АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2900/14
Головуючий 1 інстанції -
Доповідач - Гуцал Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів: - Коростійової
В.І., Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ленінського районного суду
міста Харкова від 4 березня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до Ощадного банку
України (філія 10020/0318) про стягнення
заборгованості по вкладу та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом до Ощадного банку
України.

В обґрунтування позовних вимог, які в
ході судового розгляду справи
неодноразово уточнювалися, позивач
посилалась на те, що у лютому 1991 року
вона внесла грошові кошти на рахунок
НОМЕР_1 у Харківське відділення №3297
Ощадного банку СРСР у розмірі 500 рублів
під 9 відсотків річних. Ці грошові
заощадження є її власністю, але вона не
може ними скористатися, що є порушенням
її Конституційних прав. Крім того,
заощадження знецінилися. Зазначає що
невиплатою грошових коштів їй завдано
значну моральну шкоду. В зв'язку з цим
просила повернути їй вклад у сумі 740
грн. 65 коп. з нарахуванням процентів за
усі роки та відшкодувати моральну
шкоду в розмірі 20 000 грн

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова в задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.
Посилається на необґрунтованість та
незаконність рішення суду,
невідповідність рішення Конституції
України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримала,
представник відповідача проти
задоволення скарги заперечував.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
визнається відповідачем, що ОСОБА_3 11
лютого 1991 році було внесено вклад на
рахунок НОМЕР_1 у Харківське
відділення №3297 Ощадного банку СРСР у
розмірі 500 рублів під 9 відсотків
річних. Грошовий вклад позивачки був
проіндексований і складає 740 грн. 65 коп.
(рахунок № 91551-31683).

Питання повернення знецінених
грошових коштів громадянам України,
які внаслідок знецінення втратили
грошові заощадження, поміщені в період
до 2 січня 1992 року в установи Ощадного
банку СРСР і державного страхування
СРСР, визначені Законом України "Про
державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України" (далі
Закон).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
компенсація громадянам України втрат
від знецінення грошових заощаджень
проводиться в грошовій формі за
рахунок Державного бюджету України
починаючи з 1997 року та інших формах
відповідно до діючого законодавства.

Порядок проведення компенсаційних
виплат, в тому числі перерахування
коштів з Державного бюджету України
установам Ощадного банку України та
колишнього Укрдержстраху визначається
Кабінетом Міністрів України (частина 5
статті 6 Закону).

В роз'ясненні Верховного Суду України
від 15 березня 1999 року № 1-5/117 "Про деякі
питання застосування Закону України
"Про державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України"
зазначалось, що вирішуючи ці спори,
суди мають виходити з того, що мова йде
не про відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання укладеного між
вкладником та Ощадним банком договору,
а про повернення відновлених в
установленому порядку заощаджень.
Відновлення і повернення
проіндексованих заощаджень
проводиться лише через установи
Ощадного банку України в межах коштів,
перерахованих для цих цілей Головним
управлінням Державного казначейства.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що Ощадний банк України провадить
виплату проіндексованих заощаджень в
межах, передбачених для цього
Державним бюджетом України і
перерахованих з нього грошових сум,
встановленої поетапності та
черговості їх повернення, визначеного
співвідношення між групами вкладників,
а отже правові підстави для
зобов'язання відповідача повернути
позивачці вклад в сумі 740,65 грн.
відсутні.

Правильним є і висновок суду щодо
відсутності підстав для нарахування
відсотків на суму проіндексованих
заощаджень, оскільки згідно Закону
дохід по спеціальним компенсаційним
рахункам не нараховується.

Погоджується судова колегія і з тим, що
ОСОБА_3 не довела суду факт звернення у
встановленому порядку до Ощадного
банку України з вимогою про отримання
компенсаційних виплат та відмови у їх
виплаті. У 2012 році ОСОБА_3 не
скористалась своїм правом на отримання
компенсації втрат від знецінення
грошових заощаджень та не
зареєструвалась в «Реєстрі вкладників
заощаджень громадян», що унеможливело
отримання нею компенсації виплат. Дана
обставина позивачкою визнається.

Відповідає вимогам закону і висновок
суду, щодо відсутності правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди,
оскільки вина Ощадного банку України у
неповерненні позивачці грошового
вкладу відсутня.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що оскаржуване рішення суперечить
Конституції України не можуть бути
прийняти до уваги, оскільки
нормативно-правові акти, якими
врегульовані спірні правовідносини,
неконституційними не визнані.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і
зводяться до переоцінки досліджених і
правильно оцінених судом доказів.

Вищенаведене свідчить, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи, не допустив
порушень вимог закону при прийнятті
оскаржуваного рішення, а отже таке є
законним і обгрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
міста Харкова від 4 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді