Справа № 728/2175/14 Провадження №
22-ц/795/2283/2014 Головуючий у I інстанції
-Глушко О. І. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів Хромець Н.С.,
Бечка Є.М.

при секретарі -
Мартиновій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 07 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Курінської сільської ради Бахмацького
району Чернігівської області про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення Бахмацького
районного суду Чернігівської області
від 07 жовтня 2014 року, яким йому
відмовлено у задоволенні позовних
вимог до Курінської сільської ради
Бахмацького району Чернігівської
області про визначення додаткового
строку на прийняття спадщини, та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Підставами для скасування
рішення апелянт вказує
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Так, позивач вказує на порушення судом
положень ст. 1272 ЦК України,
невідповідність висновків суду пункту
24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30.05.2008
року, роз"ясненням Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеним у листі «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.
Вважає, що суд неналежними чином оцінив
головний доказ поважності причини
пропуску строку - його перебування на
амбулаторному лікуванні з 15.08. по 27.08.2011
року, та не врахував що у зв»язку з цим
він був вимушений щоденно відвідувати
сільську лікарню для проведення певних
процедур, а тому не мав можливості
поїхати до нотаріальної контори, яка
знаходиться на відстані 30 км від місця
його проживання.

Крім того, зазначає, що суд
безпідставно не врахував позицію
відповідача - Курінської сільської
ради Бахмацького району
Чернігівської області, який не
заперечує проти задоволення вказаного
позову та визначення йому додаткового
строку на прийняття спадщини.

У судове засідання апеляційного
суду сторони не з"явились, будучи
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, про причину
неявки не повідомили, крім того,
відповідач надав заяву про розгляд
справи у його відсутність та ухвалення
рішення згідно з законом ( а.с. 51,56 ).

Вислухавши доповідь судді
-доповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно до
положень ст. 303 ЦПК України, апеляційний
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_2, ( копія свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 5) яка є
бабусею позивача ОСОБА_1.(а.с.7,8,9)

Батько позивача ОСОБА_3( а.с.7), який є
сином померлої ОСОБА_2 (а.с.9 звор.) помер
ІНФОРМАЦІЯ_2( а.с.8). Після смерті ОСОБА_2
відкрилася спадщина, до складу якої
входить земельна ділянка площею 3,39 га
згідно державного акту серії 111-ЧН №
036902, яка розташована на території
Курінської сільської ради ( а.с. 6).

З інформації, наданої Бахмацькою
районною державною конторою
вбачається, що після смерті ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 спадкові справи не відкривались
оскільки спадкоємці не звертались із
завою про прийняття спадщини ( а.с. 19-22) .

Звертаючись до суду з вказаним позовом
ОСОБА_1 зазначив, що він, як спадкоємець
після померлої ОСОБА_2, не звернувся у
встановлений законом строк через
скрутне матеріальне становище та в
зв»язку з раптовим захворюванням і
перебуванні на амбулаторному
лікуванні при амбулаторії Центральної
районної лікарні з 15.08 по 27.08.2011 року,
тобто, саме в останні дні
шестимісячного строку, коли він
збирався звернутись до нотаріуса.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано жодних
належних доказів на підтвердження
наявності об»єктивних, непереборних та
істотних труднощів, що унеможливлювали
своєчасне подання ним заяви про
прийняття спадщини в період
встановленого законом строку після
смерті його бабусі ОСОБА_2 Перебування
позивача на амбулаторному лікуванні
нетривалий час, на думку суду першої
інстанції, не перешкоджало йому
звернутися до нотаріуса з відповідною
заявою протягом 6- ти місячного строку.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи,
відповідає вимогам законодавства, яким
регулюються спірні правовідносини та з
вірним застосуванням норм
процесуального права.

По справі встановлено, що відповідно до
ч.1 ст. 1266 ЦК України позивач є
спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України
передбачено, якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно роз'яснень п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" від 30 травня 2008 року № 7,
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, крім
доказів про сімейний стан, про
наявність малолітніх дітей та про
хворобу і амбулаторне лікування з
15.08.2011 року по 27.08.2011 року, позивачем не
було надано достатніх доказів на
обґрунтування заявлених ним вимог та
наведених доводів щодо поважності
причини пропуску строку звернення за
прийняттям спадщини.

Зокрема, позивачем не було надано суду
першої інстанції доказів про ті
обставини, на які він посилається у
апеляційній скарзі ( матеріальна
неспроможність займатись оформленням
спадщини, реальний намір та
підготовлені документи для звернення
до нотаріуса в останні дні збігу
шестимісячного строку і неможливість
реалізації таких планів у зв"язку з
захворюванням саме за три дні до збігу
останнього дня шестимісячного строку,
передбаченого ст.1270 ЦК України, тяжкий
перебіг захворювання, необхідність та
фактичне проходження щоденних
процедур у лікаря), тобто, доказів, які б
свідчили про існування непереборних
обставин, які створювали істотні
труднощі і об"єктивно виключали
можливість вчинення спадкоємцем дій
для спадкування, як у період
захворювання так і впродовж 3 років
після одужання , але після збігу строку.
Таких доказів не надано і апеляційному
суду.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Отже, апеляційний суд вважає, що
висновки суду першої інстанції
відповідають матеріалам справи і
грунтуються на нормах як
матеріального, так і процесуального
права.

Посилання апелянта на пропуск ним
строку для подання заяви про прийняття
спадщини у зв»язку з його хворобою, яку
лікував амбулаторно, на думку
апеляційного суду, не може бути взято
до уваги, оскільки засвідчений
довідкою лікаря, виданою через три роки
після лікування, без посилання на
підставу її видачі та з дописаним
номером довідки факт захворювання, без
доведеності у встановленому порядку
створення цим захворюванням
об"єктивних, непереборних, істотних
труднощів для хворого на вчинення дій
по прийняттю спадщини, не може бути
визнано істотною перешкодою для
звернення до нотаріальної контори.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з даним
позовом до суду лише 22 вересня 2014 року,
тобто через три роки після спливу
строку для вчинення дій по прийняттю
спадщини і не зазначив жодної
обставини, яка б заважала йому
звернутись до нотаріуса з відповідною
заявою такий тривалий період.

Доводи апелянта про порушення судом
положень ст.174 ЦПК України, так як не
було враховано думки Курінської
сільської ради Бахмацького району, яка
визнала його позовні вимоги,
апеляційний суд вважає
безпідставними, оскільки ст. 174 ЦПК
України передбачає ухвалення судом
рішення про задоволення позову у
випадку його визнання відповідачем,
тільки за наявності для того законних
підстав та після роз"яснення сторонам
наслідків такої процесуальної дії,
відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України.
Оскільки сторони участі у судовому
засіданні з їх же ініціативи та по їх
заяві не приймали, можливість
вирішення питання щодо ухвалення
рішення за правилами ст. 174 ЦПК України
у суда першої інстанції була відсутня.

Враховуючи, що ухвалене судом рішення
відповідає матеріалам справи і вимогам
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків оскаржуваного
рішення, підстави для задоволення
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 317, 319
Цивільного процесуального кодексу
України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 07 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: