АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

20 листопада 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
«Консоль ЛТД» про стягнення
безпідставно отриманих коштів та
відшкодування збитків, завданих
недійсним правочином,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Солом'янського районного суду
м.Києва від 19 вересня 2014 року,

встановила:

у травні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь грошові
кошти, безпідставно набуті за
недійсним правочином в розмірі 121 546
грн. 50 коп., а також 3 проценти річних за
порушення строку виконання грошового
зобов'язання в розмірі 20 986 грн. 94 коп. та
збитки за наслідками недійсності
правочину в розмірі 163 491 грн.,
посилаючись на те, що 31 липня 2008 року
між ним та відповідачем було укладено
договір № 3042/340-467 про пайову участь у
будівництві, згідно якого ним було
внесено на рахунок відповідача 121 546
грн. 50 коп. та зазначав, що рішенням
Солом'янського районного суду м.Києва
від 21 березня 2014 року вказаний договір
визнано недійсним з моменту його
укладення.

Рішенням Солом'янського районного суду
м.Києва від 19 вересня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ТОВ
«Фірма «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_1
суму коштів внесених згідно з
недійсним правочином в розмірі 121 546
грн. 50 коп. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав до суду апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати рішення
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог, та ухвалити нове в цій
частині нове, посилаючись на порушення
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що між ним та
відповідачем 31.07.2008 р. було укладено
договір про пайову участь у
будівництві №3042/340/467. Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21.03.2014 р. було задоволено його позов
та визнано недійсним вказаний договір
з моменту його укладення. Тому позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь кошти, сплачені ним на
виконання договору в розмірі 121 546 грн.
50 коп., 3% річних в розмірі 20 986 грн. 94 коп.,
збитки за наслідками недійсності
правочину в розмірі 163 491 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2014 р. позов було
задоволено частково - стягнуто з
відповідача на користь позивача 121 546
грн., в іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
договір визнаний недійсним, а тому
відсутні підстави для застосування
положень ст. 625 ЦК України, яка
передбачає відповідальність за
порушення грошового зобов'язання.
Також суд першої інстанції не визнав
збитками вказану позивачем суму - 163 491
грн., яка складається з різниці між
курсами долару США по відношенню до
гривні України за курсом НБ України на
час укладення договору та станом на
01.05.2014 р.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим та
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст. 22, 215, 216, 625
ЦК України, Закону України «Про захист
прав споживачів».

Як видно з матеріалів справи, рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21.03.2014 р. було задоволено позов
ОСОБА_1 та визнано недійсним з моменту
укладення Договір пайової участі у
будівництві, укладений між ним та ТОВ
Фірма «Консоль ЛТД» 31.07.2008 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Оскільки
позивач просив стягнути на його
користь 3% від суми сплачених коштів за
період з укладення договору до 01.05.2014
р., вказаний особливий вид санкцій за
прострочення грошового зобов'язання,
передбачений в ст. 625 ЦК України
застосовано бути не може, оскільки така
відповідальність виникає лише з
дійсного зобов'язання.

Визначена позивачем сума - 163 491 грн., яка
складається з різниці курсів доларів
США до гривні України станом на час
укладення договору та на 30.04.2014 р., не є
збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а
тому ця вимога також задоволенню не
підлягає.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права - Закону України
«Про захист прав споживачів» є
необґрунтованими, оскільки суд першої
інстанції правильно застосував норми
матеріального права та дійшов
висновку, що вказана позивачем сума - 163
491 грн. не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК
України. Зазначення в п. 3.1 договору
суми паю, що становить еквівалент 25 000
дол. США в гривні за офіційним курсом НБ
України на час оплати не може бути
підставою для врахування різниці
курсу долара США до гривні України,
оскільки кошти позивачем сплачувались
в сумі 121 546 грн. 50 коп. яка і була
стягнута на користь позивача даним
рішенням.

Посилання позивача на ст. 400 ЦК
України є безпідставним, оскільки
закріплений в ст. 400 ЦК України
обов'язок недобросовісного володільця
негайно повернути майно особі, яка має
на нього право власності чи інше право
або яка є добросовісним володільцем, в
разі його невиконання надає
заінтересованій особі право пред'явити
позов про витребування майна.

Таким чином, судом першої
інстанції було повно та всебічно
встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Солом'янського районного суду
м.Києва від 19 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/9337/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13479/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лозинська М.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.