Справа №582/553/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Діска Номер провадження
22-ц/788/1829/14 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Білецького О. М. ,
Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»

на рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 06
серпня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с
т а н о в и л а:

У червні 2014 року ПАТ «Комерційний банк
«Надра» звернулось до суду із
зазначеним позовом та просило стягнути
зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 10831,55 доларів США та 26219,37 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що між ним та відповідачем ОСОБА_2 06
березня 2008 року був укладений
кредитний договір «Автопакет» за №
83/П/23/2008-840, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8506,93
доларів США зі сплатою 12,55% річних із
кінцевим строком погашення до 06
березня 2013 року.

Цим же договором, як про це зазначено у
п.3.2, відповідач ОСОБА_3 поручилася
перед банком за належне виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним
кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами своїх зобов'язань за
кредитним договором у них виникла
заборгованість, яка станом на 11 квітня
2014 року, про що йдеться в позові,
становила 10831,55 доларів США та 26219,37 грн.
і складається із: заборгованості по
кредиту - 6752,20 доларів США;
заборгованості по процентах за
користування кредитом - 4079,35 доларів
США; пені за прострочення строків
виконання зобов'язань - 1235,32 доларів
США; а також штраф за прострочення
строків сплати мінімально необхідного
платежу - 850,69 доларів США, яку позивач
просив стягнути з відповідачів на свою
користь в солідарному порядку, з яких
10831,55 доларів США за непогашений кредит
та несплачені відсотки за користування
кредитом та - 26219 грн. 37 коп. неустойка за
порушення зобов'язання.

Рішенням Недригайлівського районного
суду Сумської області від 06 серпня 2014
року частково задоволені позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра».

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 140000 грн. 17 коп., з яких:
непогашений кредит - 6752,20 доларів США,
що за курсом НБУ станом на день
ухвалення рішення суду становить 83422,76
грн.; несплачені відсотки - 4079,35 доларів
США, що за курсом НБУ станом на день
ухвалення рішення суду становить 50399,96
грн. та неустойка - 500 доларів США, що за
курсом НБУ станом на день ухвалення
рішення суду становить 6177,45 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» судовий збір
в розмірі 1400 грн. 05 коп.

Відмовлено у задоволенні іншої частини
позовних вимог.

Вказане рішення суду в частині відмови
у задоволенні позовних вимог до
поручителя ОСОБА_3 та зменшення розміру
неустойки позивач ПАТ «Комерційний
банк «Надра» оскаржило в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі банк, посилаючись
на неповне встановлення судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи, невідповідність його
висновків обставинам справи, а також на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду змінити в частині вирішення
питання про розмір неустойки та
відмови в задоволенні позову про
стягнення заборгованості зі ОСОБА_3 та
повністю задовольнити позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
можливість зменшення розміру
нарахованої неустойки, оскільки її
розмір не тільки не перевищує розміру
завданих за договором збитків, а є
значно нижчим. До того ж, не враховано,
що відповідачі не ставили перед судом
вказаного питання.

Крім того, позивач в апеляційній скарзі
вказує на те, що неправильним є
висновок суду першої інстанції про
припинення поруки стосовно ОСОБА_3,
оскільки сторони у договорі погодили
строк її дії саме до повного виконання
основного зобов'язання, тобто
кредитного, яке відповідачами не
виконано.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра»,
перейменованого в подальшому на ПАТ
«Комерційний банк «Надра»,
позичальником ОСОБА_2 та поручителем
ОСОБА_3 був укладений договір
«Автопакет» № 83/П/23/2008-840, відповідно до
умов якого відповідачу ОСОБА_2 був
наданий строковий кредит на суму 8506,93
доларів США для придбання
автотранспортного засобу зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,55% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
строком погашення до 06 березня 2013 року
(а.с.8, 9, 10-16, 17-18, 22, 28, 29).

У свою чергу відповідач ОСОБА_3, як
поручитель, зобов'язалась відповідати
перед банком за належне виконання
позичальником взятих зобов'язань.

У зв'язку з тим, що відповідачі
несвоєчасно та не в повному обсязі
сплачували кредит та відсотки по ньому,
виникла заборгованість, яка згідно
наданого позивачем розрахунку станом
на 11 квітня 2014 року становила 12917,56
доларів США, в тому числі:
заборгованість за кредитом - 6752,20
доларів США; заборгованість по сплаті
відсотків - 4079,35 доларів США; пеня за
прострочення строку сплати мінімально
необхідних платежів по погашенню
кредиту - 1235,32 доларів США; а також штраф
за недотримання вимог цього договору в
сумі 850,69 доларів США. (а.с.6-7).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з поручителя, суд першої інстанції
виходив із безпідставності такої
вимоги, посилаючись на те, що
зобов'язання за договором поруки
припинилося, так як позивач протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явив вимогу до поручителя ОСОБА_3

Частково задовольняючи позов в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором з позичальника ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок неналежного виконання ним
умов кредитного договору виникла
заборгованість по кредиту, яка
підлягає стягненню з цього відповідача
на користь позивача. Однак, пославшись
на обставини того, що відповідач має на
утриманні малолітню дитину (а.с.44), що
заборгованості посприяло пошкодження
автомобіля внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (а.с.45) та
стрімке зростання курсу долара США,
тому суд першої інстанції,
застосувавши норму ч.3 ст.551 ЦК України,
зменшив розмір неустойки до 500 доларів
США, що за курсом НБУ становить 6177 грн. 45
коп.

Однак, з таким рішенням суду першої
інстанції колегія суддів в повній мірі
погодитись не може, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Положеннями ч.4 ст.559 ЦК України
передбачено, що порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.24 Постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК
України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівною на подію, яка має неминуче
настати.

Виходячи з матеріалів справи, у
кредитному договорі строк виконання
основного зобов'язання чітко
визначений - строк повного погашення
кредиту є 06 березня 2013 року.

Таким чином, установивши, що договором
поруки не визначено строк, після
закінчення якого порука припиняється,
так як умовами договору передбачено, що
він діє до повного виконання
зобов'язань, тому у банку виникло право
пред'явити вимогу до поручителя про
виконання порушеного зобов'язання
боржника щодо повернення кредиту,
починаючи з 06 березня 2013 року, протягом
наступних шести місяців.

Однак, враховуючи, що банк не пред'являв
вимог до поручителя шляхом звернення
до суду в межах шести місяців, так як,
виходячи з матеріалів справи, позивач
звернувся до суду з даним позовом 11
червня 2014 року, тобто за межами
вказаного строку, тому правильним є
висновок суду першої інстанції про те,
що договір поруки припинився.

Такі висновки суду першої інстанції
узгоджуються також з правовою позицією
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 17 вересня 2014 року у
справі № 6-125цс14.

Отже, доводи апеляційної скарги про
зворотнє не ґрунтуються на нормах
матеріального права і колегія суддів
до уваги їх не приймає.

В той же час, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції в частині зменшення розміру
неустойки, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як зазначено в п.п.5.1, 5.2 укладеного між
сторонами договору «Автопакет» №
83/П/23/2008-840 від 06 березня 2008 року, у разі
прострочення позичальником строку
сплати мінімальних необхідних
платежів по погашенню
кредиту/кредитної лінії, позичальник
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення. У разі порушення
позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9,
4.3.10 цього договору, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 10% від суми кредиту, визначеної
у п.1.1 цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК сплата неустойки є
правовим наслідком у разі порушення
зобов'язання.

Виходячи з вимог ч.3 ст.551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.27 Постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5, положення частини третьої
статті 551 ЦК України про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

З урахуванням зазначеного та виходячи
з матеріалів справи, вбачається, що
згідно наданого позивачем розрахунку
заборгованості за укладеним між
сторонами договором «Автопакет» від 06
березня 2008 року станом на 11 квітня 2014
року заборгованість за кредитом та по
сплаті відсотків становить 10831,55
доларів США (6752,20 доларів США + 4079,35
доларів США), в той час як сума пені за
прострочення сплати кредиту та штрафу
за порушення умов кредитного договору
становить 2086,01 доларів США (1235,32 доларів
США + 850,69 доларів США).

Таким чином, розмір неустойки не лише
не перевищує розміру завданих позивачу
збитків за кредитним договором, а є
значно меншим.

Крім того, заслуговують на увагу
колегії суддів і обставини того, що ще з
грудня 2010 року відповідач ОСОБА_2 не в
повній мірі став виконувати свої
обов'язки за кредитним договором, а
ступінь виконання ним зобов'язання
перед банком є незначним (беручи до
уваги той факт, що сума отриманого ним
кредиту становила 8506,93 доларів США, а
загальна сума платежів по кредиту,
враховуючи тіло кредиту та відсотки по
кредиту, становить лише 3058,68 доларів
США) (а.с.6-7, 9).

Також, на думку колегії суддів, не є
істотними в розумінні ч.3 ст.551 ЦК
України і обставини того, що відповідач
має на утриманні малолітню дитину, а
також те, що заборгованість за
кредитним договором утворилась
внаслідок того, що він пошкодив свій
автомобіль, у зв'язку з чим поніс значні
витрати.

Зокрема, в довідці, наданій інспектором
ВДАІ смт. Недригайлів, зазначається
лише про факт дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 19 квітня 2009 року за
участю автомобіля відповідача ОСОБА_2
(а.с.45).

Однак, інших належних та допустимих
доказів про розмір завданих збитків
автомобілю відповідача внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, про
його майновий стан, які б підтвердили
наявність підстав для зменшення
розміру неустойки, відповідач під час
розгляду даної справи ні в суді першої,
ні апеляційної інстанції не надав.

