АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Побірченко А.А., Саліхова В.В.

при секретарі: Кучеру Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Радзіховського
Андрія Леонідовича в інтересах
Приватного акціонерного товариства
страхова компанія «Інтер-Поліс» на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 13 жовтня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства страхова компанія
«Інтер-Поліс» до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про визнання недійсним
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/14192/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Камбулов Д.Г. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.в с т а н о в и л а :

В вересні 2014 року Приватне акціонерне
товариство страхова компанія
«Інтер-Поліс» (далі по тексту - ПрАТ СК
«Інтер-Поліс») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3,
про визнання недійсним договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

В обґрунтування заявленого позову
посилалося на те, що 09 жовтня 2013 року в
м. Києві по вул. Грушевського, 3 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля
«Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_3 Постановою Печерського
районного суду м. Києва від 08 листопада
2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у
вчиненні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди. Також,
постановою інспектора ДАІ від 09 жовтня
2013 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126
КУпАП, якою встановлено відсутність у
ОСОБА_2 09 жовтня 2013 року полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Відповідачем не сплачено
страховий платіж за полісом № АВ/3651231
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів та не надано звіт про
оформлення полісу, в зв'язку з чим
укладений між сторонами договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів має бути визнаний недійсним
відповідно до положень ст. ст. 983, 988 ЦК
України.

Рішенням Оболонського районного суд м.
Києва від 13 жовтня 2014 року в задоволені
позоу ПрАТ СК «Інтер-Поліс» відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
РадзіховськийА.Л. в інтересах ПрАТ СК
«Інтер-Поліс» подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, просив рішення
суду першої інстанції скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. Зазначає, що
судом першої інстанції не було
досліджено оригіналу квитанції до
прибуткового касового ордеру від 04
жовтня 2013 року, що призвело до
ухвалення помилкового рішення,
оскільки наданий відповідачем
письмовий доказ викликає сумніви з
приводу його достовірності. На думку
апелянта, суд дійшов помилкового
висновку про те, що відповідно до
централізованої бази даних МТСБУ поліс
серії АВ № 3651213 станом на 09 жовтня 2013
року обліковувався як дійсний,
оскільки вказаний доказ підтверджує
лише факт укладення договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
при цьому, факт сплати страхового
платежу дана обставина не доводить.

В суді апеляційної інстанції
Радзіховський А.Л. в інтересах ПрАТ СК
«Інтер-Поліс» підтримав апеляційну
скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим колегія суддів вважала за
можливе розглядати справу за їх
відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст.
305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ПрАТ СК
«Інтер-Поліс», з'ясувавши обставини
справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 09 жовтня 2013 року,
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Chevrolet
Lacetti», д/н НОМЕР_1, по вул. Грушевського в
м. Києві, не дотримався безпечної
дистанції та здійснив зіткнення з
автомобілем «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3, чим заподіяв
матеріальної шкоди обом транспортним
засобам, та порушив п. 13.1 ПДР (а.с.6).

Відповідно до постанови Печерського
районного суду м. Києва від 08 листопада
2013 рокуОСОБА_2визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу (а. с. 7).

Постановою інспектора ДАІ серії АА2 №
860482 від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказаною
постановою встановлено, що 09 жовтня 2013
року ОСОБА_2 не мав при собі полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що 04
жовтня 2013 року між ПрАТ СК
«Інтер-Поліс» та ОСОБА_2 укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, що підтверджується копією
поліса № АВ/3651231 від 04 жовтня 2013 року
(а.с.5).

Також, на виконання умов зазначеного
договору ОСОБА_2 сплатив страховий
платіж ОСЦВП АВ/3651231 у розмірі 443 грн. 23
коп., що підтверджується копією
квитанції прибуткового касового
ордеру від 04 жовтня 2013 року (а.с.34).

Відповідно до централізованої бази
даних МТСБУ поліс Серії АВ № 3651231
станом на 09 жовтня 2013 року, тобто на
день вчинення відповідачем
дорожньо-транспортної пригоди
обліковується як діючий (а.с.36).

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
укладений між сторонами договір
відповідає вимогам ст. 203 ЦК України та
відповідно до положень чинного
законодавства невиконання чи
неналежне виконання угоди не може бути
підставою для визнання угоди
недійсною.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, відносини між сторонами у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів врегульовано ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.

Згідно зі ст. 998 ЦК України визначено, що
договір страхування визнається судом
недійсним, якщо: його укладено після
настання страхового випадку; об'єктом
договору страхування є майно, яке
підлягає конфіскації. Наслідки
недійсності договору страхування
визначаються відповідно до положень
про недійсність правочинів,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не
було надано суду належних та
допустимих доказів наявності підстав
для визнання договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, передбачених ст.
ст. 203, 215, 998 ЦК України.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
виконання чи невиконання сторонами
зобов'язань, які виникли з правочину,
має значення лише для визначення
наслідків його недійсності, а не для
визнання правочину недійсним. Відтак,
невиконання страхувальником
зобов'язання по внесенню страхового
платежу не може бути підставою для
визнання недійсним договору
страхування.

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що копія
квитанції до прибуткового касового
ордеру від 04 жовтня 213 року не
відповідає дійсності, оскільки
апелянтом не було надано належних та
допустимих доказів, які б підтвердили
вказану обставину.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
ПрАТ СК «Інтер-Поліс» про визнання
недійсним договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Радзіховського
Андрія Леонідовича в інтересах
Приватного акціонерного товариства
страхова компанія «Інтер-Поліс»
відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 13 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді
Т.І. Побірченко

В.В.Саліхов