Провадження № 2/308/305/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Посилається на те, що відповідно до
розписки від 03.03.2012 р. відповідачка
зобов'язалася повернути у повному
обсязі до 03.08.2012 р. та згідно розписки
від 05.07.2012 р. відповідачка отримала у
повернути в повному обсязі до 01.01.2013 р.
Неодноразові звернення до
відповідачки з приводу повернення
боргу та виконання зобов'язання по
розписці залишенні без реагування та
повністю ігноруються нею. З огляду на
неповернення отриманих у позику
грошових коштів у визначений строк,
просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму
боргу та нарахованих у відповідності
грн. - 3 % річних за прострочення
грошового зобов'язання за розпискою
567 грн. - 3 % річних за прострочення
грошового зобов'язання за розпискою
Позивач у судове засідання не з'явився.
Подав заяву, в якій просить розглянути
справу без його участі, позовні вимоги
підтримує повністю та не заперечує
проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, хоча про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про причини неявки суд
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України, згідно з якими у разі неявки в
судове засідання відповідача, який був
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не
з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197
ЦПК України, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити повністю виходячи з
В судовому засіданні встановлено, що
03.03.2012 р. відповідачка ОСОБА_2 взяла у
зобов'язалася повернути до 03.08.2012 р. та
05.07.2012 р. відповідачка взяла у борг від
повернути до 01.01.2013 р. Взяті на себе
зобов'язання відповідачка підтвердила
власноручно написаними розписками,
однак не виконала їх.
Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.
208 ЦК України у письмовій формі
належить вчиняти правочини між
фізичними особами на суму, що перевищує
у двадцять і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. За правилами ч. 2 ст. 207 цього ж
кодексу, правочин вважається таким що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Отже, у даному випадку, наявні
обставини передбачені статтею 509 ЦК
України, згідно якої зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, сплатити
гроші або утриматися від певної дії), а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК і мають
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.
Згідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідно до ст.
610 ЦК України порушення зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 625 цього Кодексу передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливості
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі , визначені
родовими ознаками , а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості. Договір
позики, згідно до ст. 1047 цього Кодексу
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. За змістом ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Позивач у зв'язку з простроченням
грошових зобов'язань за розписками на
підставі ст. 625 ЦК України просить
стягнути з відповідачки 3 % річних від
простроченої суми, а саме 766 грн. за
розпискою від 03.03.2012 р., починаючи з
03.08.2012 р. та 567 грн. за розпискою від
05.07.2012 р., починаючи з 01.01.2013 р.
Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб , поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Згідно
ст. 60 цього Кодексу кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ст.ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні
бути належними і допустимими.
Обставини справи, які за законом можуть
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Враховуючи наведене, суд вважає, що
вимоги позивача слід задовольнити та
стягнути з відповідачки на його
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки також підлягають
стягненню на користь позивача судові
витрати у сумі 413.33 грн.
Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 202, 207, 208, 509, 526, 530, 610, 611, 625,
1046, 1049 ЦК України суд,
Позов задовольнити повністю.
(сорок одну тисячу триста тридцять три)
гривні та 413 (чотириста тринадцять)
гривень 33 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто
Ужгородським міськрайонним судом
Закарпатської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.