У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольга» (далі - СТОВ
«Ольга») про дострокове розірвання
договору оренди земельної ділянки, у
зв'язку з виконанням умов договору, за
касаційною скаргою
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ольга» на
рішення Ширяївського районного суду
Одеської області від 2 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 31 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулися до суду із указаним
позовом, у якому просили достроково
розірвати договори оренди земельних
ділянок.

В обґрунтування своїх вимог зазначали,
що 12 березня 2007 року вони уклали із
відповідачем договори оренди належних
їм на праві приватної власності
земельних ділянок строком на 12 років зі
сплатою орендної плати у виді: 1050 кг
пшениці, 210 кг фуражу, 21 кг цукру, 21 кг
олії, 525 кг вугілля та оранка городів 0,6
га. Відповідно до умов вказаних
договорів орендна плата мала вноситися
один раз на рік до 31 грудня кожного
року.

Однак відповідач у порушення умов
договору виконав його умови не в
повному обсязі, сплативши орендну
плату за 2012 рік в розмірі 1050 грн,
одноосібно змінивши при цьому форму
орендної плати без їх згоди. Оскільки
такий розмір та форма орендної плати їх
не влаштували, ними у січні 2013
року на адресу керівництва СТОВ
«Ольга» було надіслано письмову вимогу
про дострокове розірвання договорів
оренди за взаємною згодою сторін, на що
було отримано відмову.

Враховуючи викладені обставини,
позивачі просили задовольнити позов та
розірвати договори оренди у судовому
порядку.

Рішенням Ширяївського районного суду
Одеської області від 2 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
31 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 задоволено. Достроково
розірвано договір оренди земельної
ділянки № 25 площею 6,18 га, що
розташована на території 5
масиву Малігонівської сільської ради
Ширяївського району Одеської області,
укладений 12 березня 2007 року між ОСОБА_3
та СТОВ «Ольга»; договір
оренди земельної ділянки № 29 площею 5,47
га, що розташована на території 5 масиву
Малігонівської сільської ради
Ширяївського району Одеської області,
укладений 12 березня 2007 року між ОСОБА_4
та СТОВ «Ольга»; договір оренди
земельної ділянки № 27
площею 6,5 га, що розташована на
території 5 масиву Малігонівської
сільської ради Ширяївського району
Одеської області, укладений 12 березня
2007 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Ольга».

У касаційній скарзі СТОВ «Ольга»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що відповідач істотно порушив
умови договорів оренди земельних
ділянок, не виконав свої обов'язки, не
розрахувався повністю з відповідачами
відповідно до умов договорів, що
відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України є
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою. Окрім
того, у випадку оплати за оренду землі
грошовими коштами сторони повинні були
підписати відповідний акт про
погодження із такими змінами орендної
плати. Відповідач допустив такі
порушення, внаслідок чого позивачі
значною мірою позбавилися того, на що
вони розраховували при укладенні
договорів. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 651
ЦК України суд вправі розірвати таки
договори.

Проте погодитися із такими висновками
судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що між сторонами 12
березня 2007 року були укладені договори
оренди земельних ділянок на масиві № 5
Малігонівської сільської ради
Ширяївського району Одеської області
строком на 12 років зі сплатою орендної
плати в розмірі: 1050 кг пшениці, 210 кг
фуражу, 21 кг цукру, 21 кг олії, 525 кг
вугілля та оранка городів 0,6 га.

Згідно зі ст. 4 договорів зміни їх умов
здійснюються у письмовій формі за
взаємною згодою сторін.

Підставою розірвання договорів є:
взаємна згода сторін; випадкове
знищення чи пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке суттєво
перешкоджає передбаченому у п. п. 2.1
цього договору її використання; вимога
однієї із сторін у випадку невиконання
іншою стороною обов'язків,
передбачених договором.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї зі сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, установлених
договором або законом.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Верховний Суд України у своїй
постанові № 6-146цс12 від 12 грудня 2012 року,
яка в силу імперативних положень ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою у
правозастосуванні судами, зазначав, що
аналіз вищезазначених норм Закону дає
підстави для висновку про те, що
розірвання договору оренди вимагає
систематичної несплати орендної плати.

Таким чином, при вирішенні спору судам
необхідно було встановити обставини
справи, які мають значення для
правильного вирішення спору, а саме: чи
є зміна форми оплати за договором
оренди істотним порушенням договору та
підставою для його дострокового
розірвання, чи припустився відповідач
систематичної несплати орендної плати,
та чи дійсно позивачі значною мірою
позбавилися того, на що вони
розраховували, отримавши від
відповідача замість 1050 кг пшениці, 210 кг
фуражу, 21 кг цукру, 21 кг олії, 525 кг
вугілля та оранки городів 0,6 га по 1050
грн кожний.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України суди на вищезазначені
положення закону та обставини справи
уваги не звернули.

Зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування судових рішень з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Доводи СТОВ «Ольга» щодо виникнення
форс-мажорних обставин у 2012 році
підлягають перевірці при новому
розгляді справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ольга»
задовольнити.

Рішення Ширяївського районного суду
Одеської області від 2 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 31 жовтня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська