АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2374/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Чепурний О.
П. Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
22 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБородійчука В.
Г.суддівПодороги В. М. , Демченка В. А.
при секретарі Анкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - Шуліка Аліни
Володимирівни на рішення Драбівського
районного суду Черкаської області від
11 липня 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представника ПАТ КБ «Приватбанк»,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
12 травня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7
про стягнення заборгованості.
В обгрунтування позовних вимог позивач
вказував, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 21 травня 2007 року
ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 3 200
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами банку», які
викладені на банківському сайті,
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві. Банк
нараховує відсотки за користування
кредитом у розмірі, встановленому
«Тарифами банку» з розрахунку 360
календарних днів на рік, що
підтверджується п. 5.5 «Правил
користування платіжною карткою». Банк
свої зобов'язання виконав, надав кредит
у розмірі встановленому у договорі.
Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг -
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його користування, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором. П. 6.6 вказаних правил
передбачено, що у разі невиконання
зобов'язань за договором, на вимогу
банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту, оплатити
винагороду банку. При порушенні
позичальником строків платежів по
якомусь з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 30 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від
суми позову. Відповідач не надав
своєчасно банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
а також іншими витратами відповідно до
умов договору, що має відображення у
розрахунку заборгованості за
договором, свої зобов'язання за
договором не виконав, внаслідок чого
станом на 31 березня 2014 року
заборгованість відповідача становить
18 445 грн. 02 коп., а саме:
- 3 151 грн. 80 коп. - заборгованість за
- 13 938 грн. 70 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:
- 500 грн. - штраф (фіксована частина);
- 854 грн. 53 коп. - штраф (процентна
Рішенням Драбівського районного суду
Черкаської області від 11 липня 2014 року
в задоволенні позовної заяви ПАТ КБ
«Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «Приватбанк» - Шуліка А.В. просить
скасувати рішення Драбівського
районного суду Черкаської області від
11 липня 2014 року як незаконне та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

В судове засідання відповідач не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена у встановленому
статтею 76 ЦПК України порядку. Причини
неявки суду не повідомлені.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено
договір № б/н від 21 травня 2007 року, за
умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк»
надав відповідачці кредит у розмірі 3 200
грн. У вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

ОСОБА_7 підтвердила свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві (а. с.
14).

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п.п. 3.1, 3,4 Умов для надання
послуг банк відкриває клієнту
картрахунки, надає клієнту картки, їх
вид та строк дії визначений в заяві,
підписанням якої клієнт та банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Клієнт або його
довірена особа використовують
платіжні картки в розмірі платіжного
ліміту відповідного картрахунку, як
засіб для безготівкових розрахунків за
товари (послуги), для перерахування
коштів з картки на рахунки інших осіб, а
також як засіб для отримання
готівкових грошових коштів у касах
банків, фінансових установ, через
банкомати, та здійснення інших
операцій, передбачених угодами сторін
та законодавством України.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг,
позичальник зобов'язаний погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, по перевиплаті
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
Договором.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання
банком послуг договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна зі сторін
не заявить про припинення його дії,
договір вважається пролонгованим на
такий самий строк.

Відповідно до п. 3.1.1, п. 5.4 Правил
користування платіжною карткою строк
дії картки вказаний на лицевій стороні
карти (місяць і рік), і вона діє до
останнього календарного дня
зазначеного місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту у повному обсязі -
останнім днем місяця, указаного на
картці.

П. 5.1.4 Правил користування платіжною
карткою визначає, що за користування
кредитом, наданим позичальнику при
наявності льотного періоду,
позичальник сплачує відсотки по
льотній відсотковій ставці (0,01 % річних)
в рамках встановленого льотного
періоду по кожній платіжній операції.

Пунктом 9.5 Правил надання банком послуг
встановлено, що картковий рахунок може
бути закритий на підставі заяви його
утримувача або банк має право закрити
Картрахунок, письмово повідомивши про
це утримувача. При цьому, утримувач
зобов'язаний повністю погасити перед
банком заборгованість за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 6.4 Правил надання
банком послуг у випадку незгоди зі
змінами правил та/або тарифів банку,
позичальник зобов'язаний надати банку
письмову заяву про розірвання цього
договору і здійснити погашення
заборгованості перед банком, в тому
числі і заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Звертаючись до суду з позовною заявою
(а.с. 3-8) ПАТ КБ «Приватбанк» вказував на
те, що ОСОБА_7 зобов'язання за взятим
договором № б/н від 21 травня 2007 року
належним чином не виконала і станом на
31 березня 2014 року мала заборгованість
за кредитним договором в сумі 18 445 грн. 02
коп., яка складається із заборгованості
за кредитом 3 151 грн. 80 коп.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом 13 938 грн. 70 коп.,
штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф
(процентна складова) 854 грн. 53 коп., тому
необхідно вказану заборгованість
стягнути в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
виходив з тих обставин, що позивачем
без поважних причин пропущено
трирічний строк позовної давності
звернення до суду з вимогою про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів повністю погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що
сторони по справі встановили як строк
дії договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань, так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як встановлено судом, відповідач не
виконувала свої щомісячні зобов'язання
з погашення кредиту та зі сплати
процентів за користування кредитом з
червня 2007 року, у той час як з вимогами
про стягнення заборгованості за
кредитом банк звернувся 12 травня 2014
року (підтверджено штампом вхідної
кореспонденції суду № 1315/14-Вх на
позовній заяві (а.с. 3)).

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч. 1, 3
ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Повернення заборгованості за
кредитним договором включає в себе
зобов'язання позичальника здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, початок позовної давності
для стягнення нарахованих платежів
утвореної відповідачем заборгованості
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що у випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно п.3.1.1, п.5.4 Правил користування
платіжною карткою строк дії картки
вказаний на лицевій стороні карти
(місяць і рік), і вона діє до останнього
календарного дня зазначеного місяця,
строк погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту у повному
обсязі - останнім днем місяця,
указаного на картці.

Так як договір укладено 21 травня 2007
року строком на 12 місяців, а останній
платіж, як вже зазначалося вище, ОСОБА_7
здійснила в 2007 році і дана обставина
підтверджена наявними матеріалами
справи, а саме розрахунком
заборгованості відповідачки за
укладеним договором (а.с. 9), тому строк
позовної давності звернення ПАТ КБ
«Приватбанк» за захистом своїх
порушених прав до суду закінчився в 2010
році.

Представник банку не надав суду
доказів того, що відповідачка вносила
кошти на погашення заборгованості
після того, як закінчився строк дії
картки. Також, не було надано доказів
того, що ОСОБА_7 видавалася нова картка
та з нею укладався новий договір
надання коштів по картковому рахунку.

Тому, оскільки, позивач звернувся до
суду лише 12 травня 2014 року, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про відмову в задоволенні
позовних вимог позивача є
обгрунтованим і суд першої інстанції
правильно застосував при вирішенні
спору норми матеріального права. Такий
висновок є законним та ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

Крім того, дана правова позиція
викладена і в правовому висновку ВСУ у
справі № 6-116 цс 13 від 06 листопада 2013
року про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Правова позиція ВСУ вказує, що
відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Також, дана позиція підтверджена і в
постанові ВСУ у справі № 6-103 цс 14 від 24
вересня 2014 року про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в якій зазначено, що у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язання
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення з додержанням положень чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліка
Аліни Володимирівни відхилити.

Рішення Драбівського районного суду
Черкаської області від 11 липня 2014 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :