Єдиний унікальний номер 242/5285/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4170/2014
Головуючий в 1 інстанції Ясинський О.В.
Доповідач Ткачук С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік
С.Г., Ткачук С.С.,

при секретарі
Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського
міського суду Донецької області від 03
квітня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Банк
Ренесанс Капітал» про захист прав
споживача,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» ( далі
банк ) про захист прав споживача шляхом
визнання дій банку щодо ненадання
інформації про стан розрахунку за
договором кредиту такими, що порушують
його права як споживача та визнати
нарахування відповідачем відсотків,
пені та інших платежів по кредитному
договору на суму відмінну від тіла
кредиту протиправним такими, що
порушує його права споживача.

Свої вимоги мотивував тим, що 11
вересня 2012 року з банком укладено
кредитний договір на підставі якого
він отримав 30000грн.

08 жовтня 2012 року позивач погасив
достроково кредит у розмірі 30950 грн., а
саме тіло кредиту в розмірі 30000 грн. та
відсотки за користування кредитом
розмірі 950 грн. В подальшому позивачу
банком було повідомлено, що у нього є
заборгованість за кредитом. На його
неодноразові звернення із заявами про
надання розрахунку заборгованості,
позивачу була надана тільки відповідь
з констатацією факту страхової суми,
але жодної відповіді з підстав
нарахування заборгованості не надано.
Вважає, що ним було погашено в повному
обсязі кредит, але з боку відповідача
його права споживача порушуються.

Рішенням Селидівського міського
суду Донецької області від 03 квітня 2014
року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд виходив з того, що зазначені
вимоги безпідставна, оскільки
відповідачем була надана виписка про
рух коштів на рахунку позивача, яка ним
отримана. Щодо правомірності дії банку
при здійсненні нарахування відсотків,
пені, судом зроблено висновок про
недоведеність позивачем
неправомірності цих дій з боку банку.

На погодившись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу де
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Зазначає, що суд не встановив
порушення банком умов договору через
що безпідставно вимагає з нього гроші,
на які в нього немає доказів витрат в
умовах і в межах кредитного договору.
Судом не вирішено питання не зважаючи
на недостовірність інформації щодо
спору. Внаслідок грубого порушення
процесуального права суд неправильно
вирішив спір по суті, бо навіть не
перевірив що між ним та страховою
установою існують договірні відносини,
а банк не надав доказу перерахування
коштів в розмірі 4 3200,00 грн. страховику.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача доводи
скарги підтримав і просив
задовольнити.

Представник банку про час та місце
судового розгляду скарги був
повідомлений телефонограмою №3647,
зареєстрованою в журналі телефонограм
№1.

Апеляційний суд визнає, що
апеляційну скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно
договору №GP 3661374 від 11 вересня 2012 року
позивач отримав кредит від банку у
розмірі 34320,00 грн., який складається з
загальної споживчої суми у розмірі 30000
грн., та з оплати договору страхування в
розмірі 4320 грн. Зазначений договір був
підписаний позивачем та представником
банку, який одночасно діяв та
представляв інтереси страхувальника
ПрАТ «УАСК «АСКА Життя».

Згідно заяв позивача від 09.10.2012 року
та 10.10.2012 року, він звертався до банку із
клопотанням про дострокове повернення
кредиту та розірвання договору
страхування життя.

У його заявах від 26.02.2013 року та
18.10.2013 р. були заявлені вимоги про
надання інформації щодо
заборгованості по кредиту за договором
кредиту №GP 3661374 від 11 вересня 2012 року та
рух коштів на рахунку НОМЕР_1.

У повідомленнях банку №05/2663-1 від
10.12.2012 р., № 05/1636-1 від 05.08.2013 р., позивачу
була надана інформація про укладення
договору кредитування на суму 34320 грн. ,
до складу якої входить страховий
платіж на суму 4320 грн. з метою оплати
страхового свідоцтва, яке було
придбано у страховій компанії.
Укладений кредитний договір є змішаним
видом договору, умовами якого
визначені умови надання йому кредиту
та страхування життя позичальника в
розмірі 4320грн. У зв'язку з
неповерненням цієї суми, банк не мав
можливості здійснити дострокове
погашення кредиту, оскільки умови
договору не були виконанні в повному
обсязі.

Позивачем самостійно було погашено
в рахунок кредиту тільки спожита сума
кредиту 30000грн. та сума нарахованих
відсотків за час користування кредитом
в розмірі 950грн. Сума кредитування
страхування його життя банку не
повернута, а тому позивачем не доведено
обставини нарахування пені та
відсотків і порушення банком умов
укладеного сторонами договору.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, які
підтверджуються матеріалами справи.

Фактичні обставини укладення та
отримання позивачем кредиту на суму 34320
грн., до складу якої входить страховий
платіж на суму 4320 грн. позивачем
визнані.

Умовами кредитного договору, який
підписано позивачем, передбачено у
частині 3 передбачено одночасно
укладення договору страхування життя
із розміром страхового тарифу 0,4% -
4320грн. Про неповернення цієї суму, банк
повідомляв позивача неодноразово у
своїх відповідях на його особисті
зверення. Дія договору передбачена до
12.09.215р.

Таким чином, відсутні підстави для
сумніву в перерахунку баком страхової
суми 4320грн., яку сам позивач не
заперечив повернути банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
перед укладенням договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі про орієнтовну сукупну
вартість кредиту (в процентному
значенні та грошовому виразі) з
урахуванням відсоткової ставки за
кредитом та вартості всіх послуг
(реєстратора, нотаріуса, страховика,
оцінювача тощо), пов'язаних з
одержанням кредиту та укладенням
договору про надання споживчого
кредиту.

Правилами надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджені постановою
Правління Національного банку України

від 10 травня 2007 року N 168( далі Правила),
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 р. за N 541/13808
визначено, що ці Правила регулюють
порядок надання банками споживачу
повної, необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про сукупну вартість споживчого
кредиту (кредиту на поточні потреби,
кредиту в інвестиційну діяльність,
іпотечного кредиту) з урахуванням
процентної ставки за ним, вартості всіх
супутніх послуг, а також інших
фінансових зобов'язань споживача, які
пов'язані з отриманням,
обслуговуванням та погашенням кредиту
(у тому числі наданого у формі
кредитної лінії, овердрафту за
картковим рахунком тощо) і мають бути
оплачені споживачем згідно з вимогами
законодавства України та/або
кредитного договору про надання
споживчого кредиту.

Вимога Правил щодо обов'язкового
страхування при розрахунку сукупної
вартості кредиту платежів, які
споживач має сплатити на користь
третіх осіб, повною мірою ґрунтується
на вимогах підпункту д) пункту 2 частини
2, а також пункту 2 частини 4 статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів".

Апеляційний суд визнає, що на
момент фактичного укладення
кредитного договору про надання
споживчого кредиту позивач та банк
мали повну інформацію про розмір
платежів, які банк мав сплатити на
користь третіх осіб.

За змістом ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Представлені позивачем документи
його листування з банком свідчать про
непогашення позивачем суми в розмірі
4320грн. і це є підставою неможливості
банком здійснити дострокове погашення
ним кредиту.

Щодо неправомірності дій банку у
нарахування відсотків, пені та інших
платежів, то суд першої інстанції
правильно визнав ці правовідносини
договірними, яки регулюються умовами
укладеного договору, з якими позивач
був ознайомлений під розпис.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не
з'ясовувалися обставини фактичної
оплати банком страхового платежу не
спростовують встановлених судом
обставини щодо обов'язку позивача
сплатити банку цю страхову суму
згідно умов укладеного ним договору.

Суд першої інстанції всебічно і
повно з'ясував обставини справи, що
мають значення для справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, тому до уваги не
приймаються.

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги не
має, доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 03 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: