У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Остапчук Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» в особі філії Відкритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» Львівського
регіонального управління про
стягнення відсотків та пені за
користування валютними цінностями, за
касаційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» - Прасковича
Михайла Івановича на заочне рішення
Галицького районного суду м. Львова від
24 листопада 2010 року та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 18 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до Відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» в особі філії Відкритого
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» Львівського
регіонального управління (далі - ВАТ
«КБ «Надра») про стягнення 3 % річних та
пені за користування валютними
цінностями.

В обґрунтування позову ОСОБА_6
посилалась на те, що 25 квітня 2008 року
між нею та ВАТ «КБ «Надра» укладено
договір № 771324/04-Д строкового
банківського вкладу (депозиту) в
банківських металах «Золотий вклад для
фізичних осіб»: золото у зливках - 999,9
проби номіналом 100 г в кількості 5 шт.,
всього 500 г, що складає 16,08 тройських
унцій, строк вкладу - 12 місяців.

Відповідач своїх зобов'язань за
вказаним договором не виконав, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду.
Галицьким районним судом м. Львова 23
квітня 2010 року ухвалено рішення по
справі № 2-690/10, яке набрало законної
сили 05 травня 2010 року. На підставі
рішення суду 19 травня 2010 року
ОСОБА_6 видано виконавчий лист про
повернення строкового банківського
вкладу - золота у зливках та відсотків
за період з 25 квітня 2008 року до 07
травня 2009 року. Однак станом на
вересень 2010 року відповідач вкладу не
повернув та продовжує здійснювати
господарську діяльність з вкладом
позивача та належними йому процентами,
разом оперуючи 525 г золота 999,9 проби.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач ОСОБА_6 просила суд стягнути з
відповідача на її користь суму боргу за
користування чужими валютними
цінностями відповідно до договору №
771324/04-Д строкового банківського вкладу
(депозиту) в банківських металах
«Золотий вклад для фізичних осіб» за
період з 07 травня 2009 року до 09 вересня
2010 року у розмірі 6 617 грн 10 коп. за
користування чужими валютними
цінностями, 45 270 грн 04 коп. - пені, а
всього 51 887 грн 14 коп.

Заочним рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 24 листопада 2010 року
позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ВАТ «КБ «Надра» в особі
філії ВАТ «КБ «Надра» Львівського
регіонального управління на користь
ОСОБА_6 6 617 грн 10 коп. за користування
чужими валютними цінностями, 45 270 грн 04
коп. пені, а всього 51 887 грн 14 коп.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 18 березня 2013 року заочне
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 24 листопада 2010 року у
частині стягнення пені змінено.

Зменшено розмір пені, яка підлягає
стягненню з ВАТ «КБ «Надра» в особі
філії ВАТ КБ «Надра» Львівського
регіонального управління на користь
ОСОБА_6, із 45 270 грн 04 коп. до 9 306 грн 12 коп.

В іншій частині заочне
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 24 листопада 2010 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«КБ «Надра» - Праскович М.І. порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 квітня 2008 року
між ОСОБА_6 та ВАТ «КБ «Надра»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра») укладено договір №
771324/04-Д строкового банківського вкладу
(депозиту) в банківських металах
«Золотий вклад для фізичних осіб»:
золото у зливках - 999,9 проби номіналом 100
г в кількості 5 шт., всього 500 г, що
складає 16,08 тройських унцій, строк
вкладу - 12 місяців.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 23 квітня 2010 року зобов'язано
ВАТ «КБ «Надра» повернути ОСОБА_6 вклад
згідно з договором № 771324/04-Д строкового
банківського вкладу (депозиту) у
банківських металах «Золотий вклад для
фізичних осіб»: золото у зливках - 999,9
проби номіналом 100 г в кількості 5 шт.,
всього 500 г, що складає 16,08 тройських
унцій, видати нараховані проценти (25 г
золота) - у гривнях за офіційним курсом
банківських металів НБУ у сумі 7 069 грн.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат. Вказане рішення набрало
законної сили 04 травня 2010 року. На
підставі вказаного рішення Галицьким
районним судом м. Львова видано
виконавчий лист № 2-690/10.

Станом на вересень 2010 року відповідач
банківський вклад не повернув та
продовжував здійснювати господарську
діяльність стосовно позивача.

Відповідно до поточного звіту за
операціями за поточним рахунком з 31
грудня 2009 року по 19 лютого 2013 року за
договором від 24 квітня 2008 року № 771324/04-Д
банківський вклад та проценти по ньому
повернуто 18 жовтня 2011 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем порушено умови договору
банківського вкладу щодо виконання
зобов'язання, та, керуючись вимогами ст.
ст. 526, 610, 612, 625 ЦК України, вважав, що з
відповідача слід стягнути відсотки за
користування чужими валютними
цінностями та пеню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині стягнення пені, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відсутні підстави для стягнення
пені за період з 07 травня 2009 року по 10
лютого 2010 року, оскільки на вказаний
час діяв мораторій на задоволення
вимог кредиторів ВАТ «КБ «Надра».

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Згідно зі ст. 193 ЦК України види майна,
що вважаються валютними цінностями, та
порядок вчинення правочинів з ними
встановлюються законом.

Декретом Кабінету Міністрів України
від 19 лютого 1993 року № 156-93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» (далі - Декрет) визначено, що
окремим видом валютних цінностей є
банківські метали.

Відповідно до ст. 1 Декрету банківські
метали - це золото, срібло, платина,
метали платинової групи, доведені
(афіновані) до найвищих проб відповідно
до світових стандартів, у зливках і
порошках, що мають сертифікат якості, а
також монети, вироблені з дорогоцінних
металів.

Положенням про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з юридичними і фізичними
особами, затвердженим постановою
Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516,
передбачено, що банк сплачує вкладнику
суму вкладу (депозиту) і нараховані за
ним проценти у банківських металах,
якщо вкладний (депозитний) рахунок
відкритий у банківських металах, або на
умовах та в порядку, передбачених
договором, відповідно до заяви
вкладника у національній валюті (пункт
1.5 глави 1).

Пунктом 3.4.6 договору строкового
банківського вкладу (депозиту) в
банківських металах передбачено, що
повернення вкладу здійснюється
неподільними зливками банківського
золота проби не нижче 999,9 у зливках
номіналом не менше 100 г.

Пунктом 4.4 договору строкового
банківського вкладу (депозиту) в
банківських металах передбачено, що
сплата нарахованих процентів за
користування вкладом здійснюється в
кінці строку договору або на дату
дострокового отримання вкладу. Банк
видає вкладникові суму нарахованих
процентів зливками банківського
золота вагою не менше 100 г. Залишок від
суми нарахованих процентів, що не є
кратним 100 г, банк оплачує в гривнях за
офіційним (обліковим) курсом
банківських металів НБУ на дату сплати
процентів.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд апеляційної інстанції,
погоджуючись з висновком суду першої
інстанції про стягнення 3 % річних за
користування валютними цінностями, не
врахував, що зобов'язання за договором
банківського вкладу, що зроблений у
дорогоцінних металах, не є грошовим
зобов'язанням, оскільки в ньому не
передбачено передачу грошей як
предмета договору або їх сплату як ціни
договору, та дійшов помилкового
висновку про те, що до таких
правовідносин застосовуються
положення ст. 625 ЦК України (вказана
позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 30 квітня 2014
року у справі № 6-38цс14).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 547,
ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

У порушення ч. 1 ст. 546, ст. 547, ч. 3 ст. 549 ЦК
України суд апеляційної інстанції,
частково погоджуючись з висновком суду
першої інстанції про стягнення пені за
користування валютними цінностями, не
звернув уваги на те, що умови договору
строкового банківського вкладу
(депозиту) не містять письмової форми
угоди про неустойку.

Виходячи з викладеного та враховуючи
допущені судом апеляційної інстанції
порушення норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
вказані порушення повинні бути усунені
судом апеляційної інстанції та в силу
ст. 338 ЦПК України рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» - Прасковича
Михайла Івановича задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 18 березня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук