АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8621/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дубовенко І. Г. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 46
05 листопада 2014 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М. М.

суддів
Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі
Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 серпня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, 3-і особи: Новомосковський МРВ
УМВС України Дніпропетровської
області, Гвардійська
квартирно-експлуатаційна частина
району про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з
зазначеним вище позовом 02 квітня 2013
року. В обґрунтування заявлених вимог
посилалася на те, що з відповідачем
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з грудня 2005 року по січень 2009
року. Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 вересня 2011 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання
її такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1 -
відмовлено, а її позовні вимоги про
вселення у спірну квартиру задоволені.
Фактичне вселення у спірну квартиру
відбулося 19 квітня 2012 року. З моменту її
вселення в квартиру, відповідач
всіляко перешкоджав їй в користуванні
квартирою, погрожував фізичною
розправою. З квітня 2012 року відповідач
без поважних причин не проживає у
спірній квартирі, ухиляється від
утримання квартири, сплати за її
користування та комунальні платежі. З
урахуванням того, що відповідач
протягом шести місяців не проживає в
спірній квартирі просить визнати його
таким, що втратив право користування
квартирою, зобов'язати Новомосковський
РВ ДМС України в Дніпропетровській
області зняти з реєстрації відповідача
в спірній та змінити договір найму
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 та
визнати її єдиним наймачем.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню не підлягає на таких
підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
його необґрунтованості та
недоведеності.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
грудня 2005 року по січень 2009 року.

В спірній квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані як позивач, так і
відповідач.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 вересня 2011 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування спірною квартирою -
відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_2
про вселення задоволені. Фактичне
вселення у спірну квартиру відбулося 19
квітня 2012 року.

Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається житлове
приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З урахуванням того, що позивачем не
надано суду належних та допустимих
доказів того, що відповідач не проживав
у спірній квартирі без поважних причин,
а відповідачем надано докази того, що
позивач перешкоджала йому у проживанні
у квартирі, тобто він не проживав з
поважних причин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволені позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що у
відповідача є інше житло, а також на те,
що він не сплачує комунальні платежі не
може бути прийнято до уваги, оскільки
не має правового значення для
вирішення даної справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
інші апелянта не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.М.Романюк

Судді
С.П.Котушенко

І.О.Петренко