МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р.
Справа № 370/316/14-ц

Макарівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді:
В.О. Оберемко,

при секретарі:
Гребінській Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Макарів Київської
області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору:
Ситняківська сільська рада
Макарівського району київської
області про визнання права власності
на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду
з вказаним позовом посилаючись на те,
що разом зі своїм батьком ОСОБА_3, який
помер у 1984 році побудували житловий
будинок з надвірними спорудами у
АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок було
побудовано на місті старого житлового
будинку 1927 року побудови протягом 1968-1971
років. Відповідно до записів в
погосподарській книзі Ситняківської
сільської ради за за 1980-1982 роки,
співвласниками домоволодіння в
АДРЕСА_1 були ОСОБА_1 (особовий рахунок
НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (особовий рахунок
НОМЕР_2). Відповідно до записів за 1986-1988
роки (особовий рахунок НОМЕР_3 та
НОМЕР_4), за 1991-1993 роки (особовий рахунок
НОМЕР_5 та НОМЕР_6), за 1996-1998 роки
(особовий рахунок НОМЕР_7 та НОМЕР_8), за
2001 - 2005 роки (особовий рахунок НОМЕР_9 та
НОМЕР_10), співвласниками домоволодіння
в АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Після
смерті батька спадщину прийняла його
дружина а мати позивача ОСОБА_4., яка в
подальшому подарувала ? частину
спадкового будинку сестрі позивача
ОСОБА_2. ОСОБА_4 померла 2003 року. Вказана
? частину спадкового будинку
знаходиться на земельній ділянці, яка
належить на праві власності позивачу. В
той же час, в Реєстраційній службі
Макарівського РУЮ було відмовлено у
видачі позивачу свідоцтва про право
власності на ? частину спірного
житлового будинку, оскільки відповідно
до абзацу третього пункту 46 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. №703, у разі коли
державна реєстрація прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно проводиться на
новозбудований або реконструйований
об'єкт нерухомого майна, будівництво
якого здійснювалося двома і більше
особами, заявник, крім документів, що
зазначені в цьому пункті, подає
органові державної реєстрації прав
документ, яким визначено окрему
частину об'єкта нерухомого майна, що
набувається у власність кожною з таких
осіб, або письмову заяву даних осіб про
розподіл часток у спільній власності
на новозбудований або
реконструйований об'єкт нерухомого
майна у зв'язку з набуттям права
спільної власності на такий об'єкт.

Враховуючи, що між позивачем та його
батьком ОСОБА_3 не укладався договір
щодо розподілу спірного будинку після
завершення його будівництва та смертю
ОСОБА_3 позивач також не має можливості
подати спільну заяву про розподіл
часток у спільній власності на спірне
нерухоме майно, тому за захистом своїх
прав вимушений звернутись до суду.

В судове засідання позивач не прибув,
подав заяву з проханням слухати справу
у його відсутності, позов підтримав та
просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не прибула, згідно поданої письмової
заяви просила справу слухати у її
відсутність.

Дослідивши письмові матеріали
справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_3,
який помер у 1984 році побудували
житловий будинок з надвірними
спорудами у АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок було
побудовано на місті старого житлового
будинку 1927 року побудови протягом 1968-1971
років.

Відповідно до записів в
погосподарській книзі Ситняківської
сільської ради за за 1980-1982 роки,
співвласниками домоволодіння в
АДРЕСА_1 були ОСОБА_1 (особовий рахунок
НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (особовий рахунок
НОМЕР_2). Відповідно до записів за 1986-1988
роки (особовий рахунок НОМЕР_3 та
НОМЕР_4), за 1991-1993 роки (особовий рахунок
НОМЕР_5 та НОМЕР_6), за 1996-1998 роки
(особовий рахунок НОМЕР_7 та НОМЕР_8), за
2001 - 2005 роки (особовий рахунок НОМЕР_9 та
НОМЕР_10), співвласниками домоволодіння
в АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Після смерті батька спадщину прийняла
його дружина а мати позивача ОСОБА_4,
яка в подальшому подарувала ? частину
спадкового будинку сестрі позивача
ОСОБА_2 (підтверджується договором
дарування від 07.07.1999 року, а.с.6). ОСОБА_4
померла 2003 року. Вказана ? частину
спадкового будинку знаходиться на
земельній ділянці, площею 0,1833 га,
цільове призначення якої будівництво
та обслуговування житлового будинку та
господарських, яка на праві власності
на лежить ОСОБА_1 згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №237288, виданого 16.01.2009р.