До того ж, саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти, на що посилався відповідач в
суді першої інстанції для зменшення
неустойки, не є достатньою підставою
для зменшення її розміру з урахуванням
вимог ч.3 ст.551 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що підстави для застосування
положень ч.3 ст.551 ЦК України щодо
зменшення розміру неустойки відсутні,
так як їх наявність не доведена
відповідачем, у зв'язку з чим рішення
суду першої інстанції в зазначеній
частині необхідно змінити,
задовольнивши позовні вимоги в цій
частині, а саме: стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача пеню за
прострочення строку сплати мінімально
необхідних платежів по погашенню
кредиту в сумі 1235,32 доларів США; а також
штраф за порушення умов кредитного
договору - 850,69 доларів США.

Згідно п.14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» від 18
грудня 2009 року № 14 у разі пред'явлення
позову про стягнення грошової суми в
іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення.

Станом на 14 жовтня 2014 року офіційний
курс гривні до долара США становить
1295,0023 грн. за 100 доларів США.

Отже, сума заборгованості по сплаті
неустойки становить 27013,88 грн., в тому
числі: пеня - 15997,42 грн. (що еквівалентно
1235,32 доларів США); а також штраф - 11016,46
(що еквівалентно 850,69 доларів США).

Таким чином, загальний розмір
заборгованості за кредитним договором,
який підлягає стягненню зі ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Комерційний банк «Надра»
становить 160836 грн. 60 коп., з яких:
непогашений кредит - 6752,20 доларів США,
що за курсом НБУ станом на день
ухвалення рішення суду першої
інстанції становило 83422,76 грн.;
несплачені відсотки - 4079,35 доларів США,
що за курсом НБУ станом на день
ухвалення рішення суду першої
інстанції становило 50399,96 грн.; пеня -
1235,32 доларів США, що за курсом НБУ
станом на день ухвалення рішення
апеляційним судом становить 15997,42 грн.;
а також штраф - 850,69 доларів США, що за
курсом НБУ станом на день ухвалення
рішення апеляційним судом становить
11016,46 грн.

За таких обставин апеляційна скарга в
частині зазначеного підлягає
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у
порядку, встановленому ст.88 ЦПК
України.

Оскільки позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості з
відповідача ОСОБА_2 задоволені на 100%,
тому з нього на користь позивача
підлягають стягненню документально
підтверджені судові витрати, а саме:
судовий збір за розгляд справи в суді
першої інстанції в сумі 1608,37 грн. = (160836,60
грн. * 1%).

Враховуючи, що вимоги апеляційної
скарги задоволені на 50%, (беручи до
уваги, що апеляційна скарга в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення неустойки задоволена, а в
частині стягнення заборгованості з
поручителя - відхилена), тому з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судовий збір за
апеляційний перегляд рішення суду
першої інстанції в сумі 402,10 грн. = (1608,37
грн. / 50%) / 50%.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції ухвалив рішення в частині
зменшення розміру неустойки з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, його висновки в
цій частині не відповідають обставинам
справи, тому рішення суду в зазначеній
частині необхідно змінити, стягнувши з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
неустойку у вигляді пені та штрафу у
повному розмірі, а також змінити
рішення суду щодо стягнення судового
збору.

Отже, апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Недригайлівського районного
суду Сумської області від 06 серпня 2014
року в даній справі змінити в частині
стягнення зі ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» неустойки у
вигляді пені та штрафу, а також
судового збору.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» пеню за
прострочення сплати кредиту в сумі
15997,42 грн. (що еквівалентно 1235,32 доларів
США); а також штраф за порушення умов
кредитного договору в сумі 11016,46 (що
еквівалентно 850,69 доларів США),
збільшивши, тим самим, загальну суму
заборгованості за кредитним договором
до розміру 160836 грн. 60 коп., а не 140000 грн. 17
коп., як вказав суд першої інстанції, з
яких: непогашений кредит - 6752,20 доларів
США, що за курсом НБУ станом на день
ухвалення рішення суду першої
інстанції становило 83422,76 грн.;
несплачені відсотки - 4079,35 доларів США,
що за курсом НБУ станом на день
ухвалення рішення суду першої
інстанції становило 50399,96 грн.; пеня за
прострочення сплати кредиту - 1235,32
доларів США, що за курсом НБУ станом на
день ухвалення рішення апеляційним
судом становить 15997,42 грн.; а також штраф
за порушення умов кредитного договору -
850,69 доларів США, що за курсом НБУ станом
на день ухвалення рішення апеляційним
судом становить 11016,46 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» судовий збір
за розгляд справи в суді першої
інстанції в сумі 1608,37 грн. та судовий
збір за апеляційний перегляд рішення
суду першої інстанції в сумі 402,10 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення
Недригайлівського районного суду
Сумської області від 06 серпня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -