У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
комунального підприємства Печерської
районної у м. Києві ради по утриманню
житлового господарства «Хрещатик»,
треті особи: Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, Головне управління охорони
культурної спадщини Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Головне управління
контролю за благоустроєм м. Києва
Київської міської ради, публічне
акціонерне товариство «Київенерго»,
публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
публічне акціонерне товариство
«Київгаз», комунальне підприємство
«Київжитлоспецексплуатація», про
встановлення факту самочинного
будівництва, зобов'язання провести
відновлювальні та протиаварійні
роботи, зобов'язання вчинити дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
14 серпня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, просив визнати
виконання будівельних робіт з
реконструкції будинку АДРЕСА_1
самочинним будівництвом, зобов'язати
ОСОБА_2 за власний рахунок виконати
демонтаж балкону та кондиціонерів із
фасадної стіни будинку, відновити
фасад будинку відповідно до його
історичного вигляду, виконати ремонтні
роботи фасадної стіни будинку для
ліквідації наслідків протиправного
об'єднання балкону та квартири НОМЕР_1 у
будинку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він
є власником квартири АДРЕСА_2.

Йому стало відомо, що власники квартири
НОМЕР_1 пошкодили фасад 2 поверху
будинку, а саме: самочинно збудували
балкон та об'єднали його із квартирою,
внаслідок чого збільшили житлову площу
квартири на 15 кв.м.

Внаслідок незаконного перепланування
та реконструкції відповідачем балкону
та квартири НОМЕР_1 збільшено
навантаження на стіни будинку, що
порушило міцність несучих конструкцій
та призвело до виникнення тріщин.
Внаслідок протиправних дій
відповідачів фасадна стіна будинку
знаходиться у технічному стані,
непридатному для нормальної
експлуатації.

Будинок АДРЕСА_1 є об'єктом культурної
спадщини, реконструкцію та
перепланування якого без відповідних
дозволів заборонено.

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом, просив зобов'язати
ОСОБА_2 за власний рахунок відключити
від інженерних мереж квартиру НОМЕР_1 у
будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивував тим, що
внаслідок приєднання ОСОБА_2 самочинно
збудованого балкону до квартири та
його об'єднання із нею, площа останньої
збільшилась на 15 кв.м., за яку власник не
сплачує комунальні платежі.

Оскільки незаконно реконструйована
квартира не введена в експлуатацію, то
її підключення до інженерних мереж є
протиправним, що створює небезпеку для
мешканців будинку. У зв'язку з наявною
небезпекою, внаслідок руйнування
будинку він не має можливості у повному
обсязі використовувати належну йому
квартиру, переживає за своє життя і
можливе руйнування квартири.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 10 квітня 2013 року вказані
позови об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 9 липня 2013 року до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено комунальне підприємство
Печерської районної у м. Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик» (далі - КПУЖГ «Хрещатик»).

У липні 2013 року Котенко С.О. подав заяву
про уточнення позовних вимог, просив
зобов'язати ОСОБА_2 та КПУЖГ «Хрещатик»
за власний рахунок здійснити
відключення квартири НОМЕР_1 у будинку
АДРЕСА_1 від інженерних мереж (вода, газ,
теплова енергія (опалення),
електроенергія); визнати виконання
будівельних робіт з реконструкції
будинку АДРЕСА_1 (прибудови до балкону
до квартири НОМЕР_1 та подальше
об'єднання цього балкону з квартирою)
самочинним будівництвом; зобов'язати
КПУЖГ «Хрещатик» та власника квартири
НОМЕР_1 у вказаному будинку за власний
рахунок виконати демонтаж балкону та
кондиціонерів із фасадної стіни
будинку, відновити фасад будинку
відповідно до його автентичного
історичного вигляду, виконати ремонтні
роботи фасадної стіни будинку з метою
ліквідації наслідків протиправного
об'єднання балкону та квартири.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 14 серпня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 22 січня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

У запереченнях на касаційну скаргу
ОСОБА_2 просить касаційну скаргу
відхилити та залишити судові рішення
без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_2, що
підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
квартири від 21 листопада 2011 року.

ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_1 у
вказаному будинку на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 9 грудня 2005 року.

Наказом Міністерства культури і
туризму України від 16 червня 2007 року №
662/0/16-07 зазначений будинок внесено до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України, як пам'ятку архітектури,
містобудування та історії місцевого
значення (охоронний № 427-Кв).

У квартирі НОМЕР_1 будинку збудовано
балкон, площею 15,2 кв.м., а також виконано
об'єднання балкону з приміщенням
квартири, шляхом демонтажу стін під
віконними отворами.

Відповідно до листа комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» від 27 грудня 2012 року
№ 47914 за даними інвентаризаційної
справи побудову балкону у квартирі
АДРЕСА_3 узаконено розпорядженням
представника Президента України за №
266 від 25 липня 1994 року.

Згідно із даними архівного витягу із
розпорядження представника Президента
України у Старокиївському районі м.
Києва № 266 від 25 липня 1994 року «Про
розгляд заяв по державному
комунальному підприємству
господарства Старокиївського району»
Шосталь Валентині Вікторівні, яка була
прописана у кімнаті НОМЕР_1 загальної
квартири у будинку АДРЕСА_1, було
дозволено влаштовувати балкон із кухні
в загальній квартирі. Роботи виконати
згідно проекту, розробленого
інститутом
«Київпроект-реконструкція», під
наглядом ЖЕК-102 за рахунок заявника.

Судами встановлено, що 26 жовтня 2012 року
Головним управлінням охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
відповідачу ОСОБА_2 було винесено
припис № 65/п, яким запропоновано
привести фасад будинку до належного
стану, укласти охоронний договір на
приміщення пам'ятки архітектури. У
зв'язку з невиконанням цього припису
щодо ОСОБА_2 Головним управлінням
охорони культурної спадщини 14
листопада 2012 року складено Акт № 16 про
вчинення правопорушення та 6 грудня 2012
року винесено постанову про накладення
на відповідача фінансових санкцій у
зв'язку з порушенням законодавства про
охорону культурної спадщини.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 5 березня 2013 року зазначена
вище постанова була визнана
протиправною та скасована. 18 жовтня 2011
року та 10 листопада 2011 року головним
державним інспектором відділу № 3
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві відповідачу ОСОБА_2 винесено
припис про приведення реконструкції
квартири НОМЕР_1 до первісного стану,
шляхом перебудови та зупинення
експлуатації реконструйованого
приміщення.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, виходив із того, що позивач
не довів порушення своїх прав
відповідачами відповідно до ст. 60 ЦПК
України, не довів порушення ОСОБА_2
міцності несучих конструкцій будинку,
пошкодження фасаду та історичного
автентичного вигляду будинку. Крім
того, прибудову балкону до будинку та
його об'єднання з квартирою було
виконано попереднім власником
квартири у 1994 році на підставі чинного
на той час законодавства.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився
із його висновками та залишив ухвалене
ним рішення без змін.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожне
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про охорону культурної спадщини» до
повноважень органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції належить, зокрема:
здійснення контролю за виконанням
цього Закону, інших
нормативно-правових актів про охорону
культурної спадщини; забезпечення
захисту об'єктів культурної спадщини
від загрози знищення, руйнування або
пошкодження; призначення відповідних
охоронних заходів щодо пам'яток
місцевого значення та їхніх територій
у разі виникнення загрози їх
руйнування або пошкодження внаслідок
дії природних факторів або проведення
будь-яких робіт; надання дозволів на
проведення робіт на пам'ятках
місцевого значення (крім пам'яток
археології), їхніх територіях та в
зонах охорони, на щойно виявлених
об'єктах культурної спадщини,
реєстрація дозволів на проведення
археологічних розвідок, розкопок;
видання розпоряджень та приписів щодо
охорони пам'яток місцевого значення,
припинення робіт на пам'ятках, їхніх
територіях та в зонах охорони, якщо ці
роботи проводяться за відсутності
затверджених або погоджених з
відповідним органом охорони
культурної спадщини програм та
проектів, передбачених цим Законом
дозволів або з відхиленням від них.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України «Про
охорону культурної спадщини», у разі
виникнення загрози для збереженості
пам'ятки її власник або уповноважений
ним орган, особа, яка набула права
володіння, користування чи управління,
зобов'язані негайно повідомити про це
орган охорони культурної спадщини
обласних, Київської та
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій та орган
місцевого самоврядування, на території
якого розташована пам'ятка.

