Номер провадження: 22-ц/785/4953/14
Номер справи місцевого суду: 2/1522/7924/11
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 19 вересня 2011
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщенням,
посилаючись на те, що він набув право
власності на квартиру під АДРЕСА_1, на
підставі укладеного між ним і
відповідачем ОСОБА_2 договору № 96/1563
купівлі-продажу нерухомого майна від 06
грудня 1996 року, зареєстрованого на
Одеській універсальній біржі GIP, в
зв'язку з чим ОСОБА_2 передала йому у
власність цю квартиру та звільнила її
разом з членами своєї сім'ї ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Проте до теперішнього часу
місце проживання відповідачів
зареєстроване за вищевказаною адресою,
внаслідок чого він змушений нести
додаткові витрати на утримання цієї
квартири, що призводить до порушення
його майнових прав та завдає йому певні
збитки.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву, в якій просив розглядати
справу без його участі.

В судове засідання ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не з'явилися.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 19 вересня 2011 року позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням
задоволений.

Суд визнав ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1

На рішення суду ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
подали апеляційну скаргу, в якій
просять рішення суду скасувати,
постановити нове, яким відмовити в
задоволені позову, посилаючись на те,
судом порушені норми матеріального та
процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з`явилися, про розгляд
справи були повідомлені належним чином
(а.с. 45-49).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми процесуальними правами на
власний розсуд.

У відповідності до ст.. 305 ч. 2 ЦПК
України неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 набув
право власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі укладеного 06.12.1996р. між ним і
відповідачем ОСОБА_2, яка діяла від
свого імені та від імені своїх
неповнолітніх дітей ОСОБА_6, 1985 року
народження, і ОСОБА_7, 1986 року
народження, договору № 96/1563
купівлі-продажу нерухомого майна,
зареєстрованого на Одеській
універсальній біржі GIР,
зареєстрованого в Одеському МБТІ та
РОН під р.№135 на стр.150 в книзі 199пр.
17.12.1996 року, та 10.02.1997 року місце
проживання позивача ОСОБА_5 було
зареєстроване за вказаною адресою в
установленому законом порядку.

Згідно акту від 07.04.2011 року, складеного
мешканцями житлового будинку АДРЕСА_1
та завіреного начальником дільниці № 2
КП „ЖКС „Порто-Франківський",
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
виселилися з квартири АДРЕСА_1 в грудні
1996 року та цього часу не проживають у
зазначеній квартирі, що в свою чергу
свідчить про те, що колишні власники
ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 виконали
договір № 96/1563 купівлі-продажу
нерухомого майна від 06.12.1996 року та
передали відчужену ними за цим
правочином вищевказану квартиру у
власність позивачу ОСОБА_5 та втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1

Судом також встановлено, що
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстровані квартири АДРЕСА_1, тобто
в квартирі, яка з 1996 року належить на
праві приватної власності позивачу
ОСОБА_5, чим порушують його право
власності, а також порушують приписи
ст.6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», згідно якої
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі порушують його право
користування та розпорядження своєю
власність, а також створюють йому
перешкоди у здійснені права власності
на його майно в повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про те, що їх виселення
зі вказаної квартири неправомірне,
оскільки суд приймаючи рішення виходив
з того, що право власності перейшло до
іншої особи, не приймаються до уваги,
оскільки спростовуються матеріалами
справи, а саме тим, що ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу
набув право власності на квартиру
АДРЕСА_1 на законних підставах.

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 19 вересня 2011 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва