Справа № 182/7905/14-ц
Провадження № 2/0182/4037/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.10.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Нікополі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до територіальної
громади міста Нікополя
Дніпропетровської області в особі
Нікопольської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до
суду з позовною заявою до відповідача
про визнання за нею права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом після смерті батька.

В обгрунтування своїх вимог
позивач посилається на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла її мати ОСОБА_2, яка до дня
смерті проживала та була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_4. Згодом,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько
ОСОБА_3, який до дня смерті проживав та
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.
Після їх смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно, яке складається з
трикімнатної квартири, загальною
площею 60.5 кв.м., та жилою площею - 47.7
кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.
Зазначена квартира була придбана ними
в суду, відповідно до розрахунків та
вартості для кожного учасника
житлово-будівельного кооперативу
„Славутич". 15.01.1989 року пайовий внесок
за цю квартиру ними був сплачений у
повному обсязі, про що свідчіть довідка
видана житлово-будівельним
кооперативом „Славутич". За своє життя
на випадок своєї смерті ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 розпоряджень щодо належного їм
майна не залишили. Єдиним спадкоємцем
першої черги після їх смерті є вона.
Інших спадкоємців ані за законом, ані
за заповітом у них не має. Для
оформлення своїх спадкових прав в
червні 2014 року вона звернулась до
Другої Нікопольської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу їй свідоцтва про право на
спадщину. Проте у його видачі їй було
відмовлено у зв'язку з тим, що нею не
пред'явлено правовстановлюючого
документу на майно, яке належало
батькам. Для вирішення цього питання
Другою Нікопольською державною
нотаріальною конторою їй
рекомендовано звернутись до
Нікопольського міськрайонного суду.
Той факт, що вказана трикімнатна
квартира належала спадкодавцю та
виплата пайового внеску відбулась в
повному обсязі свідчать копії
наступних документів: довідка від
15.01.1989 року, видана житлово-будівельним
кооперативом „Славутич", копіями
квитанцій, долучених до матеріалів
справи про сплату ссуди за вказану
квартиру, копія розрахунку вартості
квартири виданої ЖБК „Славутич". В
першому кварталі 1989 року батьки
сплатила у повному обсязі свій пайовий
внесок за зазначену квартиру, про що
свідчіть довідка від 15.01.1989 року, видана
житлово-будівельним кооперативом
„Славутич, але зареєструвати своє
право власності відповідно до Закону
України „Про власність" 1991 року на цю
квартиру у бюро технічної
інвентаризації не встигла, про що
свідчить лист КП „Нікопольське МБТІ"
від 23.07.2014 року за № 1331. Які причини
стали на заваді подальшої державної
реєстрації права власності на
квартиру, їй не відомо. Після смерті
ОСОБА_2 спадщина фактично була прийнята
батьком ОСОБА_3 На його ім'я державним
нотаріусом 2-ї Нікопольської державної
нотаріальної контори було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на грошові вклади ОСОБА_2 Щодо
іншого майна померлої, а саме квартири
АДРЕСА_2, свідоцтво не видавалось. Після
смерті батька ОСОБА_3 спадщина нею була
прийнята фактично як спадкоємцем, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
(згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу
України), що підтверджується відміткою
(місце проживання) в її паспорті
громадянина України. Згідно ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять всі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинились внаслідок
його смерті. Таким чином, виникла
ситуація при якій через бездіяльність
спадкодавця щодо реєстрації свого
права власності на нерухомий об'єкт та
отримання правовстановлюючих
документів на це майно, вона як
спадкоємець не може набути право
власності на це майно в порядку
спадкування через нотаріальну контору.
За таких обставин, виходячи з приписів
ст.16 ЦК України, це право підлягає
захисту в судовому порядку.

В судове засідання
сторони не прибули, надали до суду
заяви про розгляд справи у їх
відсутність. Позивач на задоволенні
позовних вимог наполягала. Представник
відповідача проти задоволення
позовних вимог не заперечував.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.1261
Цивільного Кодексу України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК
України, у разі викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Як встановлено в
судовому засіданні, 05.04.2004 року померла
мати позивача ОСОБА_2 (а.с.8), яка до дня
смерті проживала та була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_4. ІНФОРМАЦІЯ_4 року
помер батько позивачки ОСОБА_3, який до
дня смерті проживав та був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.
Після їх смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно, яке складається з
трикімнатної квартири, загальною
площею 60.5 кв.м., та жилою площею - 47.7
кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.
Зазначена квартира була придбана
батьками позивача в ссуду, відповідно
до розрахунків та вартості для кожного
учасника житлово-будівельного
кооперативу „Славутич". 15.01.1989 року
пайовий внесок за цю квартиру
спадкодавцями був сплачений у повному
обсязі (а.с.10-17). За своє життя на випадок
своєї смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розпоряджень щодо належного їм майна
не залишили. Єдиним спадкоємцем першої
черги після їх смерті є позивачка (а.с.9,
40). Для оформлення своїх спадкових прав
в червні 2014 року позивачка звернулась
до Другої Нікопольської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину.
Проте у його видачі позивачці було
відмовлено у зв'язку з тим, що нею не
було пред'явлено правовстановлюючого
документу на майно, яке належало
батькам. Той факт, що спірна квартира
належала спадкодавцю та виплата
пайового внеску відбулась в повному
обсязі свідчать довідка від 15.01.1989 року,
копії квитанцій про сплату ссуди за
вказану квартиру, копія розрахунку
вартості квартири (а.с.10-17). Після смерті
батька ОСОБА_3 спадщина позивачкою була
прийнята фактично як спадкоємцем, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Таким чином, суд вважає за
можливе позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру, загальною
площею 60.5 кв.м., житловою площею - 47.7
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду першої
інстанції може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал