У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Росія» про визнання права
власності, усунення перешкод у
користуванні та володінні майном та за
зустрічним позовом
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Росія» до ОСОБА_1 про
визнання протоколу недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 04 лютого
2014 року та рішення Апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
договорів дарування права власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
№ № 1784, 1786, 1787 від 05 жовтня 2012 року, № №
1831, 1832, 1834, 1835, 1836 від 10 жовтня 2012 року він
набув право власності на майновий пай,
що знаходиться в колективному
сільськогосподарському підприємстві
СВК «Росія» с. Червонокостянтинівка
Петрівського району Кіровоградської
області.

На підставі заяви позивача та згідно
виписки з протоколу № 1 засідання
загальних зборів СВК «Росія» від 16
березня 2013 року йому було виділено
майно на суму 113 237 гривень за переліком
згідно загального акту
прийому-передачі майна, яке виділене в
натурі згідно свідоцтва про право
власності на майновий пай. Згідно
вказаного акту позивач прийняв майже
все майно, крім трьох одиниць
сільськогосподарської техніки:
комбайну марки СК-5М «Нива»,
1988 року випуску, державний номер 47 - 55
ФД, залишковою вартістю 24 000 гривень,
плугів ПН - 5,35, 1992 року випуску в
кількості двох штук, залишковою
вартістю 1 600 гривень, та самохідного
буряконавантажувача марки СПС - 4,2, 1990
року випуску, залишковою вартістю 12 800
гривень, який відповідач приховує, не
вказуючи жодних ідентифікаційних
номерів транспортного засобу.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив
суд визнати за ним право власності на
спірне майно та усунути перешкоди у
користуванні та володінні даним
майном.

Відповідач по справі СВК «Росія»
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 мотивуючи тим, що
протокол № 1 засідання загальних
зборів СВК «Росія» від 16 березня 2013
року в частині виділення майна в натурі
позивачу є недійсним, оскільки, особи
які вчинили правочин не мали
необхідного обсягу цивільної
дієздатності для вирішення питання про
виділення майна, з огляду на що майно
передане позивачу має бути повернуте в
СВК «Росія».

Посилаючись на зазначене, СВК «Росія»
просив суд визнати недійсним протокол
№ 1 засідання загальних зборів
трудового колективу СВК «Росія» від 16
березня 2013 року в частині виділення
майна в натурі ОСОБА_1 та зобов'язати
останнього за актом приймання -
передачі майна передати
сільськогосподарському виробничому
кооперативу «Росія» майно пайового
фонду майна колективного
сільськогосподарського підприємства
СВК «Росія», яке є спільною частковою
власністю громадян, для включення його
до складу орендованого майна.

Рішенням Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 04 лютого
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено. Зустрічний позов СВК
«Росія» задоволено.

Визнано недійсним протокол № 1
засідання загальних зборів трудового
колективу СВК «Росія» від 16 березня 2013
року в частині виділення майна в натурі
ОСОБА_1 Зобов'язано ОСОБА_1, за актом
приймання - передачі майна, передати
сільськогосподарському виробничому
кооперативу «Росія» наступне майно
пайового фонду майна колективного
сільськогосподарського підприємства
СВК «Росія», яке є спільною частковою
власністю громадян, для включення його
до складу орендованого майна:
свердловину СТФ, 1985 року на суму 5 261
гривня; корівник ДСК, 2002 року на суму 27
871 гривень; автомобіль САЗ 3507, державний
номер НОМЕР_1, 1986 року, № двигуна НОМЕР_2,
№ шасі НОМЕР_3, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_5 від 23 березня 2000 року
на суму 3 000 гривень; автомобіль ГАЗ 5312,
державний НОМЕР_6, 1990 року, № двигуна
НОМЕР_7, № шасі НОМЕР_8, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_9 від 23 березня 2000 року
на суму 6 669 гривень; печатну машинку
«Оптіма» 2001 року на суму 475 гривень;
копіювальний апарат КАНОН ЄС 220 200 року
на суму 1 130 гривень; корови по ціні 12
гривень за 1 кг на суму 5 760 гривень; двоє
дверей на суму 600 гривень; рамки
верандні в кількості 4-ох штук на суму 400
гривень; плитку скляну в кількості 280 -
ти штук на суму 280 гривень; дизельне
пальне 143,8 літрів по 10 гривень за 1 літр
на суму 1 438 гривень; коробка сателітів
ГАЗ-51 в кількості однієї штуки на суму
250 гривень; кришку коробки ГАЗ-51 в
кількості однієї штуки на суму 300
гривень; підшипник шарів в кількості
однієї штуки на суму 39 гривень; гній 77
процентів 120,7 тон по 20 гривень за 1 тону
на суму 2 415 гривень; муку 100 кг по 3
гривні за 1 кг на суму 300 гривень; гущу
олії 50 кг на суму 150 гривень; олію 9,4 кг
на суму 94 гривень; костюм брезентовий в
кількості чотирьох штук на суму 400
гривень; фартух в кількості чотирьох
штук на суму 120 гривень; жилет в
кількості однієї штуки на суму 40
гривень; брюки ватні в кількості двох
штук на суму 120 гривень; кровать бувша у
використанні в кількості чотирьох штук
на суму 400 гривень; подушка в кількості
п'яти штук на суму 100 гривень; шпагат
сірий в кількості трьох штук на суму 315
гривень; молодняк великої рогатої
худоби по 15 гривень за 1 кг на суму 13 350
гривень; насіння зерно по ціні 2 000
гривень за 1 тону на суму 3 560 гривень,
всього на суму 74 837 гривень. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 квітня
2014 року, рішення суду першої інстанції
в частині вирішення питання про
розподіл судових витрат змінено. В
іншій частині рішення Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 04 лютого 2014 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
ухваленням нового рішення, яким
задовольнити первісні позовні вимоги
та відмовити у задоволенні зустрічного
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову та задовольняючи зустрічні
позовні вимоги суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що СВК «Росія» не є власником майна, яке
ОСОБА_1 просить йому виділити. Визнаючи
недійсним протокол № 1 загальних
зборів трудового колективу СВК «Росія»
від 16 березня 2013 року, яким виділено
спірне майно ОСОБА_1, суд виходив з того,
що трудовий колектив не уповноважений
вирішувати питання виділення та
відчуження майна, що належить на праві
спільної часткової власності 340
власникам майнових паїв.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 04 лютого
2014 року в його незмінній частині та
рішення Апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова