Номер провадження 6/754/1263/14
Справа № 754/2851/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23.10.2014 року року Деснянський
районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді
Зотько Т.А.

при секретарі
Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві подання державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м.Києві
про обмеження у праві виїзду за кордон
боржника, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець ВДВС
Деснянського РУЮ у м.Києві, звернувшись
до суду з вищевказаним поданням
посилався на те, що на виконанні у ВДВС
Деснянського РУЮ у м.Києві перебуває
виконавчий лист № 2-2640/2014 від 05.05.2014
року, виданий Деснянським районним
судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліментів на утримання
неповнолітніх дітей розмірі по 2000 грн.
щомісячно на кожну дитину, починаючи з
18.02.2014року і досягнення дітьми
повноліття. Судове рішення у
добровільному порядку боржником не
виконується, виникла заборгованість,
яка боржником перед стягувачем не
погашена, а тому вони змушені
звертатись до суду з вказаним поданням.

Державний виконавець ВДВС
Деснянського РУЮ у м.Києві та боржник у
судове засідання не з'явились, про
розгляд справи повідомлялись.

Оглянувши матеріали справи, суд в
судовому засіданні встановив наступне.

На підставі виконавчого листа № 2-2640/2014
від 05.05.2014 року, виданого Деснянським
районним судом м.Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей розмірі
по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину,
починаючи з 18.02.2014року і досягнення
дітьми повноліття, постановою ВДВС
Деснянського РУЮ у м.Києві від 16.05.2014
року відкрито виконавче провадження
(а.с.52-53, 54).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї
статті, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону «Про
виконавче провадження», у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.
Громадянин України не може бути
позбавлений права в будь-який час
повернутися в Україну.

Законом України від 21.01.1994р. «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами)
розглядає порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження». Зокрема,
державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Згідно ст. 22 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Верховний Суд України у своїй
Постанові Пленуму № 9 від 01.11.1996 року
«Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя», роз'яснив,
що при розгляді конкретних справ,
враховуючи ст. 8 Конституції України, де
зазначено, що Конституція України має
найвищу юридичну силу, а її норми є
нормами прямої дії, оцінюючи зміст
будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акту з точки зору
його відповідності Конституції у
випадках необхідно застосовувати
Конституцію, як акт прямої дії. Тому
судове рішення має ґрунтуватися на
Конституції, а також на чинному
законодавстві, яке не суперечить їй.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що вимоги
заявника не знайшли своє доведення в
судовому засіданні, є такими, що
суперечить Конституції України, а тому
не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. ст. 5, 7
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень не лише
своєчасно і повно, але й неупереджено, а
також використовувати надані йому
права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно п.п. 2, 8 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», громадянину України
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон у випадку, якщо діють
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
чи у випадку якщо до нього подано
цивільний позов до суду - до закінчення
провадження у справі.

Разом з тим, суду не надано будь-яких
доказів про те, що державним виконавцем
вжито всіх, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
заходів для виконання рішення суду, а
також про те, що боржник постійно
виїжджає за кордон.

За відсутності належних даних про хід
виконавчого провадження, оскільки до
суду надані лише докази про відкриття
виконавчого провадження, та довідку
про наявність заборгованості, суду не
виявляється можливим визначитись з
обґрунтованістю подання про обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, а відтак, подання не має
правового обґрунтування, суду не
надані докази неможливості виконання
судового рішення і необхідності
обмеження прав боржника, а тому суд
приходить до висновку про відсутність
достатніх підстав для задоволення
подання державного виконавця ВДВС
Деснянського РУЮ у м.Києві про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон боржника ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 22, 33 Конституції України, ст.ст. 10, 60,
208, 210, 224, 376, 377-1 ЦПК України, ст. ст. 11, 27,
ЗУ «Про виконавче провадження»,
положеннями Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996
року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя», ст.
ст. 377-1, 293 - 294 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Державному виконавцю Відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м.Києві у задоволенні
подання про обмеження у праві виїзду
ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом п'яти днів з дня проголошення.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва
Т.А.Зотько