Справа № 727/1052/14-ц
Провадження № 2/727/538/14
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

15 жовтня 2014 року

м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

Головуючого судді
Слободян Г.М.

при секретарі
Цатурян М,М.

за участю представника відповідачів
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні залу судових
засідань № 1 Шевченківського районного
суду м. Чернівці цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовною заявою до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним, в якій просить: визнати
недійсними - договір дарування
житлового будинку з належними до нього
надвірними господарськими спорудами,
що розташований за адресою АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідченого 20.07. 2012 року приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5; - договір
дарування земельної ділянки, площею
0.0637 га., що розташована за адресою
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посвідченого 20.07. 2012 року
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
а також стягнути з відповідачів судові
витрати на його користь.

Заявлені вимоги мотивує тим, що на
підставі рішення Коломийського
міськрайонного суду Івано -
Франківської області від 03.07.2012 року,
заявлені ним позовні вимоги до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди завданої
смертю годувальника були частково
задоволені та стягнуто з ОСОБА_3 на його
користь та на користь ОСОБА_6 - 60055,08 грн.
заборгованість з відшкодування шкоди
завданої смертю годувальника,
щомісячними платежами, починаючи з
01.04.2012 року у розмірі - 1823,00 грн. кожному,
а також стягнуто було з ОСОБА_3 на його
користь та на користь ОСОБА_6 моральну
шкоду в сумі по 8000,00 грн. кожному і інші
виплати. Рішенням Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18.10.2012
року, рішення суду першої інстанції -
Коломийського міськрайонного суду
Івано - Франківської області було
змінено, а саме - змінено суми стягнень.
Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України від 18.09.2013 року, касаційні
скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 також були
частково задоволені, зокрема - рішення
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 18.10.2012 року у частині
стягнення заборгованості з
відшкодування шкоди, завданої смертю
годувальника, щомісячних платежів та
судових витрат скасовано і направлено
справу саме в цій частині на новий
судовий розгляд до суду апеляційної
інстанції. При повторному розгляді,
відповідно до рішення Апеляційного
суду Івано-Франківської області від
06.12.2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 задоволено частково, а саме,
рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано - Франківської області
змінено; стягнуто було з ОСОБА_3 на його
користь - ОСОБА_2 та на користь ОСОБА_6 -
72429,66 грн. та 72292,31 грн. заборгованість з
відшкодування шкоди завданої смертю
годувальника щомісячними платежами,
починаючи з 01.01.2014 року по 1117,56 грн.
кожному. Зазначає, що рішення суду
вищенаведене було звернуто до
виконання і на підставі постанови
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції Бережного Д.В. від 19.11.2012 року
відкрито відповідні виконавчі
провадження, які пізніше були об'єднані
в одне зведене виконавче провадження.
Вказує, що боржник добровільно рішення
суду не виконав, внаслідок чого,
вказаним вище державним виконавцем
Бережним Д.В. 27.11.2012 року було винесено
постанову та накладено арешт на усе
рухоме та нерухоме майно належне на
праві приватної власності боржника
ОСОБА_3, однак, незважаючи на це, 08.02.2013
року державний виконавець отримав
відомості про проведення відчуження
боржником ОСОБА_3 належного йому на
праві приватної власності нерухомого
майна - житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та
земельної ділянки за тією ж адресою,
загальною площею 0,0637 гектар, у спосіб
укладення відповідних договорів
дарування від 20.07.2012 року з сином -
ОСОБА_4 та передав останньому
безоплатно (тобто подарував)
вищенаведене нерухоме майно та
земельну ділянку. В обгрунтування
заявлених позовних вимог посилається
на те, що боржник - ОСОБА_3 здійснив
відчуження нерухомого майна і
земельної ділянки із метою приховати
наявне в нього у власності майно від
вимог звернення стягнення на це майно,
в ході виконання рішення суду про
стягнення з нього на користь
стягувачів грошових коштів; при цьому,
достовірно знаючи про свої боргові
зобов'язання, уклав правочини по
відчуженню належного йому майна,
знаючи, що іншого майна, на яке б
можливо було звернуто стягнення по
виконанню рішення суду не має.

А, отже, вважає, що дій, спрямованих на
добровільне погашення заборгованості
з боку боржника ОСОБА_3 не було вчинено.
Зазначає, що після відчуження майна,
28.08.2012 року ОСОБА_3 було розірвано шлюб з
дружиною - ОСОБА_8 та припинено 28.12.2012
року реєстрацію по місцю проживання за
адресою: АДРЕСА_1. Вказує, що такі дії
боржника, а також його реєстрація в
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2
спрямовані на те, щоби не виконати
рішення суду по поверненню його коштів.
Вважає, що відповідно, як договір
дарування від 20.07.2012 року нерухомого
майна, так і договір дарування
оформлений цією ж датою відчуження
земельної ділянки, укладені з метою
приховання майна та вчинені без наміру
створення правових наслідків, що
суперечать моральним засадам
суспільства, що є підставою в силу
вимог ст. 203, 215 ЦК України, для визнання
спірних договорів дарування від 20.07.
2012р. недійсними.

В судовому засіданні, як позивач
ОСОБА_2., так і в його інтересах
представник відповідно підтвердили
обставини, викладені в позовній заяві,
однак, в подальшому в судові засідання
призначені відповідно, на 26 вересня 2014
року на 14 годин, а також за оголошеною
перервою (в силу вимог ст. 169 ч. 1 п. 3 ЦПК
України) на 15 жовтня 2014 року на 12 годин,
як позивач ОСОБА_2, так і в його
інтересах представник ОСОБА_9 повторно
не з"являлися, будучи належним чином
про день, час і місце розгляду справи,
відомостей про поважність причини
неявки в судові засідання не надавали.
Зокрема, представником позивача ОСОБА_9
в інтересах свого довірителя ОСОБА_2
особисто в приміщенні суду 10.09. 2014 року
було отримано судову повістку про
виклик в судове засідання призначене
на 26.09. 2014 р. на 14 годин, про що свідчить
його розпис (а.с. 21 т.2). Відповідно до
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення (№№
994, 986), позивач ОСОБА_2 08.10. 2014
року особисто отримав судову повістку -
повідомлення про виклик його в судове
засідання по справі за заявленою ним в
суд позовною заявою, призначене судом
на 15.10. 2014 року на 12 годин (а.с. 30 т.2);
аналогічно в інтересах позивача судову
повістку - повідомлення 07.10. 2014 року
було отримано представником позивача -
ОСОБА_9 (а.с. 31 т.2). При цьому, судом
встановлено, що причини неявки до суду
в судові засідання, ні позивач ОСОБА_2,
ні представник в його інтересах за
довіреністю, ОСОБА_9 не повідомили, заяв
про розгляд справи у їх відсутності до
суду через канцелярію, не надходило.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в їх
інтересах представник ОСОБА_1 позовні
вимоги заперечували в повному обсязі, у
наданих суду поясненнях посилалися
обставини які викладені в запереченнях
та просили відмовити в задоволенні
позовних вимог, а оскільки позивач і в
його інтересах представник повторно не
з»явилися в судове засідання,
представник відповідачів ОСОБА_1 в
судовому засіданні висловив думку про
вирішення даного питання у
відповідності до вимог чинного закону,
на розсуд суду.

Заслухавши доводи представника
відповідачів ОСОБА_1 з приводу
повторної неявки в судові засідання
позивача ОСОБА_2 і в його інтересах
представника ОСОБА_9, дослідивши
документи про належність повідомлення
судовими повістками останніх в
засідання, суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ст.74 ч.4 ЦПК України,
судові повістки про виклик були
вручені позивачу та її представникам
за їх останнім відомим судові місцем
проживання з таким розрахунком, щоб
особи, які викликаються, мали достатньо
часу для явки в суд і підготовки до
участі в судовому розгляді справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, сторони та
інші особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані повідомляти суд
про зміну свого місця проживання
(перебування, знаходження) або
місцезнаходження під час
провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані повідомляти суд про
причини неявки у судове засідання. У
разі неповідомлення суду про причини
неявки вважається, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, не
з'явилися в судове засідання без
поважних причин.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ні позивач ОСОБА_2 ні в його
інтересах за довіреністю представник
ОСОБА_9 не представили в суд відомостей
про поважність їх неявки в засідання
або клопотань про розгляд справи в їх
відсутність.

Статтею 169 ЦПК України, передбачено, що
неявка представника в судове засідання
без поважних причин або
неповідомлення ним про причини
неявки не є перешкодою для розгляду
справи. За клопотанням сторони та з
урахуванням обставин справи, суд може
відкласти її розгляд. У разі повторної
неявки в судове засідання позивача,
повідомленого належним чином, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності, суд залишає
позовну заяву без розгляду.

Згідно ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України, суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Оскільки позивач та в її інтересах
представник, будучи належним чином
повідомленими про день, час та місце
розгляду справи, за їх останнім відомим
суду місцем проживання повторно не
з'явилися в судове засідання,
повідомлень про поважність причини
неявки в засідання, суду не надано, суд
вважає, що позовну заяву заявою ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину недійсним слід залишити без
розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 74, 77, 169 , 207 ч.1 п. 3 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним, зокрема визнанні недійсним -
договору дарування житлового будинку з
належними до нього надвірними
господарськими спорудами, що
розташований за адресою АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідченого 20.07. 2012 року приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5; - визнанні
недійсним договору дарування
земельної ділянки площею 0.0637 га., що
розташована за адресою АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідченого 20.07. 2012 року приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5, -
стягненні з відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 судових витрат - залишити без
розгляду.

Ухвалу про забезпечення позову від
31.03. 2014 року щодо заборонити відчуження
та вчинення будь-яких інших дій щодо
житлового будинку з належними до нього
надвірними господарськими спорудами,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
щодо земельної ділянки, площею 0,0637 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
належних на праві власності ОСОБА_4 на
підставі відповідно договорів
дарування від 20.07. 2012р. - скасувати.

Роз"яснити, в силу вимог ст. 207 ч. 2 ЦПК
України позивачу, що після усунення
умов, що були підставою для залишення
заяви без розгляду має право
звернутися до суду повторно.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга протягом 5 днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Шевченківський районний суд м.
Чернівці, а особами, які не були
присутні при проголошенні цієї ухвали
з в той же термін дня отримання її
копії.

Суддя Слободян Г.М.