Провадження № 2-о/201/211/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді - Брага А.В.,

при секретарі - Ляховій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровську цивільну справу
окремого провадження № 201/11208/14-ц за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа:
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2014 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся заявник із вищезазначеною
заявою в порядку окремого провадження,
в якій просила суд, з урахуванням
уточнень, встановити факт, що квартира
АДРЕСА_1, право власності на які
належить ОСОБА_1

В обґрунтування заявленого ОСОБА_1
послалась на те, що з 26 квітня 2011 року у
приватній власності заявника
перебуває квартира АДРЕСА_1. У 2012 році
заявник замовила виготовлення
технічних паспортів на квартиру
АДРЕСА_1 та на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1, у неї на
руках вийшло два технічних паспорти на
дві частини домоволодіння, що
знаходяться у приватній власності
ОСОБА_1 через те, що в електронному
реєстрі КП «Дніпропетровське
міжміське БТІ» дані об'єкти мають
окрему реєстрацію та зареєстровані за
окремими реєстровими номерами № 14320594
та № 36721163 відповідно. Така ситуація
призводить до певних труднощів в
обслуговуванні та подальшому
використанні домоволодіння в цілому, у
зв'язку з чим заявник і звернулася до
суду з даною заявою.

Представник заявника в судове
засідання не з'явився, разом з цим надав
до суду заяву в якій просив розглянути
справу за його відсутністю, заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити з підстав,
викладених в заяві та доказів, наявних
у справі.

Представник заінтересованої особи в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце судового розгляду справи
був повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив, з
клопотанням про відкладення розгляду
справи до суду не звертався.

Дослідивши наявні у справі докази,
вирішивши належність допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
всіх доказів у їх сукупності й оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному з'ясуванню всіх обставин
справи, суд вважає, що вимоги заявника
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом було встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що рішенням
виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради від
01 жовтня 1982 року №1188 було встановлено
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 та визначено розмір часток
співвласників у ньому, а саме за ОСОБА_2
(померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємець
ОСОБА_3) - 4/10 частки, а за ЖЕУ-8 - 6/10 частин.

19 грудня 2006 року між ОСОБА_4
(дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана)
було укладено договір дарування,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 3797 (а.с.
13).

Відповідно до п. 1 договору дарування
дарувальник передав безоплатно
належну йому одну другу частку
квартири, а обдаровувана прийняла у дар
одну другу частку квартири АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належить
дарувальнику на підставі наступних
документів: ? частка на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого Управлінням житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради 13 березня 2006 року,
розпорядження №1/81-06 від 13 березня 2006
року, зареєстроване КП «ДМБТІ» в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 30 березня 2006 року за №
14320594, ? частка на підставі Договору
дарування посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу 07 грудня 2006 року
за №3706, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 11 грудня 2006 року за №
14320594 (п. 3 договору).

Відповідно до витягу про реєстрацію
прав власності на нерухоме майно,
виданого 13 березня 2008 року КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської обласної ради,
ОСОБА_1 на підставі договору дарування
від 19 грудня 2006 року належить ? частини
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14).

27 квітня 2011 року рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
було визнано недійсним свідоцтво від 04
грудня 2000 року № 1516-148 про право
власності Територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради на 6/10
частин домоволодіння АДРЕСА_1 та
свідоцтво від 02 листопада 1982 року № 409
про право особистої власності ОСОБА_2
на 4/10 частин домоволодіння АДРЕСА_1;
припинено право власності ОСОБА_3 на 6/10
частин домоволодіння АДРЕСА_1 та
визнано за ОСОБА_1 право власності на 6/10
частин домоволодіння АДРЕСА_1, що
належали ОСОБА_3 (а.с. 8 - 9).

26 грудня 2011 року ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради було відхилено, рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 квітня 2011 року
було залишено без змін (а.с. 10 - 11).

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав, виданого 23 травня 2012
року Комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, за
ОСОБА_6, на підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська,
було зареєстровано право власності на
6/10 частки буд. АДРЕСА_1 (а.с. 12).

26 квітня 2011 року між ОСОБА_7
(дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана)
було укладено договір дарування,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований в реєстрі за № 926,
відповідно до п. 1 якого дарувальник
безоплатно передає у власність, а
обдаровувана приймає в дар приймає в
дар 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Ця ? частина квартири належить
дарувальнику, ОСОБА_7, на праві
приватної власності на підставі
договору дарування, посвідченого
ОСОБА_5 приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу 07 грудня 2006 року
за реєстровим номером 3706,
зареєстрованого в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно КП «ДМБТІ» 11 грудня 2006 року, номер
витягу 13046290, реєстраційний номер 14320594
(п. 3 договору).

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав, виданого 09 вересня 2011
року Комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, за
ОСОБА_6, на підставі договору дарування
від 26 квітня 2011 року, було
зареєстровано право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Відповідно до акту від 29 серпня 2013
року, складеного інженером з технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, ОСОБА_1, згідно договору
дарування від 19 грудня 2006 року та
договору дарування від 26 квітня 2011 року
належить АДРЕСА_1 та згідно рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 квітня 2011 року -
6/100 частини домоволодіння за даною
адресою. Після обстеження об'єкту 29
серпня 2013 року було встановлено, що
ОСОБА_1 кв. 1 та кв. 2 в житловому будинку
разом з господарчими будівлями та
спорудами використовуються як
домоволодіння в цілому (а.с. 27).

Згідно до ст. 124 ч. 2 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України,
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Враховуючи встановлене, зважаючи на те,
що дійсно заявнику належить на праві
приватної власності спірна частина
квартири у домоволодіння та зважаючи
на необхідність встановити вказаний
юридичний факт, заявлений ОСОБА_1, суд
вважає за можливе задовольнити подану
заявником заяву.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм
цивільного законодавства, суд
приходить до висновку про задоволення
заяви про встановлення юридичного
факту.

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат та враховуючи результат
розгляду справи, у відповідності до ст.
88 ЦПК України, суд вважає за необхідне
судові витрати розподілити у
відповідності до вимог Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 234, 235, 256, 259 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа:
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
встановлення факту, що має юридичне
значення, - задовольнити.

Встановити факт, що квартира АДРЕСА_1,
право власності на які належить ОСОБА_1.

Судові витрати розподілити у
відповідності до вимог Закону.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: А.В. Брага