У х в а л а

іменем україни

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» про відшкодування
матеріальної шкоди завданої злочином,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ВАТ НАСК
«Оранта», просив стягнути з останнього
на його користь матеріальну шкоду у
розмірі 57 847 грн 60 коп.

Зазначав, що 2 квітня 2008 року придбав
автомобіль ВАЗ-
217030-110-013НІ, 2008 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, який було
застраховано за договором
добровільного страхування
транспортного засобу від 10 грудня 2010
року у ВАТ НАСК «Оранта». 15
березня 2011 року біля будинку № 72 по вул.
Айвазовського в м. Єнакієве Донецької
області ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
незаконно заволоділи автомобілем
позивача і в подальшому розпорядились
ним на свій власний розсуд. Вироком
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 19 червня 2012 року
вказані особи засуджені за ст. 198 КК
України. У травні 2011 року позивач
звернувся до страхової компанії з
вимогою про виплату страхового
відшкодування, проте у виплаті такого
відшкодування відповідач відмовив
пославшись на те, що деталі автомобіля
було повернуто та їх неможливо
ідентифікувати. Посилаючись на
наведене, просив задовольнити вимоги.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 17
червня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно укладеного між ОСОБА_1 та НАСК
«Оранта» 10 грудня 2010 року договору
страхування вигодонабувачем за цим
договором є ПАТ «ПУМБ».

Виходячи з умов договору, положень ст. 16
Закону України «Про страхування», ст. 979
ЦК України, відповідно до яких договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору,
обов'язок по здійсненню страхової
виплати у разі настання страхового
випадку у відповідача виникав перед
ПАТ «ПУМБ».

Право вимагати виплати страхового
відшкодування могло перейти до
страхувальника (ОСОБА_1) лише при
відмові вигодонабувача від права на
отримання страхової виплати (ст. 636 ЦК
України).

Доказів про те, що ПАТ «ПУМБ»
відмовився від цього права не подано.

Договором страхування не передбачена
заміна вигодонабувача на іншу особу, в
т. ч. страхувальника, за будь-яких
обставин.

З врахуванням цього суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що у позивача відсутнє
право вимоги про стягнення на його
користь страхового відшкодування в
зв'язку із настанням страхової події.

Оскільки будь-яких зобов'язань у
страховика перед страхувальником по
виплаті страхового відшкодування не
виникло, то апеляційний суд правильно
погодився із рішенням суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову.

Доводи касаційної скарги не
спростовують викладеного в зв'язку з
чим підстави для її задоволення і
скасування судових рішень відсутні.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 17 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Д.О. Остапчук