АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Сп Справа № 22-ц/796/9222/2014
Головуючий у 1- інстанції:
Доповідач : Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської
О.Ф.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 03 червня 2014 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків
та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н
О В И Л А :

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
майнової шкоди в розмірі 36 353,53 грн. з
яких: розмір збитків 34 295,87 грн., три
проценти річних від простроченого
зобов'язання 2 057,75 грн.; витрати на
правову допомогу в сумі 8 100,00 грн., 5 000,00
грн. моральної шкоди

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 червня 2014 року
відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_2, подав апеляційну
скаргу, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового рішення про задоволення позову
в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не дослідив та не встановив
всіх обставин, що мають значення для
вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник - ОСОБА_4 підтримали
апеляційну скаргу, відповідачка ОСОБА_3
- скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що ОСОБА_2 з 08 вересня 1994 року по 01
березня 2012 року був зареєстрований в
АДРЕСА_1 (а.с.7)

За договором купівлі-продажу квартири
від 28 лютого 2012 року, ОСОБА_5 цю квартиру
АДРЕСА_1 продала. (а.с. 61-62)

Як вбачається з витягу з державного
реєстру правочинів № 11053250 від 28 лютого
2012 року, право власності ОСОБА_3
зареєстроване у встановленому законом
порядку (а.с.63).

Будь-яких застережень щодо майна та
меблів, які знаходились в квартирі,
договір купівлі-продажу не містить.
Пункт 4.2 договору передбачає обов'язок
продавця звільнити квартиру від речей
і передати до розпорядження Покупця
квартиру не пізніше 06 березня 2012 року
(а.с.61 зворот).

Квартира належала ОСОБА_5 на підставі
договору дарування від 29 грудня 1994 року
(право власності зареєстровано 04 січня
1995 року), що вбачається з договору
купівлі-продажу (п.1.3. а.с.37).

ОСОБА_6 і ОСОБА_5 перебували у
зареєстровану шлюбі з 09 листопада 1985
року до 07 жовтня 1993 року (а.с.8).

Як зазначав позивач у позовній заяві,
він проживав у цій квартирі, оскільки
не мав іншого житла. За умовами
договору купівлі-продажу позивач і
продавець квартири (ОСОБА_5) повинні
були вивезти все майно протягом тижня
з дня вчинення зазначеного вище
договору. Однак, договір
купівлі-продаж таких умов не містить.

07 березня 2012 року ОСОБА_5 написала
розписку про те, що вона продала ОСОБА_3
всі меблі, що знаходяться у відчуженій
нею квартирі за дві тисячі доларів США.
Кошти отримала в повному обсязі.
Претензій до ОСОБА_3 не має (а.с.38).

Судом першої інстанції було допитана
як свідок ОСОБА_5, яка пояснила, що
продала ОСОБА_3 усі меблі та речі, які
знаходились у квартирі.

Відповідно до положень ст..10, ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене суду не було
надано належних та допустимих доказів,
що саме з вини відповідачки позивачу
була завдану майнову шкоди.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги стосовного
того, що ОСОБА_5 подано заяву до міліції;
під час укладання вище наведеної
розписки на неї з боку відповідачки
здійснювався психологічний тиск, а
тому суд повинен був визнати таку
розписку, що не відповідає вимогам
правочину, встановлених ст..203 ЦК
України. Такі доводи апеляційної
скарги, не були предметом розгляду у
даній справі.

Враховуючи наведене, підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

Висновки суду щодо підстав для відмови
у задоволенні позовних вимог
відповідають обставинам справи.
Доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: