АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Немировської
О.В.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 03 червня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Акрополь-к» про
стягнення боргу за договором позики.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 р. ОСОБА_2 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Акрополь-к» (надалі - ТОВ «Акрополь-к»)
про стягнення боргу за договором
позики.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідачі взяті на себе зобов'язання
за договором безпроцентної позики
грошей та договором фінансової поруки
належним чином не виконують, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість, яка
підлягає стягненню в солідарному
порядку на його користь.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 03 червня
2014 р. позов задоволено. Постановлено
стягнути солідарно з ОСОБА_1, ТОВ
«Акрополь-к» на користь ОСОБА_2
заборгованість в розмірі 2 077 215 грн. 07
коп., яка складається з 1 850 000 грн. -
основного боргу, 44 400 грн. - інфляційної
складової, 3% річних, в сумі 152 815 грн. 07
коп. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати й
ухвалити по справі нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
заявлених до нього.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити, позивача та його
представника, які заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 03 лютого 2011 р. між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір
безпроцентної позики грошей, в сумі 1 850
000 грн., з кінцевим терміном повернення
до 26 лютого 2011 р. /а.с.9/.

На підтвердження отримання грошових
коштів за вказаним договором, в сумі 1 850
000 грн., того ж дня ОСОБА_1 було складено
заяву, що посвідчено приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстровано в реєстрі за №175 /а.с.10/.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором, того ж дня,
між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ТОВ «Акрополь-к»
укладено договір фінансової поруки, за
умовами якого останнє поручилося перед
позивачем за виконання обов'язку
ОСОБА_1 щодо повернення безпроцентної
позики за договором. Сторони погодили,
що у разі порушення ОСОБА_1 обов'язку за
договором позики ОСОБА_1 та товариство
відповідають перед ОСОБА_2 як солідарні
боржники /а.с.11-13/.

Матеріали справи свідчать, що
районним судом по справі ухвалено
заочне рішення, проте ТОВ «Акрополь к»
в порядку ст.228 ЦПК України з заявою
про перегляд заочного рішення не
зверталося й суд, який постановив
рішення в частині вимог до товариства,
його не переглядав, у зв'язку з чим на
підставі положень ч.1 ст.303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги й
правових підстав до виходу за її межі
не вбачає.

За таких обставин, подані по справі ТОВ
«Акрополь к» письмові пояснення, в
яких ставиться питання про скасування
рішення суду і в частині вирішення
районним судом вимог, заявлених до
товариства, до уваги не заслуговують.

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд, з урахуванням вимог ст.525, 526, 625,
1046-1047, 1049 ЦК України, виходив з того, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором безпроцентної позики
грошей не виконує, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яка
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2
солідарно з відповідачів, як боржника
та поручителя, з урахуванням
інфляційних втрат та 3% річних.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Твердження апеляційної скарги про те,
що договір позики є недійсним, остільки
позивачем не доведено факту отримання
ОСОБА_1 грошових коштів й відсутня
згода другого з подружжя на укладання
зазначеного договору - безпідставні,
остільки спростовуються змістом
нотаріально засвідченої заяви
відповідача про отримання від ОСОБА_2
грошових коштів сумі 1 850 000 грн., а також
тією обставиною, що договір позики є
чинним, його дійсність ніким не
оспорено /а.с.10/.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір, укладений між сторонами є
безпроцентним, а тому судом
необґрунтовано ухвалено рішення про
стягнення 3% річних та інфляційних,
спростовуються наступним.

Так, умовами договору позики не
передбачено плату за користування
чужими грошима.

Між тим, вимогами ч.2 ст.625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, положеннями ч.2 ст.625 ЦК України
передбачено відповідальність за
невиконання грошового зобов'язання.

Встановлено, що боржники взяті на себе
зобов'язання за договором позики по
поверненню грошових коштів, в строк до
26 лютого 2011 р. не виконали, у зв'язку з
чим і настали правові наслідки,
передбачені ч.2 ст.625 ЦК України та які
до виниклих правовідносин просив
застосувати ОСОБА_2.

За таких обставин, колегія суддів
вважає законними й обґрунтованими
висновки районного суду про наявність
правових підстав до задоволення
позову.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Підстав до скасування ухваленого по
справі рішення, як про це ставиться в
апеляційній скарзі, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 03 червня 2014
року у залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №753/21329/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13589/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Цимбал І.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.