Справа №333/5432/14-ц
Провадження №2/333/2272/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі
Пасюті К.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Запоріжжя,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Запорізької міської ради, треті особи:
ОСОБА_3, Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, ЖБК «Локомотив»,
Реєстраційний центр Запорізького
міського управління юстиції, про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення та визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського
районного суду м. Запоріжжя з позовом
до Запорізької міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, Шоста Запорізька
державна нотаріальна контора, ЖБК
«Локомотив», Реєстраційний центр
Запорізького міського управління
юстиції, про встановлення фактів, що
мають юридичне значення та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 Після
її смерті відкрилася спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1, яка
розташована в будинку ЖБК «Локомотив».
ОСОБА_4 була членом ЖБК «Локомотив», пай
нею виплачено у повному обсязі, тому
вона, на підставі ст. 384 ЦК України, є
власником вказаної квартири.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік
позивача ОСОБА_5, син ОСОБА_4, після
смерті якого відкрилась спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями
першої черги є позивач (дружина
померлого) та донька ОСОБА_3, які
відмовилася від спадщини. 14.05.2014 року
ОСОБА_1 звернулася до Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину. Однак, позивач
отримала відмову через те, що у
свідоцтві про народження ОСОБА_5 в
графі «мати» записано ОСОБА_4, а в
паспорті громадянина України та в
свідоцтві про смерть записано ОСОБА_4.
На запит нотаріальної контори
Оріхівський відділ ДРАЦС у Запорізькій
області надав довідку, в якій записано
ОСОБА_4.

З огляду на вищевикладене, просить суд
встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та
його матір'ю ОСОБА_4, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; встановити факт
прийняття спадщини ОСОБА_5, у вигляді
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка
розташована в ЖБК «Локомотив» після
смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за ОСОБА_1
право власності на квартиру АДРЕСА_1
після смерті чоловіка ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 позов підтримали
з підстав, викладених у ньому, просили
суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ЗМР в судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце слухання справи повідомлялися
своєчасно та належним чином, жодних
заяв та клопотань на адресу суду не
надходило.

Третя особа ОСОБА_3 про дату, час та
місце слухання справи повідомлялася
своєчасно та належним чином, подала
заяву, в якій зазначила, що проти
задоволення позову не заперечує.

Третя особа Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора про дату, час та
місце слухання справи повідомлялися
своєчасно та належним чином, надали
заяву про слухання справи за їх
відсутності.

Третя особа ЖБК «Локомотив» в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце слухання справи повідомлявся
своєчасно та належним чином. На адресу
суду надійшла заява, в якій голова ЖБК
«Локомотив» просить слухання справи
проводити за її відсутності.

Третя особа Реєстраційний центр
Запорізького міського управління
юстиції про дату, час та місце слухання
справи повідомлявся своєчасно та
належним чином, жодних заяв та
клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України,
їх неявка е перешкоджає розгляду
справи. За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідача та третіх
осіб.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила, що з першого дня
мешкає у будинку АДРЕСА_1. Мешкала разом
з ОСОБА_4 на одному поверху, яка
проживала в квартирі АДРЕСА_1 разом з
сином. У 1974 році одружився її син ОСОБА_5
і в квартирі почали жити втрьох. Коли у
1998 році ОСОБА_4 померла, в квартирі
залишилися проживати її син ОСОБА_5
разом з родиною. Весь час до ОСОБА_4
зверталися або «тётя ОСОБА_4» або
«ОСОБА_4», про те, що її по батькові
«ОСОБА_4» померла ніколи не згадувала.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що знає
позивача ОСОБА_1, яка мешкала разом з
чоловіком ОСОБА_5 та його матір'ю
ОСОБА_4. Мешкала в квартирі весь час, так
само і на момент смерті ОСОБА_4, так і на
момент смерті ОСОБА_5

Суд, вислухавши думки учасників
процесу, допитавши свідків, вивчивши і
дослідивши письмові матеріали справи,
аналізуючи і оцінюючі всі надані
сторонами докази в їх сукупності,
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серія НОМЕР_1, виданого Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Запорізької міської ради, актовий
запис № 6215.

Відповідно до свідоцтва про
народження, серія НОМЕР_2, ОСОБА_11 та
ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується технічним паспортом
на вказану квартиру.

Таким чином, згідно свідоцтва про
народження, матір'ю ОСОБА_5 записана
ОСОБА_4, а померла вона з написанням по
батькові ОСОБА_4.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Відповідно до п. 2 Постанови № 7 Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», справи про спадкування
розглядаються судами за правилами
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними.

Суд вважає за можливе встановити факт,
який має юридичне значення, а саме, що
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є
матір'ю ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року, що підтверджено у судовому
засіданні показаннями свідків ОСОБА_9
та ОСОБА_12 та іншими доказами, які
містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», відносини спадкування
регулюються правилами Цивільного
кодексу України, якщо спадщина
відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
законом.

Оскільки спадкодавець помер до
набрання чинності ЦК України від 16.01.2003
року, питання про спадкування після
його смерті має бути вирішено за
правилами ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР
спадкування здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкування за законом
має місце, коли воно не змінено
заповітом.

За життя заповітів ОСОБА_4 не залишила,
тому спадкування після її смерті
здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК України при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти,
дружина і батьки померлого.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини. Згідно зі
ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

На момент смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5
проживав разом з нею, був
зареєстрований за однією адресою, а
тому вважається таким, що прийняв
спадщину після смерті своєї матері
ОСОБА_4 Між тим, спадщина на квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_5 оформлена не була,
свідоцтво про право на спадщину
спадкоємцем отримано не було.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про
практику розгляду судами справ про
спадщину» (із змінами № 13 від 25.12.1992
року та № 15 від 25.05.1998 року) передбачено,
що якщо у шестимісячний строк для
прийняття спадщини позивач вступив в
управління або володіння спадковим
майном або його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права на спадкове майно, а не про
продовження пропущеного строку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серія НОМЕР_3, виданого Міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції, виданого 11.11.2013 року.

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Після його смерті залишилися
спадкоємці: ОСОБА_1 - дружина та ОСОБА_3 -
донька.

До спадщини після смерті ОСОБА_5
застосовуються положення Цивільного
кодексу України від 16.01.2003 року

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповіту ОСОБА_5 не залишив, тому
спадкування після його смерті
здійснюється за законом. Після смерті
ОСОБА_5 залишилися наступні спадкоємці
першої черги в порядку спадкування за
законом: ОСОБА_1 - дружина та ОСОБА_3 -
донька.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 1268
ЦК України ОСОБА_1 прийняли спадщину,
яка відкрилася після смерті ОСОБА_1,
оскільки на час смерті спадкодавця
вона постійно з ним проживала в спірній
квартирі.

ОСОБА_1 звернулася до Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом.
ОСОБА_3 спадщину, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_5 не прийняла, оскільки із
заявою про прийняття спадщини протягом
шести місяців після відкриття спадщини
до нотаріальної контори не зверталася,
сумісно із батьком на день його смерті
не проживала, що підтверджується
фотокопією спадкової справи після
померлого ОСОБА_5

Згідно зі ст. 1272 ЦК України,
передбачено, що якщо спадкоємець
протягом строку, встановленого статтею
1270 цього Кодексу, не подав заяву про
прийняття спадщини, він вважається
таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України
встановлено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

ОСОБА_3 спадщину, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_5 не прийняла, крім того,
надала суду заяву про визнання права
власності на квартиру за ОСОБА_1

Постановою державного нотаріуса
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5,
який проживав за адресою: АДРЕСА_1 у
зв'язку з тим, що неможливо встановити
факт родинних відносин між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від 30
травня 2008 року передбачено, що
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися д осуду з правилами
позовного провадження.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30.05.2008 року, при розгляді цих справ
слід перевіряти наявність або
відсутність спадкової справи стосовно
спадкодавця у державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини,
наявність у матеріалах справи
обґрунтованої постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщину. Суд повинен
вирішувати питання про визнання права
на спадщину, щоб не заміщувати функції
нотаріальної контори, тільки при
наявності Постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, виданою
відповідною нотаріальною конторою.

Фактичні обставини справи встановлені
дослідженими у судовому засіданнями
копією свідоцтва про народження,
поясненнями свідків, свідоцтвами про
смерть, копією технічного паспорту,
фотокопією спадкової справи, а також
копією постанови державного нотаріуса
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії. Державний нотаріус, посилаючись на
неможливість встановлення факту
родинних відносин, відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину
позивачу, тому ОСОБА_1 не може в іншому
порядку, ніж шляхом ухвалення судового
рішення про визнання за нею права
власності на спадкове майно,
реалізувати своє право на спадщину
після смерті батьків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької
міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Шоста
Запорізька державна нотаріальна
контора, ЖБК «Локомотив»,
Реєстраційний центр Запорізького
міського управління юстиції, про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення та визнання права власності в
порядку спадкування за законом -
задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та
його матір'ю ОСОБА_4, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_5 у вигляді двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, яка розташована в ЖБК
«Локомотив» після смерті матері
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 після смерті чоловіка
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва