Єдиний унікальний номер 240/20/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3622/2014
Головуючий в 1 інстанції Молчанов В.А.
Доповідач - Ткачук С.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Осипчук О.В.,

суддів
Алексєєва А.В,Ткачук С.С.,

при секретарі
Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» на рішення
Олександрівського районного суду
Донецької області від 06 березня 2014 року
по цивільній справі за позовом
обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

ОКП «Донецьктеплокомуненерго»
(далі підприємство) звернулось до суду
з позовом про стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 солідарно заборгованості за
надану теплову енергію, мотивуючи свої
вимоги тим, що між сторонами існують
фактичні договірні відносини з надання
цих послуг до приміщення квартири, де
мешкають відповідачі, які несвоєчасно
сплачували за фактично отриману
теплову енергію, у зв'язку з чим станом
на 01 вересня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 16767,58 грн.

Рішенням Олександрівського
районного суду Донецької області віл 06
березня 2014 року у задоволені позовних
вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго»
відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд виходив з того, що розмір
опалювальної площі квартири не
перевищую розміру встановленого для
отримання безплатного
централізованого опалення
відповідачами, передбаченого для
медичних працівників, які проживають і
працюють у селищах міського типу і
мають право на пільги на опалення в
межах 21 кв.м. опалюваної площі на кожну
особу, яка постійно проживає у
житловому приміщенні, та додатково
мають право на знижку плати 10,5 кв.м. на
сім'ю.

Підприємство не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції
принесло апеляційну скаргу, де
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що
судом не взято до уваги той факт, що
пільги на безоплатне користування
житлом з опаленням та освітленням
надаються медичним працівникам за
умови, якщо розмір наданих пільг у
грошовому еквіваленті разом із
середньомісячним сукупним доходом
працівника за попередні шість місяців
не перевищує величину доходу, який дає
право на податкову соціальну пільгу, у
визначеному законодавством порядку.
Судом першої інстанції взагалі не
встановлено, чи мали право відповідачі
на отримання пільг як медичні
працівники, які працюють у селищі
міського типу. Окрім цього згідно п.5
Порядку надання пільг, компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних
установ, військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 2003 року
№ 426 передбачено, що для відшкодування
фактичних витрат пільговик подає в
бухгалтерію установи копії квитанцій
про оплату за користування житлом (
квартирну плату), паливом, телефоном і
за комунальні послуги у строк, за який
здійснюється відшкодування ( абзац
другий пункту 2 цього порядку) а також
довідку про склад сім'ї ( раз на рік).

Згідно п.8 цього Порядку грошовій
еквівалент наданих послуг, компенсацій
виплачується пільговику установою
разом з іншими щомісячними виплатами.
Зазначає, що з вищевикладеного слідує
те, що оплату за опалення відповідачі
зобов'язані були проводити самостійно
та після проведення фактичних оплат,
звертатися до бухгалтерії організації,
у якій вони працюють з квитанціями про
оплату опалення, а бухгалтерія
зобов'язана була проводити йому
відшкодування. На поточній час жодної
законної підстави для відмови у
задоволені позовних вимог у зв'язку з
тим, що ОСОБА_2 є медичним працівником,
який працює у місцевості селищного
типу, не існує. Відповідачі зобов'язані
проводити оплату за опалення
самостійно, а у зв'язку з тим, що ОСОБА_2
є пільговиком, мають право на
відшкодування фактичних оплат за
опалення в розмірі згідно діючого
законодавства.

Сторони в судове засідання не
з'явилися.

Представник підприємства у заяві
суду просив розглянути скаргу без його
участі.

Відповідачі про час розгляду
скарги були повідомленні особисто
телефонограмою, зареєстрованою у
журналі телефонограм №1 за № 3593.

Апеляційний суд визнає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
у приватизованій двокімнатній
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та
мешкають відповідачі.

Згідно особистого рахунку №НОМЕР_1
відкритого на ім'я ОСОБА_2 у період з
жовтня 2012 по серпень 2013 року виникла
заборгованість за послуги
централізованого опалення, розмір якої
з урахуванням щомісячних сум оплати
сплачених відповідачами в цей період
та проведених перерахунків щомісячних
платежів, становить 1676,58грн.

Представлені ОСОБА_2 квитанції щодо
оплати нею щомісячних платежів у
період з 21.11.2012 по 10.01.2014 підтверджують
про сплату нею платежів з жовтня 2012
рік по серпень 2013 рік не в повному
обсязі від нарахованої суми у зв'язку з
чим і виникла заборгованість та оплату
нею послуги за жовтень по грудень 2013
року, які не стосуються спірного
періоду.

За даними копії трудової книжки
ОСОБА_2 вона працює з 08.06.1996 медичною
сестрою в Олександрівській
центральній районній лікарні.

У своїх запереченнях на позов
ОСОБА_2 підтвердила той факт, що до
жовтня 2012 року пільгами передбаченими
ст.77 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я» не користувалась.

Як повідомив начальник управління
праці та соціального захисту населення
Олександрівської
райдержадміністрації ОСОБА_3
перебуває на облік у відділі
персоніфікованого обліку пільгової
категорії громадян та має статус
«пенсіонер за віком» та «ветеран
праці», користуватись пільгами з
теплопостачання відповідно до
статусів немає право. ОСОБА_2 на обліку
не перебуває, пільгами не користується
і для надання пільг до управління не
зверталась.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до ст.77 Закону
України «Основи законодавства України
про охорону здоров'я» медичні
працівники, які проживають і працюють у
селищах міського типу, мають право на
безплатне користування житлом і
опаленням, оскільки розмір квартири
відповідачів не перевищує житлову
площу, що підпадає під пільги.

Апеляційний суд не може погодитися
з таким висновком суду першої
інстанції з таких підстав.

Відповідно до п. «ї» ст. 77 Закону
України «Основи законодавства України
про охорону здоров'я» медичні і
фармацевтичні працівники мають право
на: безплатне користування житлом з
освітленням і опаленням тим, хто
проживає і працює у сільській
місцевості і селищах міського типу, а
також пенсіонерам, які раніше
працювали медичними та
фармацевтичними працівниками і
проживають у цих населених пунктах,
надання пільг щодо сплати земельного
податку, кредитування, обзаведення
господарством і будівництва
приватного житла, придбання
автомототранспорту.

Прикінцевими положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» установлено, що у 2012 році
норми і положення статті 77 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік. Аналогічне
застосування ст. 77 Основ законодавства
України про охорону здоров'я
передбачено і в Законі України «про
Державний бюджет України на 2013 рік»

Як визначено частиною 1 ст.69, 70 ЖК
України пільги по квартирній платі та
платі за комунальні послуги
встановлюються законодавством.
Спеціалісти, які працюють і проживають
у сільській місцевості, поза
населеними пунктами (а в установлених
законодавством Союзу РСР випадках - у
селищах), користуються безплатно жилим
приміщенням з опаленням і освітленням.

Пунктом 22 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 р. №630 і змінами, у разі коли
споживач відповідно до законодавства
має пільги з оплати послуг, у договорі
робиться відповідна позначка. При
цьому дані про зазначену пільгу
вносяться у договір між виконавцем та
постачальником.

У разі отримання права на пільги
споживач подає виконавцю письмову
заяву та документи, що його
підтверджують. Оплата за послуги з
урахуванням пільг нараховується з дати
подання документів, що підтверджують
право на пільгу.

Умови надання гарантій медичним
працівникам передбачені п.3.2. Порядку
забезпечення працівників бюджетних
установ безоплатним користуванням
житлом з опаленням і освітленням,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Міністерства освіти і науки України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства культури і туризму
України від 13.09.2006 року №1193/13067.

Даним пунктом Порядку визначено,
що бюджетні установи ведуть
персоніфікований облік працівників,
які мають право на відповідні гарантії,
та щомісячно надають інформацію про
них головним розпорядникам коштів
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення
відповідно до постійного місця
проживання працівників зазначених
установ. У разі ненадходження такої
інформації розпорядники коштів не
провадять розрахунки з підприємствами
та організаціями, що надали послуги.

Відповідно до п.2 Порядку надання
пільг, компенсацій і гарантій
працівникам бюджетних установ,
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.2003 року №426 пільги
педагогічним, медичним та
фармацевтичним працівникам і
працівникам культури надаються
щомісяця шляхом зменшення плати за
користування житлом з опаленням та
освітленням. Розмір наданих пільг у
грошовому еквіваленті разом з
середньомісячним доходом пільговика
не повинен перевищувати величини
визначеного відповідно до підпункту
6.5.1 пункту 6.5 статті 6 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
доходу, який дає право на податкову
соціальну пільгу.

За пунктом 3 вказаного Порядку
видатки на відшкодування витрат за
надані педагогічним, медичним та
фармацевтичним працівникам і
працівникам культури послуги
провадяться відповідно до Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 4
березня 2002 р. N 256.

Відповідно до п.4,5,8,10 зазначеного
Порядку до членів сім'ї пільговика
належать такі, що проживають разом з
ним, - дружина (чоловік), їхні
неповнолітні діти (до 18 років);
неодружені повнолітні діти, визнані
інвалідами з дитинства 1 та 2 групи або
інвалідами 1 групи; особа, яка проживає
разом з інвалідом війни 1 групи та
доглядає за ним, за умови, що інвалід
війни не перебуває у шлюбі;
непрацездатні батьки; особа, яка
знаходиться під опікою або піклуванням
пільговика та проживає разом з ним.
Відшкодування фактичних витрат
пільговик подає в бухгалтерію установи
копії квитанцій про оплату за
користування житлом (квартирну плату),
паливом, телефоном і за комунальні
послуги у строк, за який здійснюється
відшкодування (абзац другий пункту 2
цього Порядку), а також довідку про
склад сім'ї (раз на рік). Для нарахування
грошового еквівалента вартості послуг
можуть використовуватися відомості у
вигляді списків, довідок, даних на
електронних носіях інформації,
одержаних від житлово-експлуатаційних
та інших підприємств і організацій, які
надають послуги. Грошовий еквівалент
наданих пільг, компенсацій
виплачується пільговику установою
разом з іншими щомісячними виплатами
(заробітна плата, грошове забезпечення,
надбавки, премії, матеріальна
винагорода тощо).

Установи провадять роботу з
надання пільг, компенсацій і гарантій
та організовують облік, систематизацію
і зберігання інформації про
пільговиків, надають їм консультації
щодо порядку та умов надання пільг:
подають в установленому порядку
органам праці та соціального захисту
населення, підприємствам і
організаціям, що надають послуги,
відомості про працівників та розмір
грошового еквівалента пільг.

Відповідно до п.5 Положення про
Єдиний державний автоматизований
реєстр осіб, які мають право на пільги,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.01.2003 року №117
для включення до Реєстру інформації
про пільговика він подає
уповноваженому органу довідку про
склад сім'ї, копії документів, що
підтверджують право пільговика та
членів його сім'ї на пільги, копію
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків, пред'являє паспорт та надає
інформацію про характеристику житла та
послуги, щодо отримання яких має пільги
та реально ними користується.

У сільській місцевості пільговик
подає зазначені документи (копії
документів), пред'являє оригінали
документів та паспорт, а також надає
інформацію виконавчому органу
сільської, селищної ради. Виконавчий
орган приймає подані документі (копії
документів), перевіряє відповідність
поданої копії документа, що
підтверджує право на пільги, його
оригіналу, фіксує надану інформацію та
реквізити паспорта пільговика і
передає їх відповідному
уповноваженому органу.

Як зазначено у відповіді
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Олександрівської
райдержадміністрації ОСОБА_2 не
зверталась до управління за наданням
пільг, а ОСОБА_3 відповідно до статусів
не має право користуватись пільгами з
теплопостачання.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 як
медичний працівник і має право на
безплатне користування житлом з
освітленням і опаленням не реалізувала
свого права на пільги у порядку
встановленому вище приведеними
законодавчими актами. Сам факт набуття
права на пільги без дотримання
встановленого законодавством порядку
надання пільг не дає підстав для
звільнення пільговика від оплати
комунальних послуг.

Висновки суду про те, що позов не
підлягає задоволенню тільки через
наявність в квартирі розміру
опалювальної площі в межах
встановленої норми для надання пільги
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 01.08.1996р. №879 «Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги що їх
оплати» є хибним і не відповідає
визначеним нормам законодавства.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції не звернув уваги на
встановлений законодавчими актами
порядок надання та отримання
зазначених пільг медичним працівникам,
які проживають та працюють у селищі
міського типу, і постановив рішення з
порушенням норм матеріального права та
без дотримання норм процесуального
права, бо дане рішення не є законним та
обґрунтованим і тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову у повному
обсязі.

Так, відповідно до ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином

відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за

відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що

звичайно ставляться.

Обов'язок споживача провадити
оплату наданих послуг у строки
визначені ст.30 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 року №630.

Статтями 20, 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» покладено
на споживача зобов'язання оплачувати
житлово-комунальні послуги щомісяця у
строки встановлені договором або
законом.

На підставі викладеного,
апеляційний суд відповідно до ст.309 ЦПК
України визнає вимоги позову
обґрунтованими і скасовує рішення
суду першої інстанції, ухвалюючи нове
рішення про стягнення з відповідачів у
солідарному порядку заборгованість за
послуги централізованого опалення в
сумі 1676грн.58коп.

За нормою ст.88 ЦПК України ст. 4
Закону України «Про судовий збір» з
відповідачів підлягає стягнути на
користь підприємства фактично
сплачені судові витрати в розмірі по
114,70 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 307, 309,316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго»
задовольнити.

Рішення Олександрівського
районного суду Донецької області віл 06
березня 2014 року скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» солідарно
заборгованість за послуги
теплопостачання у період з жовтня 2012
року по квітень 2013 року у розмірі 1676 (
одна тисяча шістсот сімдесят шість)
грн. 58 грн. та фактично понесені судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі по 114 грн.70 коп. з кожної.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: