У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мостової Г.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою Шуліки Аліни Володимирівни,
яка діє в інтересах публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 27
лютого 2014 року та рішення апеляційного
суду Полтавської області від 23 квітня
2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6,
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на
те, що 18 жовтня 2006 року між ним та ОСОБА_6
був укладений кредитно-заставний
договір, відповідно до якого ОСОБА_6
отримав кредит в розмірі 9 997,00 грн зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим строком повернення 17 жовтня
2008 року.

У зв'язку з порушенням відповідачем
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 02 липня 2013 року утворилась
заборгованість за кредитом в розмірі
103097,96 грн (6 360,02 грн - заборгованість за
кредитом, 33 987,57 грн - заборгованість за
процентами, 57 897,30 грн - пеня, 500,00
грн - штраф, фіксована частина, 4 389,07 грн
штраф, процентна складова).

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27 лютого 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором від 18 жовтня 2006
року в розмірі 38 816,58 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 23 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано, в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення частини
заборгованості, та ухвалено нове, яким
додатково стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» 2 307,00 грн. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі Шуліка А.В., яка діє
в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк»
просить змінити рішення суду першої та
апеляційної інстанцій, в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права та просить
додатково стягнути з відповідача на
користь банку заборгованість по
процентах в розмірі 12 326,85 грн.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що невиконання ОСОБА_6 умов кредитного
договору щодо повернення кредиту та
нарахованих процентів за користування
кредитними коштами у встановлений
договором строк є підставою для
стягнення з відповідача кредитної
заборгованості. Крім того, суд першої
інстанції зменшив розмір пені,
оскільки відповідачем подано заяву про
застосування строків спеціальної
позовної давності, а також тяжке
фінансове становище.

Визначаючи розмір заборгованості, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 7 690,00
грн та відповідно на цю суму були
нараховані проценти за користування
кредитом, а що стосується стягнення
іншої частини кредиту в розмірі 2 307,00
грн, то суд першої інстанції відмовив в
задоволенні позовних вимог в цій
частині, посилаючись на те, що
включення вказаної суми комісії до
тіла кредиту є незаконним, так як умова
кредитно-заставного договору про
сплату комісії не є послугою, а тому є
нікчемною відповідно до п. 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, а саме заборгованості за
тілом кредиту в розмірі 2 307,00 грн, та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про задоволення позовних вимог,
апеляційний суд обґрунтовано виходив
із того, що судом першої інстанції було
неправильно застосовано до спірних
правовідносин абзац 2 п. 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
оскільки його редакція була прийнята
відповідно до Закону № 3795-YI від 22
вересня 2011 року, а тому не підлягала до
застосування, оскільки
кредитно-заставний договір був
укладений 18 жовтня 2006 року, а також те,
що ОСОБА_6 не заявлялись вимоги про
визнання нікчемним договору в цій
частині. В іншій частині рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
вважав законним та обґрунтованим.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду апеляційної
інстанції.

Судом першої інстанції вірно
встановлено що 18 жовтня 2006 року на
підставі письмової заяви між ОСОБА_6 та
ПАТ КБ «Приватбанк» укладено строковий
кредитно-заставний договір, за яким для
повного розрахунку за товар і сплати
комісії Банку та ТОВ «Приват Кредит» за
консультативні послуги, банк надав
останньому кредит у розмірі 9997 грн., на
строк 24 місяці, по 17 жовтня 2008 року
включно зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 2,09 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом в обмін на зобов'язання
позичальника повернути кредит,
сплатити відсотки, у строк
передбачений умовами договору, а також
сплатити комісію, яка зазначена в
Умовах.

Позичальник доручив Банку без
додаткового узгодження, перерахувати
кредитні кошти в день надання в сумі 7690
грн. на поточний рахунок підприємства
торгівельно-сервісної мережі ПП ОСОБА_8
а також комісію Компанії зазначену у
п.2.2. Умов.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку, що банк надав
ОСОБА_6 строковий кредит в розмірі 9 997,00
грн, з яких 7 690,00 - кошти, які
перераховані на поточний рахунок
підприємства торгівельно-сервісної
мережі ПП ОСОБА_8, а інша частина 2 307,00
грн - комісія банку, що підтверджується
заявою ОСОБА_6 від 18 жовтня 2006 року про
надання строкового кредиту, та
відповідно має ознаки кредитного
договору, а також містить всі істотні
умови, яку підписали сторони.

Згідно розрахунку банку станом на 15
січня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 92670,45 грн. (6360,02
грн. - заборгованість по кредиту, 31844,60
грн. - заборгованість по відсотках, 49576,76
грн. - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за кредитним договором, 500
грн. - штрафу (фіксованої частини),
4389,07грн. - штрафу (процентна складова)).

Отже, суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та стягуючи з ОСОБА_6
додатково заборгованість по кредиту в
розмірі 2 307,00 грн, погодився з розміром
заборгованості по тілу кредиту,
зазначеному в розрахунку банку, однак
не звернув уваги, що суд першої
інстанції стягуючи проценти в розмірі
21 660,27 грн, а не 31 844,60 грн, як просив банк,
виходив із розміру заборгованості по
тілу кредиту, яка була меншою на 2 307,00
грн, у зв'язку з чим помилково залишив в
цій частині рішення суду першої
інстанції без змін, не навівши
обґрунтування зменшення суми
процентів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
порушив норми процесуального права, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, у зв'язку
з чим не правильно визначив розмір
кредитної заборгованості, а саме
заборгованості по процентах.

За таких обставин, визнати ухвалене
судове рішення законним і
обґрунтованим не можна, тому воно
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни, яка діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 23 квітня 2014 року скасувати
і передати справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук