Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Суворовський районний
суд міста Одеси в складі: головуючого
судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства « УкрсСиббанк» про
визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до
Публічного акціонерного
товариства « УкрсСиббанк» (далі -
Відповідач) з позовом про визнання
договору поруки припиненим за
наступних обставин (в уточненій
редакції).

05 лютого 2008 року між Позивачем та
Відповідачем було укладено договір
поруки № 177649 щодо виконання умов
договору про надання споживчого
кредиту № 0 (далі - Кредитний
договір) між Відповідачем та ОСОБА_2
(далі - Позичальник).

Згідно з Кредитним договором
Відповідач надав Позичальнику кредит
(грошові кошти) в сумі 100 000,00 ( сто тисяч )
доларів США строком з 05 лютого 2008 р. по 05
лютого 2029 р., відповідно до Додаткової
угоди № 2 до кредитного договору від 30
січня 2009 року термін був подовжений до
05 лютого 2039 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 05
лютого 2008 року між Відповідачем та
Позивачем був укладений Договір
поруки № 177649.

Позивач зазначає, що при
укладенні договору розраховував, у
разі необхідності, погашати борг
частинами, а витребування в нього всієї
суми кредиту призвело до зміни
зобов'язання, внаслідок чого
збільшився обсяг його
відповідальності.

Позивач також вважає,що
Відповідач порушив вимоги цивільного
законодавства при укладанні та зміні
договорів, не здійснивши договірне
списання коштів з рахунків Позивача та
не повідомивши поручителя про
наявність заборгованості.

Свої позовні вимоги Позивач
обґрунтовує посиланням на положення
ч.І ст. 559 Цивільного Кодексу України,
якою встановлено, що порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг її
відповідальності.

Відповідач не пред'являв позову
до квітня 2013 року, отже, порука
припинилась через рік після підписання
Додаткової угоди - 30 січня 2011 року.

Оскільки з 30 січня 2011 року Договір
поруки та Додаткова угода є
припиненими, Позивач змінила з 2011 року
свій життєвий шлях, розраховуючи свій
сімейний бюджет таким чином, що
заборгованість Поручителя перед
Відповідачем є відсутньою.

Маючи впевненість, що Відповідач
не скористався своїм правом, що
призвело до втрати права Відповідача
на стягнення кредитної заборгованості
з Поручителя, Позивач планує своє життя
з врахуванням того, що договір поруки є
припиненим (на підставі ч.4 ст.559 ЦК
України), а право вимоги у Відповідача
до Поручителя - відсутнє.

Позивач також стверджує, що
стягнення коштів з Позивача на користь
банка за договором поруки суттєво
погіршить її майновий стан.

За викладених обставин Позивач просить
визнати договір поруки № 177649 від 05
лютого 2008 року та додаткову угоду № 1
від 30 січня 2009 року припиненими з 30
січня 2011 року.

В судовому засіданні
Представники Позивача підтримали
позовні вимоги.

Представник Відповідача позов не
визнав, надав письмові заперечення,
посилаючись на наступне.

Згідно з Кредитним договором
Відповідач надав Позичальнику кредит
(грошові кошти) в сумі 100 000,00 ( сто тисяч )
доларів США строком з 05 лютого 2008 р. по 05
лютого 2029 р., відповідно до Додаткової
угоди № 2 до кредитного договору від 30
січня 2009 року термін був подовжений до
05 лютого 2039 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 05
лютого 2008 року між Відповідачем та
Позивачем був укладений Договір
поруки № 177649.

Відповідно до п. 2.2 договору
поруки у випадку невиконання Боржником
своїх зобов'язань за Основним
договором Кредитор має право
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до Поручителя, які є обов'язковими до
виконання Поручителем на 10-й робочий
день з дати відправлення йому такої
вимоги.

П. 1.3 договору поруки зазначає, що
Поручитель відповідає перед
Кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за Основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами Основного
договору.

Через неналежне виконання
Позичальником умов Кредитного
договору, на виконання зазначених
пунктів договору поруки, Банк направив
на адресу Позивача лист вих. № 30-11/1889
від 08.04.2013 р. про наявність
заборгованості за основним
зобов'язанням з вимогою про погашення
простроченого зобов'язання, а саме
простроченої заборгованості та
заборгованості по процентам, а у разі
не усунення порушень на 32 день з дня
отримання вимоги,- повернути суму
кредиту у повному обсязі, а у квітні 2013
року Банк звернувся до Суворовського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
процентів, нарахованих за користування
кредитом та пені з Позичальника та
Поручителів.

Таким чином, якщо умовами
договору поруки передбачена
можливість вимоги від Поручителя про
погашення простроченого зобов'язання
та повернення суми кредиту у повному
обсязі в забезпечення якого надана
порука, то підстави для її припинення,
передбачені ч.І ст.559 ЦК України,
відсутні, тобто, даний захід є
реалізацією механізму захисту прав
Кредитора на умовах, що погоджені
сторонами кредитного договору, та не
встановлює нових чи додаткових
зобов'язань Позичальника.

Отже, зазначені умови Кредитного
договору були відомі Поручителю та він
погодився з ними уклавши договір
Поруки, що є результатом домовленості
сторін, які вільні у визначенні
зобов'язань за договором та будь-яких
інших умов своїх взаємовідносин, що не
суперечить законодавству України, та
слід вважати що згода на
відповідальність за всіма
зобов'язаннями Поручителя за Кредитним
договором на підставах та в порядку
визначених його умовами була надана
Поручителем в момент укладання
договору поруки.

За таких обставин Відповідач має
право пред'явити вимогу до поручителя
про виконання порушеного зобов'язання
боржника щодо повернення кредиту, до 05
серпня 2039 року. Таку вимогу до
поручителя банк пред'явив 08 квітня 2013
року, тобто законом шестимісячний
строк не сплив , а тому підстави для
припинення договору Поруки,
передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України,
відсутні.

За викладених обставин Відповідач
просить відмовити в задоволенні
позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухав пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку про відмову
в задоволенні позову.

Встановлено, що Згідно з
Кредитним договором Відповідач надав
Позичальнику кредит (грошові кошти) в
сумі 100 000,00 ( сто тисяч ) доларів США
строком з 05 лютого 2008 р. по 05 лютого 2029
р., відповідно до Додаткової угоди № 2
до кредитного договору від 30 січня 2009
року термін був подовжений до 05 лютого
2039 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 05
лютого 2008 року між Відповідачем та
Позивачем був укладений Договір
поруки № 177649 (а.с.4-5).

Відповідно до п. 2.2 договору
поруки у випадку невиконання Боржником
своїх зобов'язань за Основним
договором Кредитор має право
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до Поручителя, які є обов'язковими до
виконання Поручителем на 10-й робочий
день з дати відправлення йому такої
вимоги.

П. 1.3 договору поруки зазначає, що
Поручитель відповідає перед
Кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за Основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами Основного
договору.

Через неналежне виконання
Позичальником умов Кредитного
договору, на виконання зазначених
пунктів договору поруки, Банк направив
на адресу Позивача лист вих. № 30-11/1889
від 08.04.2013 р. про наявність
заборгованості за основним
зобов'язанням з вимогою про погашення
простроченого зобов'язання, а саме
простроченої заборгованості та
заборгованості по процентам, а у разі
не усунення порушень на 32 день з дня
отримання вимоги,- повернути суму
кредиту у повному обсязі, а у квітні 2013
року Банк звернувся до Суворовського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
процентів, нарахованих за користування
кредитом та пені з Позичальника та
Поручителів (а.с.6).

Таким чином, якщо умовами
договору поруки передбачена
можливість вимоги від Поручителя про
погашення простроченого зобов'язання
та повернення суми кредиту у повному
обсязі в забезпечення якого надана
порука, то підстави для її припинення,
передбачені ч.І ст.559 ЦК України,
відсутні, тобто, даний захід є
реалізацією механізму захисту прав
Кредитора на умовах, що погоджені
сторонами кредитного договору, та не
встановлює нових чи додаткових
зобов'язань Позичальника.

Отже, зазначені умови Кредитного
договору були відомі Поручителю та він
погодився з ними уклавши договір
Поруки, що є результатом домовленості
сторін, які вільні у визначенні
зобов'язань за договором та будь-яких
інших умов своїх взаємовідносин, що не
суперечить законодавству України, та
слід вважати що згода на
відповідальність за всіма
зобов'язаннями Поручителя за Кредитним
договором на підставах та в порядку
визначених його умовами була надана
Поручителем в момент укладання
договору поруки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
відповідно до умов договору та вимог
закону, інших актів цивільного
законодавства у встановлений
договором строк. Одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
кошти (кредит) позичальникові розміром
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник повернути кредит і
сплатити проценти. У випадках
прострочення повернення чергової
частини кредиту позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Статтею 553 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

За приписами ч.І ст.554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Отже,
порука є спеціальним заходом майнового
характеру, що спрямований на
забезпечення виконання основного
зобов'язання, чим обумовлюється
додатковий характер поруки стосовно
основного зобов'язання.

Відповідно до п. 2.2 договору
поруки у випадку невиконання Боржником
своїх зобов'язань за Основним
договором Кредитор має право
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до Поручителя, які є обов'язковими до
виконання Поручителем на 10-й робочий
день з дати відправлення йому такої
вимоги.

П. 1.3 договору поруки зазначає, що
Поручитель відповідає перед
Кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за Основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами Основного
договору.

Крім того, відповідно до
роз'яснень Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ у п. 24 постанови від
30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно з статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно де умов
договору. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
ЙОМ вимоги про погашення боргу (залежно
від умов договору), так і пред'явлення
до нього позову.

Посилання Позивача на п.2 ст. 615 ЦК
України не може бути підставою для
задоволення позову, оскільки зазначена
стаття регламентує підстави зміни або
розірвання договорів, а предмету
позову - визнання договору Поруки та
додаткової угоди № 1 від 30.02.2009
припиненими, таким чином Позивач
ґрунтує позовні вимоги на нормі
цивільного законодавства, яка
регламентує правовідносини іншого
характеру.

Згідно із ч.4 статті 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 статті 251 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно ч.2 ст. 251 та ч.2 ст.252 ЦК
України із настанням певної події, яка
має юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, тому в цьому
разі підлягають застосуванню норми
частини четвертої статті 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Ст. 530 ЦК України зазначає, що якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).У додатковій угоді № 2 до
кредитного договору строк (термін)
виконання основного зобов'язання чітко
визначений - 05 лютого 2039 року (пункт 3.1).

Таким чином, судом встановлена
відсутність підстав для визнання
договору поруки та додаткової угоди
припиненими,тому в позові належить
відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 57,60,61,209,212- 215 ,218 ЦПК
України , ч.1 статті 251 ч.2 ст. 251 та ч.2
ст.252 ,526, 530,559,615 ЦК України, п. 24
постанови Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ у від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «
УкрсСиббанк» про розірвання договору
поруки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги .

Суддя -