Справа № 449/801/13
Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/3609/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ «ВТБ Банк» на
рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 4 березня
2014 року в справі за позовом ПАТ «ВТБ
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ
«ВТБ Банк» про розірвання кредитного
договору,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ПАТ «ВТБ Банк»
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Представник зазначав, що
позичальник не виконує належним чином
свої зобов»язання, а тому просив
стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у
розмірі 92 631,85 грн.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ПАТ «ВТБ Банк» про захист
прав споживача та розірвання
кредитного договору. Зазначав, що
оспорюваний договір не відповідає
актам законодавства України. Просив
розірвати кредитний договір.

Оскаржуваним рішенням суду первісний
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в
користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість
за кредитним договором в розмірі 92631
грн. 85 коп. та сплачений судовий збір в
розмірі 926,31 грн. Зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено. Розірвано кредитний
договір, укладений 27.09.2012 року між ПАТ
«ВТБ Банк» та ОСОБА_2

Рішення суду в частині задоволення
зустрічного позову оскаржило ПАТ «ВТБ
Банк». В апеляційній скарзі
представник стверджує про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що суд
повинен враховувати положення ч.2 ст.652
ЦК України і виходити з того, що закон
пов»язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, передбачених
ч.2 цієї статті, при істотній зміні
обставин. Стверджує, що ОСОБА_2 не
наведено одночасно чотирьох
необхідних умов, які б давили підстави
для розірвання кредитного договору чи
його зміни на вимогу заінтересованої
сторони. Просить рішення суду в частині
задоволення зустрічного позову
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Сторони по справі в судове засідання
не з'явилися, ОСОБА_2 подав клопотання
про відкладення розгляду справи з
покликанням на перебування у
відрядженні, однак жодних
підтверджуючих документів не додав до
клопотання, а тому колегія суддів
вважає, що неявка сторін є без поважних
причин, в зв»язку з чим відповідно до ч.2
ст.197 ЦПК України розгляд справи слід
проводити без участі сторін, та без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

А відтак рішення суду першої інстанції
переглядається в частині задоволення
зустрічного позову про розірвання
кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

27 вересня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_2 уклали кредитний договір,
відповідно до якого банк надав
позичальнику грошові кошти в розмірі 80
000 грн. строком до 27.09.2016 року зі сплатою
33% річних. (а.с.16-22)

Задовольняючи зустрічний позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
кредитор, укладаючи оспорюваний
кредитний договір, діяв на свій власний
ризик, та заявляючи вимогу про
дострокове повернення наданого
кредиту ставить ОСОБА_2 у заздалегідь
важке матеріальне становище, тобто
відбувалася зміна істотних обставин.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується у зв»язку з наступним.

За змістом положень ст.652 ЦК України у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його інших умовах.
Договір може бути розірваний за
рішенням суду за наявності одночасно
таких умов: в момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна
обставин не настане; зміна обставин
зумовлена причинами, які
заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Як роз"яснено у п. 15 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012
року №5 при вирішенні спорів щодо
розірвання кредитного договору з
посиланням, зокрема, на світову
фінансову кризу чи на інші суттєві
обставини суд має враховувати
положення ч.2 ст. 652 ЦК України і
виходити з того, що закон пов"язує
можливість розірвання договору
безпосередньо не з наявністю істотної
зміни обставин, а з наявністю одночасно
чотирьох умов, визначених частиною
другою цієї статті, при істотній зміні
обставин.

Однак як безспірно вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_2 не подав
жодного доказу про наявність всіх
чотирьох умов для розірвання договору
при істотній зміні обставин, а суд не
навів та не мотивував наявність
зазначених умов у своєму рішенні.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Посилання на вимогу про дострокове
привернення кредиту як підставу для
розірвання договору, колегією судів не
приймається до уваги, оскільки
позичальник мав передбачити в момент
укладення оспорюваного договору
можливість погіршення свого
матеріального становища.

За таких обставин, зустрічні позовні
вимоги про розірвання кредитного
договору задоволенню не підлягали, а
тому рішення суду в цій частині не може
залишатися без змін і відповідно до п.4
ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову в цій частині.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк»
задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 4 березня
2014 року в частині задоволення
зустрічного позову скасувати. Ухвалити
в цій частині нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ
Банк» про розірвання кредитного
договору відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.