Таким чином, саме органи охорони
культурної спадщини Київської міської
державної адміністрації наділені
повноваженнями забезпечення захисту
об'єктів культурної спадщини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Обгрунтованим є висновок апеляційного
суду про те, що вимоги ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідачів провести
перебудову на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК
України шляхом демонтажу балкону та
кондиціонерів з фасадної стіни будинку
не підлягають задоволенню на підставі
ч. 7 ст. 376 ЦК України.

Крім того, як роз'яснено у п. 13 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 6 «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)», вирішуючи
позови про знесення самовільно
збудованих (прибудованих,
надбудованих) балконів, мансард, горищ
тощо у багатоповерхових будинках, суди
повинні враховувати, що положення ст. 376
ЦК до цих правовідносин не
застосовуються.

Із урахуванням підстав позову
порушене, на думку позивача, право він
може захищати на підставі ст. 391 ЦК
України, довівши належними і
допустимими доказами порушення його
права.

Висновки судів про недоведення
позивачем того, що побудова балкону і
з'єднання його з квартирою НОМЕР_1 у
будинку АДРЕСА_1 призвели до таких
конструктивних змін, що унеможливлюють
користування квартирою і загрожують її
цілісності відповідають установленим
обставинам та матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги про те, що
незаконне втручання відповідача в
несучі стіни будинку має наслідком
виникнення тріщини у будинку,
погіршення його стану, що створює
реальну загрозу його руйнування та
руйнування квартири, не спростовують
висновки судів, оскільки позивач не
довів, що саме будівництво балкону та
його об'єднання з квартирою НОМЕР_1
стало причиною руйнування будинку та
квартири позивача, що унеможливлює
користування нею.

Необґрунтованими є доводи касаційної
скарги про те, що суд не розглянув усі
позовні вимоги.

Прохання позивача визнати виконання
будівельних робіт з реконструкції
будинку АДРЕСА_1 самочинним
будівництвом, тобто встановити факт
самочинного будівництва, не є позовною
вимогою та способом захисту порушеного
права, а є обставиною, яка підлягає
встановленню та перевірці судом із
урахуванням підстав позову ОСОБА_1

Дійшовши висновку про недоведеність
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із оцінки доказів у їх
сукупності та із того, що позивач
відкликав заявлене ним клопотання про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи у
справі, на вирішення якої він просив
поставити питання: в який час
прибудовано балкон до квартири НОМЕР_1;
чи є об'єднання балкону та квартири
НОМЕР_1 реконструкцією
квартири/будинку з метою збільшення
загальної площі; чи вплинуло виконання
робіт із будівництва балкону до
квартири НОМЕР_1 на виникнення
пошкоджень фасадної стіни будинку
АДРЕСА_1 з боку балкону квартири.

Посилання у касаційній скарзі на те, що
суд не задовольнив клопотання про
долучення до матеріалів справи
висновку експерта ОСОБА_3, наданого за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи від 13
серпня 2013 року, не є підставою для
скасування судових рішень, оскільки
доводи касаційної скарги в цій частині
також не спростовують висновків суду
про недоведення позовних вимог.

З огляду на викладене, касаційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення
Печерського районного суду м. Києва від
14 серпня 2013 року та ухвала апеляційного
суду м. Києва від 22 січня 2014 року -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 14 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.С.
Олійник

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко