.

Представник суб'єкта оскарження
заперечив проти задоволення заявленої
вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши пояснення представника
скаржника та суб’єкта оскарження,
судом встановлено, що спір між
сторонами виник з приводу дій старшого
державного виконавця ВДВС
Івано_Франківського МУЮ при виконанні
судового наказу від 03.02.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що
03.02.2014 року Івано_Франківським міським
судом було видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Івано-Франківськгаз» в особі
Івано-Франківського УЕГГ
заборгованості за спожитий газ в сумі
1468,01 грн, стягнення судових витрат в
сумі 114,70 грн. (а.с.7).

Старшим державним виконавцем відділу
ДВС Івано-Франківського міського
управління юстиції було винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 23.07.2014
року, оскільки у виконавчому документі
не вказано ідентифікаційний номер
боржника (а.с.6)

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України “Про виконавче провадження”
(далі Закон). Вказаний нормативний акт є
спеціальним по відношенню до інших
нормативних актів при вирішенні
питання щодо оцінки дій державного
виконавця.

Судові накази видані
Івано-Франківським міським судом є
виконавчим документом, що підлягає
виконанню державною виконавчою
службою і відповідають вимогам даного
закону.

Відповідно до частини
другої статті 32 Конституції України й
частини першої статті 302 ЦК України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення
вказаного положення Конституції
України міститься в Рішенні
Конституційного Суду України від 20
січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до
пункту 1 якого збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди державою, органами
місцевого самоврядування, юридичними
або фізичними особами є втручанням в її
особисте та сімейне життя, таке
втручання допускається винятково у
випадках, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту
виконавчого документа встановлені
частиною першою статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якою передбачено, що потрібно
зазначати у виконавчому документі
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника (фізичної особи), а пунктом 6
частини першої статті 26 цього Закону
встановлено, що у разі невідповідності
змісту виконавчого документа вимогам
статті 18 державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження.

Відповідно до пункту 3
частини третьої статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець при здійсненні
виконавчого провадження має право з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі й конфіденційну.

Таким чином, не можна погодитись з
висновком про те, що відсутність у
судовому наказі певних даних про особу
боржника (в тому числі даних стосовно
його ідентифікаційного номера) є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

Дану правову позицію
висловив Верховний Суд України у
справі № 6-45цс14.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до статей 383, 384
ЦПК та статті 82 Закону України «Про
виконавче провадження» скарги на
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або начальника
відділу державної виконавчої служби,
державних виконавців і посадових осіб
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України та
відділів державної виконавчої служби
(далі – ВДВС) Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласного,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, що
стосуються виконання судових рішень,
подаються до суду, який видав
виконавчий документ.

У разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов’язує державного виконавця або
іншу посадову особу ДВС задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

Стосовно вимоги скаржника щодо
виконання судового наказу, то суд
звертає увагу на те, що дії державного
виконавця повинні відповідати вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження» і суд не вправі
втручатися в діяльність державного
виконавця при виконанні виконавчого
документа.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, відповідно до
Закону України „Про виконавче
провадження”, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу начальника Івано-Франківського
УЕГГ ПАТ «Івано_Франківськгаз» на дії
державного виконавця про визнання
незаконною постанови старшого
державного виконавця про відмову у
виконанні судового наказу по справі №
344/19808/13-ц про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості за спожитий природний
газ - задовольнити частково.

Поновити строк доля подання скарги на
рішення державного виконавця,
пропущений з поважних причин.

Визнати незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_3 про відмову
у відкритті провадження №44103962.

Зобов’язати старшого державного
виконавця відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції прийняти до
виконання судовий наказ, виданий
Івано_Франківським міським судом 03
лютого 2014 року у справі № 344/19808/13-ц про
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за
спожитий природний газ в сумі 1468,01 грн,
стягнення судових витрат в сумі 114,70
грн.

В задоволенні решти заявлених вимог –
відмовити.

Ухвала суду набирає
законної сили після закінчення строку
подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

Польська М.В.