АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6876/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Полубан М. П. Доповідач - Куценко
Т.Р. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

24 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 29 квітня 2014 року, по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року до
Петропавлівського районного суду м.
Дніпропетровська звернулося ПАТ
«Альфа-Банк» з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором /а.с.1-2/.

Рішенням Петропавлівського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 квітня 2014 року позовні вимоги ПАТ
«Альфа-Банк» задоволено /а.с.40-42/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду змінити та ухвалити нове,
яким скасувати рішення від 29 квітня 2014
року та повернути справу до суду першої
інстанції для розгляду справи у
загальному порядку та в іншому складі
суддів, посилаючись на те, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, та те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства у
встановлений договором строк, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Так у відповідності до ст.ст. 549, 550 ЦК
України, на підставі умов кредитного
договору нараховується до стягнення
пеня за несвоєчасне погашення кредиту,
а також пеня за несвоєчасну сплату
процентів за кредитним договором.

Судом встановлено, що 07 липня 2007 року
укладено кредитний договір №6 про
надання кредиту та застави
транспортного засобу між ТОВ
«ПростоФінанс» та ОСОБА_2, відповідно
до якого відповідач отримав кредит у
розмірі 44250,00 грн., зі сплатою за
користування кредитними коштами 13,99%
річних від непогашеної суми кредиту,
крім того, щомісячна сплата комісії за
управління кредитом в розмірі 0,15% від
початкової суми кредиту, з зазначенням
строку погашення кредиту в повному
обсязі до 10 липня 2013 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 18 травня 2012
року ТОВ «ПростоФінанс» відступило
право грошових вимог до боржника за
спірним кредитним договором від 07
липня 2008 року ПАТ «Альфа-Банк» /а.с.16-21/.
Тобто, відповідно до умов зазначеного
договору та вимог ст..514 ЦПК України до
позивача перейшли права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав.

У порушення умов кредитного договору
від 07 липня 2008 року, ОСОБА_2 свої
зобов'язання виконував неналежним
чином, у зв'язку з чим на адресу
відповідача були направлена вимога 04
березня 2014 року, яка у встановлений
строк виконана не була, тому станом на 10
лютого 2014 року виникла заборгованість,
яка становить 11275,88 грн., а саме: 9445,29 грн.
- заборгованість по кредиту; 884,82 грн. -
заборгованість по відсоткам; 531,04 грн. -
комісія та 414,73 грн. - шраф.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

В своїй апеляційній скарзі відповідач
посилається на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, оскільки суд при
ухвалені рішення не врахував незгоду
відповідача, щодо підвищення
процентної ставки за спірним кредитним
договором та відсутність жодних
доказів, підтверджуючих правомірного
порядку підвищення відсоткової ставки.
Тобто враховуючи заперечення ОСОБА_2
позивач в односторонньому порядку
змінив відсоткову ставку, що
суперечить вимогам законодавства.

Однак, з наведеними твердженнями
апелянта колегія суддів не може
погодитись, оскільки п.2.8.3 кредитного
договору від 07 липня 2018 року визначено,
що сторони домовились, що за умовами
цього договору може бути встановлений
новий розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
будь-якої із обставин, передбачених цим
пунктом. Тобто на зміну процентної
ставки можуть впливати декілька
чинників, при настанні одного з них або
декілька банк має право змінити
процентну ставку.

Відповідно ст. 627, 629 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України
сторони погодили, що при настанні
будь-якої із обставин, передбачених цим
пунктом договору, кредитор може
збільшити розмір процентної ставки за
договором, про що необхідно письмово
повідомити боржника з наданням нового
графіку платежів, в якому визначаються
щомісячні платежі, розраховані за
новою процентною ставкою. Також надати
час боржнику протягом 10 календарних
днів з моменту направлення
повідомлення про незгоду останнього з
розміром підвищеної відсоткової
ставки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було надіслано заяву до
ТОВ «ПростоФінанс», в якій
зазначається незгода ОСОБА_3, щодо
встановлення нової відсотком ставки та
останній просить залишити відсоткову
ставку, яка закріплена в спірному
кредитному договорі, тобто 13.99%.

На вказану заяву була надіслана
відповідь ТОВ «ПростоФінанс» від 13
лютого 2009 року з пропозицією
здійснення чергового щомісячного
платежу за новими умовами, а в разі
незгоди сплатити заборгованість за
кредитним договором від 07 липня 2008 року
в повному обсязі, відповідно до вимог
п.2.8.3. зазначеного договору. Однак,
відповідно до розрахунку
заборгованості відповідач не повернув
заборгованість позивачу в повному
обсязі, а сплачував щомісячними
платежами з урахуванням нової
відсоткової ставки. Тобто, надав згоду
стосовно нових умов відповідно до
вимог п.2.8.3 кредитного договору від 07
липня 2008 року.

Виходячи з аналізу ст.ст.5, 627, 629, 653 ЦК
України, якщо умовами кредитного
договору, щодо яких сторони дійшли
згоди під час його укладення,
передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користуванням кредитом у разі настання
певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення банком розміру
процентної ставки за цим кредитним
договором в односторонньому порядку є
правомірним за умови, що рішення банку
про таку зміну розміру процентної
ставки було прийнято до набрання
чинності Законом N 661- VI, яким ЦК України
доповнено ст..1056-1.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтованого дійшов висновку про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Альфа-Банк» в повному обсязі.

Висновки суду підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав правильну оцінку
відповідно до норм ЦПК України та є
такими, що відповідають нормам
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 29
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий:
Куценко Т.Р.

Судді:
Волошин М.П.

Демченко Е.Л.