АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7164/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Марченко Н. В. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 20
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача,
посилаючись на те, що з 27.05.2012 року до
02.07.2012 року працював на посаді нічного
сторожа у літньому кафе, що належить
відповідачці. За час роботи
відповідачем було порушено норми
трудового законодавства - не укладено
трудовий договір, не вівся табель
обліку використання робочого часу,
норми законодавства про оплату праці.
Він писав різні скарги і постановою
суду відповідачка була притягнута до
адміністративної відповідальності за
ст. 41 КУпАП. На час звільнення йому не
виплачено заборгованість по
заробітній платі.

Враховуючи вищезазначене, позивач
просив суд стягнути з ПП ОСОБА_3 на його
користь нараховану, але невиплачену,
заробітну плату та заробіток за час
затримки виплати заробітної плати з
урахуванням індексу інфляції у сумі
30415,74 грн., стягнути з ОСОБА_3 на його
користь моральну шкоду 5000 грн., судові
витрати.

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 20
червня 2014 року позовні вимоги позивача
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 400 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 243,60 грн.
в рахунок відшкодування витрат по
сплату судового збору, а всього - 643,60
грн. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивача в частині стягнення
моральної шкоди у сумі 400 грн., суд
виходив з наступного.

Судом встановлено, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 було
порушено вимоги законодавства про
працю, передбачене ст.ст. 21, 24, 24-1, 106, 108,
115 КЗпПУ, ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці»,
а саме - встановлено порушення
оформлення трудових відносин, не
укладено трудовий договір з ОСОБА_2, не
ведуться табеля обліку робочого часу,
не ведуться бухгалтерські документи
про оплату роботи в нічний час, не
ведеться облік нарахованої але
невиплаченої заробітної плати, не
ведуться особові картки форми П-2, за що
постановою Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від
27.08.2012 року ОСОБА_3 було піддано
адміністративному стягненню за ч. 1 ст.
41 КУпАП ту вигляді штрафу 510 грн.

Суд дійшов до висновку, що вказаною
постановою підтверджено протиправну
поведінку відповідачки щодо позивача,
яка виразилась в не укладенні
трудового договору, чим порушено
трудові права позивача.

Враховуючи положення п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК
України, а також принципи розумності та
справедливості, суд встановив, що
адекватною компенсацією страждань,
яких зазнав позивач у зв'язку з
порушенням його трудових прав, є сума 400
грн.

Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд виходив з
наступного.

Судом встановлено, що згідно
досліджених доказів - протоколу про
адміністративне правопорушення від
17.07.12 року, акту перевірки дотримання
законодавства про працю від 17.07.12 року,
припису головного державного
інспектора праці від 17.07.12 року -
відповідачка ОСОБА_3 не визнає факту
укладення трудового договору на умовах
вказаних позивачем та вказаними
доказами не підтверджено порушення
відповідачкою ОСОБА_3 у відношенні
позивача ОСОБА_2 законодавства про
оплату праці, в тому числі ст. 106 КЗпПУ
про оплату роботи в надурочний час, ст.
108 КЗпПУ про оплату праці в нічний час,
розмір нарахованої та невиплаченої
заробітної плати.

Згідно припису головного державного
інспектора праці від 17.07.12 року №
04-14-81/37-31, винесеного за результатами
перевірки дотримання вимог
законодавства про працю, що надійшли з
прокуратури Апостолівського району за
скаргою ОСОБА_2, будь-яких дій щодо
відновлення порушених трудових права
ОСОБА_2, у тому числі виплата
нарахованої, але невиплаченої
заробітної плати, не визначено.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати суд першої
інстанції виходив з недоведеності
факту, що між сторонами існували
трудові відносини.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

В своїй скарзі апелянт посилається на
те, що необґрунтованим є висновок суду
першої інстанції щодо відсутності
доказів про укладення трудового
договору на умовах, вказаних позивачем,
оскільки робота проводилась з
розпорядження та відома власника, а
тому саме момент виконання роботи
засвідчує факт укладання трудового
договору. Фактичний допуск до роботи на
певному місці означає, що сторони
дійшли порозуміння стосовно істотних
умов договору, та, виходячи зі змісту ч.
1 ст. 21 КЗпП України, визначили характер
роботи, тобто трудову функцію
працівника і розмір заробітної плати,
зокрема і тих, що стосуються умов праці,
режиму праці та відпочинку. Вважає, що
судом безпідставно йому відмовлено у
стягненні заборгованості із
заробітної плати.

Однак, з такими доводами апелянта
колегія суддів погодитися не можна.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.24 КЗпП
України трудовий договір укладається,
як правило, в письмовій формі.
Додержання письмової форми є
обов'язковим при укладанні трудового
договору з фізичною особою.

Згідно ст. 24-1 КЗпПУ у разі укладення
трудового договору між працівником і
фізичною особою фізична особа або за
нотаріальним дорученням уповноважена
нею особа повинна у тижневий строк з
моменту фактичного допущення
працівника до роботи зареєструвати
укладений у письмовій формі трудовий
договір у державній службі зайнятості
за місцем свого проживання у порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення.

Згідно з правилами ч.4 ст. 24 КЗпП України
трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

З урахуванням норми ч.2 ст. 256 ЦПК
України в судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
вирішення та положення ч.6 ст. 235 ЦПК
України згідно зі змістом якої
встановлення юридичних фактів у
справі, де виникає спір про право,
здійснюється в порядку позовного
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
апелянта ОСОБА_2 фактично було допущено
до роботи, однак в порушення норм
трудового законодавства відповідачем
з ним не укладено трудовий договір, не
велися табеля обліку робочого часу,
бухгалтерські документи про оплату
роботи в нічний час та ін., що
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 від 17.07.12 року, актом
перевірки дотримання законодавства
про працю від 17.07.12 року, приписом
головного державного інспектора праці
від 17.07.12 року відносно останньої.

Відповідач ОСОБА_3 не визнає факту
укладення трудового договору на умовах
вказаних позивачем, проте ОСОБА_2 в
своїх позовних вимогах не ставив
питання про встановлення факту
знаходження в трудових відносинах з ПП
ОСОБА_3 За таких обставин колегія
суддів приходить до висновку, що без
встановлення вказаного вище факту,
позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі є
передчасно заявленими.

Доводи апеляційної скарги позивача є
безпідставними, оскільки позивачем не
доведено, що сторони знаходилися у
трудових правовідносинах. Матеріали
справи не містять доказів про те, що
позивач був штатним співпрацівником,
наказ про його зарахування не
видавався, записи у трудовій книжки про
прийняття на роботу та звільнення
відсутні, також відсутні дані, що
заробітна плата згідно штатного
розпису нараховувалася та не
виплачувалася, а дані обставини не
були предметом дослідження в суді
через відсутність вказаних вище
позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Позивач не позбавлений права
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права з відповідними
позовними вимогами.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення - залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 20
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

Лаченкова О.В.