Справа № 473/1353/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі головуючої судді
Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Вознесенську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Територіальної
громади м. Вознесенська в особі
Вознесенської міської ради
Миколаївської області про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року позивач
звернулася до суду з позовом до
відповідача, в якому просила визнати за
нею право власності на житловий
будинок А-1 загальною площею 32,50 кв.м.,
житловою площею 14,40 кв.м., сарай Б-1
площею 15,40 кв.м. вбиральню Г-1 площею 1,0
кв.м., які розташовані за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в
м. Вознесенську.

Обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, позивач вказала, що вона є
спадкоємицею першої черги за законом,
як донька спадкодавця ОСОБА_4, та
прийняла спадщину оскільки проживала
на момент смерті зі спадкодавцем за
однією адресою. Після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина на належний йому
житловий будинок, якій розташований за
адресою АДРЕСА_1. Вказаний житловий
будинок її батько збудував особисто та
він відповідає всім будівельним,
санітарним та пожежним нормам.

Однак Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області відмовилася
видати ОСОБА_4 сертифікат
відповідності на збудований ним
житловий будинок, посилаючись на
втрату чинності нормативних
документів.

Посилаючись на ст.392 ЦК України а
також на відмову нотаріуса оформити її
спадкові права після смерті батька,
позивач просила визнати за нею право
власності на житловий будинок в
порядку спадкування після смерті свого
батька.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 повністю
підтримали свої позовні вимоги.

Представник відповідача
Територіальної громади міста
Вознесенська в особі Вознесенської
міської ради Миколаївської області в
судове засідання не з`явився, на адресу
суду надіслав заяву, в якій просить
розглядати справу без участі
представника.

Вислухавши пояснення позивача та
її представника, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою
померлого, що підтверджується копією
свідоцтва про народження останньої
(а.с. 5).

Відповідно до копії технічного
паспорта на житловий будинок, який
виготовлено станом на 22.04.2008 року
Вознесенським міжміським бюро
технічної інвентаризації за адресою по
АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок,
площею 38,1 квадратних метрів,
позначений в технічному паспорті
літерою «А1», сіни, позначені в
технічному паспорті літерою «а1»,
сарай, позначений в технічному
паспорті «Б1», уборна Г1, подвал, які є
самовільною забудовою і які були
побудований батьком позивача ОСОБА_4
(ас.9-11).

Відповідно до довідки, виданої
Комунальним підприємством
Вознесенське міжміське бюро технічної
інвентаризації 07 травня 2014 року право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно довідки, виданої
управлінням держземагенства у
Вознесенському районі Миколаївської
області 13.05.2014 року інформація про
реєстрацію земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
відсутня.

Таким чином, ні позивач, ні її
померлий батько за час свого життя не
були власниками домоволодіння та
земельної ділянки за вищевказаною
адресою.

В судовому засіданні було
встановлено, що спадкоємцем за законом
після померлого ОСОБА_4 являється його
донька ОСОБА_1 - позивач по справі, яка
прийняла спадщину відповідно до ст. 1268
ЦК України, шляхом спільного
проживання спадкоємця і спадкодавця на
день відкриття спадщини, що
підтверджується будинковою книгою, яка
є в матеріалах справи. (а.с.7-8). Однак
свідоцтво про право на спадщину
спірного житлового будинку позивачка
не отримала з підстав відсутності
правоустановлючого документу на даний
будинок.

Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів
справи, змістом позовних вимог було
визнання за нею права власності в
порядку спадкування на житловий
будинок, який був самочинно збудований
її батьком.

Згідно з ст.376 ЦК України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.331 ЦК
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки,будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані у процесі цього
будівництва(створення майна).

Статтею 1216 ЦК України
передбачено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

В п.7 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику по
справах про спадкування» від 30.05.2008
року №7 роз»яснено, якщо спадкодавцем
було здійснено самочинне будівництво
(ч.1 ст.376 ЦК України), до спадкоємців
переходить право власності на
будівельні матеріали, обладнання тощо,
які були використанні в процесі цього
будівництва.

Оскільки, будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
експлуатацію не приймався, та не має
державної реєстрації, тому, право
власності на нього у ОСОБА_4
(спадкодавця) не виникло, і тому він не
може бути об»єктом спадкування, так як
у спадщину переходять тільки права та
обов»язки як забудовника цього
будинку, а також право власності на
матеріали , обладнання тощо, які були
використані у процесі його
будівництва.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 130, 174, 209, 213-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Територіальної громади м.
Вознесенська в особі Вознесенської
міської ради Миколаївської області про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя
М.М.Ротар