АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22- ц/796/9146/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гребенюк В.В.
Доповідач: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 та Кур′?яти
Віталія Васильовича - представника
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 14 травня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач ПАТ «Родовід
Банк» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 13.12.2007 між позивачем
та відповідачем був укладений договір
№ 77.1/АА-00263.07.2 (надалі за текстом -
кредитний договір) за умовами якого
позивач надав відповідачу кредитні
кошти в сумі 24 500 доларів США зі сплатою
12.5 % річних на строк до 13.12.2014. В свою
чергу, відповідач зобов'язався
прийняти, належним чином використати
та повернути зазначені кошти у строки,
передбачені кредитним договором, а
також сплатити відповідну плату за
користування кредитними коштами і
виконати всі інші зобов'язання,
визначені кредитним договором.
Відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання, внаслідок чого
утворилась заборгованість за кредитом,
яка станом на 14.10.2013 складає 22 732 долари
США 06 центів та 1 761 254.31 грн. - загальна
сума пені за несвоєчасне погашення
кредиту та загальна сума 3 % річних від
простроченої кредитної
заборгованості. Відповідач свої
зобов'язання щодо погашення
заборгованості за наданим кредитом та
сплати процентів за користування ним
не виконав, у зв'язку з чим позивач
звернувся за захистом порушеного права
до суду.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 14 травня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» (Код , МФО 321712)
заборгованість за кредитом у розмірі 15
154 (п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят
чотири) долари США 14 центів,
заборгованість за процентами у розмірі
7 577 (сім тисяч п'ятсот сімдесят сім)
доларів США 92 центи. Стягнуто з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» (Код , МФО 321712) 3 (три)
проценти річних від суми простроченого
кредиту та процентів у розмірі 9 008
(дев′?ять тисяч вісім) гривень 63
копійки, пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом та
процентів по кредиту у розмірі 30 285
(тридцять тисяч двісті вісімдесят
п'ять) гривень 15 копійок. В іншій
частині в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Здійснено розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції представники
сторін подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду першої
інстанції у частині стягнення пені
змінити та задовольнити в цій частині
позовні вимоги, стягнути з відповідача
на користь банку пеню у повному
розмірі, а саме 1 752 245,68 грн. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишити без змін, посилаючись на те, що
відповідач не подавав заяви до суду про
зменшення розміру неустойки у
розумінні істотних умов ч. 3 ст. 551 ЦК
України, а тому судом першої інстанції
невірно застосована зазначена норма
законодавства

Представник відповідача порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в частині задоволених
позовних вимог та ухвалення нового
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ПАТ «Родовід Банк», мотивуючи
тим, що рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що в матеріалах
справи не міститься детального
розрахунку заборгованості відповідача
перед позивачем. До того ж,
неправомірним вбачається нарахування
позивачем заборгованості в доларах
США, оскільки грошові кошти за
кредитним договором відповідачу були
надані в гривнях. Також, вважає, що суд
першої інстанції неправомірно
задовольнив позовні вимоги в частині
стягнення трьох відсотків річних у
розмірі 9008, 63 грн. в порядку ст. 625 ЦК
України, так як в даному випадку має
місце подвійне стягнення, оскільки
кредитним договором передбачено
стягнення відсотків, тому в даному
випадку така позиція суду першої
інстанції прямо суперечить чинному
законодавству.

У судовому засіданні представник
позивача Кур′?ята В.В. підтримав доводи
апеляційної скарги, поданої в
інтересах ПАТ «Родовід Банк»,
заперечував проти доводів скарги
представника відповідача.
Представники відповідача ОСОБА_5,
ОСОБА_6 підтримали доводи скарги,
поданої в інтересах ОСОБА_3,
Заперечували проти скарги
представника ПАТ «Родовід Банк»

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позов ПАТ
«Родовід Банк», суд першої інстанції
виходив із того, що відповідач ОСОБА_3
згідно умов договору взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконував, у передбачені в договорі
терміни гроші не повертав, а тому з
нього на користь позивача слід
стягнути заборгованість за кредитом на
процентами в сумі 22 732,06 доларів США, 3
(три) проценти річних від суми
простроченого кредиту в сумі 5 388,97 грн.
та 3 (три) проценти річних від суми
прострочених процентів в сумі 3 619,66
грн., а також зменшений розмір
нарахованої пені за несвоєчасне
погашення кредитної заборгованості в
сумі 30 285,15 грн.

Проте повністю з таким висновком суду
погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 13
грудня 2007 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір №
77.1/АА-00263.07.2 (надалі за текстом -
кредитний договір) за умовами якого
позивач надав відповідачу кредитні
кошти в сумі 24 500 доларів США зі сплатою
12.5 % річних на строк до 13 грудня 2014 року.

Згідно з пп. 3.1., 3.3 договору погашення
кредиту і сплата процентів за
користування кредитом здійснюється
позичальником частинами - щомісячними
платежами у розмірах та у строки,
передбачені детальним розписом
сукупності вартості кредиту ( а.с. 21- 23).

27 листопада 2008 року між сторонами
договору укладено додаткову угоду,
відповідно до якої процентну ставку
встановлено у розмірі 16% річних (а.с.
24-25).

У відповідності до п. 3.9. кредитного
договору за порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів, сплачувати банку за кожен
день прострочки пеню у розміру 1.6
процента від суми простроченої
заборгованості.

Позичальник своїх зобов'язань за
договором належним чином не виконував,
із наданого розрахунку заборгованості
та виписки із особового рахунку за
період з 13 грудня 2007 року по 14 жовтня 2013
року вбачається, що відповідач
перестав виконувати щомісячні
зобов′?язання з погашення кредиту з
вересня 2010 року (останній платіж 31.08.2010),
а з січня 2012 року (останній платіж
23.12.2011) - зобов′?язання зі сплати
процентів за користування кредитом.

У зв'язку з порушенням боржником
графіка погашення платежів та
виникненням заборгованості за
кредитним договором, кредитор ( ПАТ
«Родовід Банк») в порядку реалізації
ним свого права, передбаченого
частиною другою статті 1050 ЦК України,
звернувся 07 лютого 2014 року (протягом
трьох років з моменту настання строку
погашення чергового платежу за
основним зобов'язанням) до суду з
вимогою про стягнення дострокове
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до ст. 1048
цього Кодексу. Із надано розрахунку
заборгованості вбачається, що залишок
за кредитом становить 15 154,14 доларів
США, із них: 4 083,10 доларів США - сума
поточної заборгованості за кредитом та
11 071,04 доларів США - сума простроченої
заборгованості за кредитом. Залишок за
процентами складає суму 7 577,92 доларів
США, із них: 93,00 доларів США - сума
поточної заборгованості за процентами
та 7 484,92 доларів США - сума простроченої
заборгованості за процентами.

Встановивши у ході розгляду справи, що
відповідач ОСОБА_3 погодився укласти
договори на умовах, визначених у них,
отримав грошові кошти та
зобов'язувався здійснювати повернення
кредиту та сплачувати відсотки за
користування ним, однак в порушення
умов даних договорів відповідач ОСОБА_3
не повернув суму кредиту та не
проводить оплату процентів за
користування ним, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
з відповідача слід стягнути на користь
позивача заборгованість за основним
зобов'язанням в сумі 22 732,06 доларів США,
з яких 15 154,14 доларів США -
заборгованість за кредитом та 7 577,92
доларів США - заборгованість за
процентами.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду про
стягнення заборгованості за основним
зобов′?язанням в іноземній валюті,
виходячи з наступного:

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо в зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Зважаючи на зміст зазначеної статті та
беручи до уваги практику Європейського
суду з прав людини, суди у разі
пред'явлення позову про стягнення
грошової суми в іноземній валюті
повинні зазначити в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню у цій іноземній
валюті з вказівкою на конвертацію цієї
суми в національну валюту на день
здійснення платежу.

Таким чином, сума, що підлягає сплаті в
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу (100 доларів США - 799,3 грн.) та
дорівнює сумі 121 127,04 грн. -
заборгованість за кредитом; 60 547,58 грн. -
заборгованість за процентами.

Також колегія суддів, не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції щодо зменшення нарахованої
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язання до розміру 30 285,15 грн.

У відповідності до п. 3.9. кредитного
договору сторонами встановлено, що за
порушення строків повернення кредитів
чи сплати процентів, позичальник
сплачує банку за кожен день прострочки
пеню у розміру 1.6 процента від суми
простроченої заборгованості.

Із наданого деталізованого розрахунку
розмір пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту та процентам
за період з 07 лютого 2013 року по 07 лютого
2014 року (за останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду) складає
суму 101 165,09 доларів США, що за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу (100 доларів США - 8,70800 грн.)
дорівнює сумі 880 945,63 грн. (а.с.215-220).

Частиною третьою статті 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України
з урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
її розмір значно перевищує розмір
збитків.

З огляду на зазначені обставини та той
факт, що заявлена до стягнення сума
штрафу (880 945,63 грн.) значно перевищує
суму самого кредиту та відсотків (181 674,62
грн.), апеляційним судом застосовується
правило ч. 3 ст. 551 ЦК України про
співмірність вимог із розміром
заподіяних збитків та зменшується
розмір пені до 181 697,36 грн. Отже, рішення
суду першої інстанції в частині
зменшення нарахованої пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання до
розміру 30 285,15 грн. підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги
представника позивача про те, що
відповідач не подавав заяви до суду про
зменшення розміру неустойки є
необґрунтованими, оскільки
представник відповідача заперечуючи
проти позову у письмовій формі виклав
доводи щодо зменшення розміру пені,
розрахованої позивачем з посиланням на
ч. 3 ст. 551 ЦК України (а.с. 98-107).

Не відповідає вимога закону висновок
суду першої інстанції щодо нарахування
трьох процентів річних на нараховані
проценти за користування чужими
грошовими коштами, виходячи з
наступного:

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено відповідальність за
порушення грошового зобов'язання. Так,
ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, за своєю
природою відрізняються від процентів,
які підлягають сплаті за правомірне
користування чужими грошовими коштами.

Вирішуючи спір, суди мають керуватися
тим, що три проценти річних повинні
нараховуватися на суму основного боргу
без урахування вже нарахованих
процентів за користування чужими
грошовими коштами, якщо в обов'язкових
для сторін правилах чи договорі немає
прямої вказівки щодо іншого порядку
нарахування процентів.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача на користь позивача трьох
процентів річних від суми прострочених
процентів за кредит в сумі 3 619,66 грн.
слід скасувати та відмовити в
задоволенні цієї частини вимог ПАТ
«Родовід Банк».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 та Кур′?яти
Віталія Васильовича - представника
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 14 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким позов Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» (Код ) заборгованість за кредитом у
розмірі 121 127,04 грн., заборгованість за
процентами у розмірі 60 547,58 грн., пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та процентів по кредиту у
розмірі 181 697,36 грн., 3 (три) проценти
річних від суми простроченого кредиту
у розмірі 5 388,97 грн. В іншій частині
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» (Код ) судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: