Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки Хосен на рішення Іршавського районного суду від 25 грудня 2013 року по справі за позовом Кредитної спілки Хосен до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року КС Хосен звернулась в суд із вищенаведеним позовом та як на підставу своїх вимог посилалась на наступне. Між КС Хосен та ОСОБА_1 було укладено 28.03.2008 року договір кредиту за № 247*30 на суму 16600 гривень. Через невиконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Іршавського районного суду від 25.10.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС Хосен загальну заборгованість за кредитом у сумі 29304,10 гривень. Рішення суду на час звернення до суду виконано частково, сплачено 11646,04 грн., які зараховано в погашення відсотків за користування кредитом, згідно п. 3.6. Кредитного договору. З 26.10.2011 року по 21.10.2013 року за користування кредитом у сумі 10591,54 грн. нараховано проценти відповідно до п. 6.3. Договору кредиту в сумі 25280,41 грн. за 726 днів користування. Та оскільки зобовязання не припинило свою дію внаслідок його виконання, а тому ОСОБА_1 повинна його виконувати до повного погашення заборгованості за Договором кредиту. Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Іршавського районного суду від 25 грудня 2013 року відмовлено КС Хосен у задоволенні позову.

Заперечуючи рішення суду, КС Хосен подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній інстанції представник КС Хосен в особі ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, але про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином та заяви про відкладення розгляду справи не подала.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, пояснення сторони та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що після закінчення дії Договору кредиту, Позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, а не у відповідності до умов Договору кредиту.

Зазначений висновок суду першої інстанції суперечить обставинам справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За матеріалами справи, зобовязання між сторонами виникло на підставі договору кредиту від 28.03.2008 року за № 247*30 на суму 16600 гривень, а.с. 10-11.

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання таку як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Підпунктом 8.3.1. пункту 8.3. Договору кредиту від 28.03.2008 року за № 247*30 передбачено підставу припинення дії цього Договору таку як повне виконання сторонами своїх обовязків за цим Договором.

Виходячи із цього, належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Саме по собі ухвалення 25.10.2011 року Іршавським районним судом рішення про задоволення вимог КС Хосен, виконання якого не здійснене в цілому, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін Договору кредиту і не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання нею грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків, передбачених п. 6.3. Договору кредиту за порушення боржником строків сплати за користування кредитом.

Матеріалами справи стверджено, що позивач звернувся в суд із позовом про стягнення відсотків за користування кредитом внаслідок невиконання відповідачем своїх обовязків за Договором кредиту на підставі умов цього Договору, а не внаслідок стягнення грошових сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за інший період невиконання боржником зобов'язання.

Наявність судового рішення про стягнення боргу за попередній період невиконання боржником зобов'язання за відсутності реального виконання ним свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін.

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту станом на 21.10.2013 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 25280,41 грн. відсотків за користування кредитними коштами на протязі періоду з 26.10.2011 року по 21.10.2013 року, а.с. 7-8. За рішенням Іршавського районного суду від 25.10.2011 року із суми 29304,10 грн. сплачено тільки 11646,04 грн. відсотків за користування кредитом.

Виходячи із цього, колегією суддів встановлено, що в справі яка розглядається на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду, борг позивачу не повернуто повністю.

А звідси, суд першої інстанції не мав підстав для відмови в захисті його права на отримання відсотків за період після ухвалення попереднього рішення суду в звязку з користуванням позичальником кредитними коштами, відповідно до вимог Договору кредиту як відповідальності відповідача за порушення умов цього Договору.

За наведених обставин, ухвалене судом першої інстанції судове рішення не можна визнати законним та воно підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення суду про задоволення позову. Оскільки, доводи апеляційної скарги підставні, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 379,20 гривень.

Зважуючи на вищезазначене та керуючись вимогами статей 10, 11, 60, 212, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Кредитної спілки Хосен задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 25 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки Хосен заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами у сумі 25280,41 грн. та судовий збір 379,20 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________