Рішенням виконавчого комітету
Ситняківської сільської ради від
25.06.2013р. №39 (а.с.11) було змінено
нумерацію будинку в АДРЕСА_1 з номеру 3
на номер 2. Рішенням виконавчого
комітету Ситняківської сільської ради
від 25.07.2013р. №41 (а.с.12) ОСОБА_1 надано
дозвіл на оформлення права приватної
власності на належну йому ? частину
житлового будинку,який розташований в
АДРЕСА_1.

Між позивачем та його батьком ОСОБА_3
договір щодо розподілу спірного
будинку після завершення його
будівництва не укладався.

Згідно відмови Реєстраційної служби
Макарівського РУЮ (а.с.10) позивачу
відмовлено у видачі позивачу свідоцтва
про право власності на ? частину
спірного житлового будинку, оскільки
відповідно до абзацу третього пункту 46
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р.
№703, у разі коли державна реєстрація
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно
проводиться на новозбудований або
реконструйований об'єкт нерухомого
майна, будівництво якого здійснювалося
двома і більше особами, заявник, крім
документів, що зазначені в цьому
пункті, подає органові державної
реєстрації прав документ, яким
визначено окрему частину об'єкта
нерухомого майна, що набувається у
власність кожною з таких осіб, або
письмову заяву даних осіб про розподіл
часток у спільній власності на
новозбудований або реконструйований
об'єкт нерухомого майна у зв'язку з
набуттям права спільної власності на
такий об'єкт.

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, який було виготовлено на
вказане домоволодіння, спірний будинок
побудовано 1968 року (а.с.7-9).

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом та ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК
України обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи рік побудови спірного
будинку (1968 ) порядок реєстрації права
власності на домоволодіння та житлові
будинки в той час було врегульовано
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженою Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року (втратила чинність на підставі
Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від
13.12.95р).

В той же час відповідно до пункту 1
Інструкції реєстрацію будинків з
обслуговуючими їх будівлями і
спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
провадять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих.

Відповідно до пункту 4 Інструкції
реєстрації підлягали всі будинки і
домоволодіння в межах міст і селищ
міського типу УРСР, що належать
місцевим Радам депутатів трудящих,
державним, кооперативним і громадським
установам, підприємствам і
організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать громадянам
на праві особистої власності.

Відповідно до частини другої пункту 6
Інструкції не підлягають реєстрації
також будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Зі змісту вказаних норм можна дійти
висновку, що дія вказаної Інструкції не
поширювалась на сільські населені
пункти, а тому право власності на
домоволодіння, яке належало померлій
ОСОБА_5,не підлягало реєстрації
відповідно до норм діючого на той час
законодавства.

Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» до компетенції
виконкомів місцевих Рад відносилось
також питання узаконення цих будівель
та внесення записів про право
власності на будинки за громадянами у
погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988
роках сільськими, селищними, районними
Радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Враховуючи викладене позов ОСОБА_1 є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача в
розмірі 705,50 грн. сплаченого позивачем
судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись
листом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»,
Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування», ст.ст. 15, 16, 392, 1218-1219, 1268-1269
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 223 ЦПК
України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
належне йому нерухоме майно, а саме: на ?
частину домоволодіння, що у АДРЕСА_1, до
складу якого входить: (А)
житловий будинок, загальна площа якого
89,5 м2, жила - 46,5 м2; (Д) погріб; (під И)
погріб під частиною будівлі; (В) сарай;
(Г) сарай; (Е) сарай; (Ж) убиральня; (И)
сарай; (К) сарай; (Л) убиральня; (М)
сарай; (Н) сарай; №2 ворота; №3
ворота; №4 огорожа; №5 огорожа; №7
колонка питна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 705 (сімсот
п'ять) гривень 50 коп. сплаченого
позивачем судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Макарівський районний суд
Київської області, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя В.О.
Оберемко