АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6918/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н.В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного підприємства "Капітолій",
треті особи: Міністерство доходів і
зборів України, Державна інспекція
України з питань захисту прав
споживачів, Генеральна прокуратура
України про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до відповідача,
посилаючись на те, що 07 березня 2006 року
між ним та відповідачем було укладено
договір № 001711. Вказав, що за своїм
змістом укладений договір є договором
купівлі-продажу автомобіля у групі з
відстрочкою повної оплати. Позивач
зазначив, що вніс на рахунок
відповідача плату за послуги, пов'язані
зі вступом та знаходженням в системі
«Лідер» у розмірі 103 679,08 грн., проте
сторонами не була погоджена істотна
умова договору - предмет договору,
строк дії договору та строк виконання
зобов'язань передачі товару. Тому,
позивач вважає, що спірний договір є
неукладеним та таким, що не породжує
прав і обов'язків сторін.

Враховуючи зазначене, позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь суму основного боргу у розмірі
103 679,08 грн., проценти за користування
грошовими коштами у розмірі 15 551,85 грн.
та завдані збитки у розмірі 103 679,08 грн.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 січня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задоволено частково, рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.
Стягнуто з ПП «Капітолій» на користь
ОСОБА_2 101 015,55 грн., сплачених за
договором від 07 березня 2006 року № 001711. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
касаційну скаргу ПП «Капітолій»
задоволено частково, рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25 березня 2014 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Предметом розгляду даної справи є
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2014
року.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2006 року
між ОСОБА_2 та ПП «Капітолій» був
укладений договір № 001711 про надання
послуг з метою отримання грошової
позики у розмірі 200 000 грн., предметом
якого є надання клієнту послуг з
адміністрування системи за програмою
«Лідер» з метою придбання товару в
групі (а.с. 5).

Пунктом 1.1. статті 1 вказаного договору
передбачено, що адміністратор за
дорученням учасника зобов'язується
здійснити юридичні дії, спрямовані на
придбання товару, зазначеного додатку 1
до цього договору, на умовах діяльності
програми «Лідер», що міститься в
додатку 2, який є невід'ємною частиною
вказаного договору, у тому числі
сформувати групу учасників,
забезпечити її адміністрування та
присвоїти і повідомити учаснику його
код у групі; організувати та проводити
асигнаційні заходи, здійснити оплату
товару на користь учасника або надати
учаснику відповідну суму у позику.

Судом встановлено, що рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира від 18.01.2011 року, яке набрало
законної сили, з ОСОБА_2 на користь ПП
«Капітолій» стягнуто заборгованість
за договірними зобов'язаннями №001711 від
07.03.2006 р. та № 252/08 від 16.08.2007 року у сумі
61351 грн. 09 коп.; в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ПП
«Капітолій» про захист прав
споживачів, визнання недійсним
договорів - відмовлено (а.с. 16-17,18).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 червня 2013 року позовна заява ОСОБА_2
до ПП «Капітолій», треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору та стягнення
матеріальних збитків - задоволено
частково: визнано договір №001711 від
07.03.2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП
«Капітолій» - недійсним; визнано
договір іпотеки від 16.08.2007 року,
укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ПП «Капітолій» -
недійсним; стягнуто з ПП «Капітолій»
на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 103 679
грн. 08 коп.; вирішено питання про
стягнення судового збору; в решті
позовних вимог - відмовлено (а.с. 68-71).

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.10.2013
року рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 червня 2013 року - скасовано; в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ПП «Капітолій», треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору та стягнення
матеріальних збитків - відмовлено (а.с.
72-73).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
позивачем не було доведено, відповідно
до вимог ст. 10, 60 ЦПК України, наявність
порушень умов договору з боку
відповідача, що могли б стати підставою
для визнання договору неукладеним.
Крім того, суд дійшов до висновку, що
спірний договір був укладений
позивачем добровільно, його умови ним
усвідомлювались, що оскільки ОСОБА_2
виконував договір (шляхом внесення
платежів) протягом тривалого часу та не
порушував питання про визнання
договору неукладеним.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

В своїй скарзі апелянт посилається на
те, що, відмовляючи позивачу у
поверненні 103 679,08 грн., відповідач
порушив п. 1 ст. 23 ЗУ «Про захист прав
споживачів».

Однак, ЗУ «Про захист прав споживачів»
закріплена можливість визнання
недійсними правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав
споживачів» діє підстави для висновку,
що поняття «пірамідальна схема» у
розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: здійснення сплати
за можливість одержання учасником
компенсації; компенсація надається за
рахунок залучення учасником інших
споживачів схеми; відсутність продажу
або споживання товару.

За умовами спірного договору позивач
щомісячно сплачує внески за товар, який
передається йому після одержання
дозволу на його отримання, відтак
споживач в межах укладеного договору
сплачував за товар, а не за можливість
його отримання (ст.ст. 1, 2 Договору,
ст.ст. 4, 5 Додатка 2), а адміністратор
надає послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
учасником (позивачем) товарів у групі.

Також, апелянт в своїй апеляційній
скарзі стверджує, що фактично
укладений з ПП «Капітолій» договір
№001711 від 07 березня 2006 року з додатками
є договором купівлі-продажу
автомобіля.

Однак, відповідно до п.п. б п.1.1. ст. 1
цього договору адміністратор за
дорученням учасника зобов'язується
організовувати та проводити
асигнаційні заходи, здійснити оплату
товару на користь учасника або надати
відповідну суму у позику.

Відповідно до п. 5.1 додатку №2 до
договору № 001711, адміністратор
проводить оплату товару, організовує
його передачу у власність учаснику або
надає відповідну суму у позику для
придбання товару самим учасником.

14 березня 2007 року між ПП «Капітолій» та
ОСОБА_2 укладено додаток № 3 до договору
№ 001711 від 7 березня 2006 року(а.с.8).

Відповідно до п. 4 цього Додатку (а.с.8)
адміністратор (ПП «Капітолій»)
зобов'язаний сплатити на користь
Учасника (ОСОБА_2) суму в розмірі 100 000,10
грн. Згідно договору позики, учасник
зобов'язується погашати зазначену суму
щомісячними рівними платежами.

16 серпня 2007 року між ПП «Капітолій» та
ОСОБА_2 укладено договір позики № 252М38
(а.с.9) та додаток № 1 до нього (а.с.10).

Відповідно до договору позики ОСОБА_2
отримав у позику 100 000,10 грн.

Відповідно до платіжного доручення №
442 від 16 серпня 2007 року (а.с.179) ПП
«Капітолій» перерахувало, згідно
договору позики № 25208, на рахунок
ОСОБА_2 100 000,10 гривень. Факт отримання
ОСОБА_2 позики підтверджується
рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 18 січня 2011 року (а.с.
16-17).

Відповідно до додатку № 1 до договору
позики ОСОБА_2 зобов'язався погашати
суму основної заборгованості
щомісячно рівними частинами по 1111,11 грн
(а.с.10).

Відповідно до п. 4 додатку № 3 до
договору № 001711 від 7 березня 2006 року
(а.с.8) ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати ПП
«Капітолій» щомісячні адміністративні
витрати в сумі 660,00 грн.

ОСОБА_2 певний час виконував
зобов'язання, сплачуючи ПП «Капітолій»
кошти, що підтверджується квитанціями
на загальну суму 101015,55 гривень (а.с.19-65).

У квитанціях зазначається призначення
платежу- чистий внесок (1111,11 грн.) та
адміністративні витрати (660,00грн.).
Пізніше, ОСОБА_2 припинив виконувати
зобов'язання по договорам.

Крім того, саме рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира від 18.01.2011 року, яке набрало
законної сили, підтверджується факт
укладання договору позики між ПП
«Капітолій» та ОСОБА_2

Таким чином, ПП «Капітолій» надало
позику апелянту в сумі 100 000,10 грн. для
купівлі автомобіля, а не продавало йому
автомобіль. Укладений між сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови, за яких такий товар
може бути одержаний.

За таких обставин висновки, що між
ОСОБА_2 та ПП «Капітолій» договір від 07
березня 2006 року за №001711 є неукладеним
та таким, що не породжує прав та
обов'язків сторін є передчасними.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці та особистого тлумачення
апелянтом норм матеріального та
процесуального права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

ОСОБА_7