Номер провадження: 22-ц/785/1940/14
Номер справи місцевого суду: 521/9877/13
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої
О.С.

суддів
Косогор Г.О., Ісаєвої Н.В.

при
секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 09 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ЖБК «Приморський-9»
до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ЖБК «Приморський-9»
звернувся до суду з позовом, який
згодом був уточнений та остаточно
поданий до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, посилаючись на те, що ОСОБА_2 зі
свою сім'єю проживає в квартирі АДРЕСА_1
У зв'язку із нерегулярною оплатою
наданих житлово-комунальних послуг у
відповідача утворилась заборгованість
у загальному розмірі 3355,89 гривень перед
кооперативом. В зв'язку з чим позивач
був змушений звернутися до суду з
вказаним позовом, в якому просив
стягнути з ОСОБА_2 на користь
кооперативу суму заборгованості за
житлово-комунальні послуги у
загальному розмірі 3355,89 гривень, три
проценти річних за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 385 гривень та
судові витрати.

В судовому засіданні представник ЖБК
«Приморський-9» позовні вимоги
підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
судового засідання не з'явилися, про
слухання справи були повідомлені
належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 09 грудня 2013 року позов ЖБК
«Приморський-9» до ОСОБА_2, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЖБК
«Приморський-9» заборгованість за
житлово-комунальні послуги в розмірі
3355,89 гривень, а також судові витрати.

В задоволенні інших вимог ЖБК
«Приморський-9» до ОСОБА_2 відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким відмовити у задоволені
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим, а також
постановленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_2, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з'явилися, про
слухання справи були сповіщені
належним чином.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми процесуальними правами на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України
неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 постійно
проживає в квартирі АДРЕСА_1 Вказаний
будинок знаходиться на балансі та
обслуговується ЖБК «Приморський-9»,
особовий рахунок відкрито на ОСОБА_2

Також у вказаній квартирі постійно
проживають та зареєстровані
відповідач ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується
довідкою №129 від 16 квітня 2013 року
(витягом з домової книги про склад сім'ї
та прописку).

Однак як свідчать розрахункові
документи, з 2010 року ОСОБА_2 нерегулярно
оплачує комунальні та інші послуги.

З наданого розрахунку боргу за
квартирою АДРЕСА_1 вбачається, що
загальна заборгованість ОСОБА_2
складає 2980,41 (квартплата та інші
послуги) + 375,48 (водопостачання) = 3355,89
гривень. При цьому розрахунок загалом
виконано за період з 01 січня 2010 року по
01 жовтня 2013 року включно.

Задовольняючи частково позов ЖБК
«Приморський-9» про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.ч.1,2,4,5 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

При цьому, згідно ч.1 ст. 322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На підставі вищевикладеного, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2
зобов'язаний утримувати власне майно,
що включає в тому числі і оплату
комунальних послуг, а оскільки
нерегулярно оплачує комунальні та інші
послуги, суд обґрунтовано відповідно
до розрахунку стягнув з ОСОБА_2
заборгованість за
житлово-комунальними послугами в
розмірі 3355,89 гривень.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що суд першої інстанції розглядаючи
справу не з'ясував розмір існуючого
боргу, не з'ясував питання
правомірності цих нарахувань, а також,
те що між ЖБК «Приморський-9» та ОСОБА_2
ніяких договірних стосунків не має, не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
саме тим, що в судовому засіданні
сторонами по справі було визнано, а
тому доказуванню не підлягає, що ОСОБА_2
постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1,
вказаний будинок знаходиться на
балансі та обслуговується ЖБК
«Приморський-9», особовий рахунок було
відкрито на ОСОБА_2, який має
заборгованість за комунальні та інші
послуги.

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 09 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва