Єдиний унікальний номер 225/1061/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3458/2014
Головуючий в 1 інстанції Нємиш Н.В.
Доповідач - Ткачук С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік
С.Г.,Ткачук С.С.,

при секретарі -
Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгострах» на рішення Дзержинського
міського суду Донецької області від 05
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгострах» до ОСОБА_1, закритого
акціонерного товариства «Страхова
Група «ТАС», третя особа - ОСОБА_2, про
стягнення витрат пов'язаних зі сплатою
страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова Компанія «Інгострах» (далі
страхова компанія) звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1, у якому просило
стягнути суму страхового
відшкодування у розмірі 29 106,27 грн., за
договором добровільного страхування,
виплачену страхувальнику ОСОБА_2 у
зв'язку з пошкодженням автомобіля
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 05 березня 2014 року
у задоволені позовних вимог ПрАТ
Страхова Компанія «Інгострах»
відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд виходив з того, що у зв'язку із
заявою відповідачем ОСОБА_1 вимоги про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності, а позивач, діючий
на підставі переходу права вимоги від
страхувальника до страховика, т.т. в
порядку суброгації, пропустив цей
строк з моменту відбуття
дорожньо-транспортної події, що згідно
ч.4 ст.267 ЦК України є самостійною
підставою для відмови у позові. Втім,
позивачем не надано суду доказів
наявності поважних причин, які б
перешкоджали йому своєчасно та
протягом трирічного строку із дня
настання страхової події звернутись до
відповідача із зазначеним позовом.

Непогоджуючись з рішенням суду,
страховою компанією принесена
апеляційна скарга у якій, посилаючись
на неповне з'ясування обставин справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Зазначає, що в результаті ДПТ
автомобілю третьої особи заподіяно
матеріальну шкоду. У відповідності до
звіту про оцінку вартості майнової
шкоди, заподіяної ушкодженням
транспортного засобу № 53/01-10 від 21
січня 2010 року, розмір заподіяної шкоди
автомобілю третьої особи склав 29813,27
грн. Сума страхового відшкодування до
виплати страхувальнику з урахування
визначеної договором страхування
франшизи на підставі страхового акту
складає 29106,27 грн. Таким чином, позивачу
заподіяно шкоду у розмірі 29106,27 грн. і
дана сума страховою компанією
страхувальнику відшкодована, тому в
порядку регресу страхова компанія
звернулась з вимогою до винної особи
ОСОБА_1

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримав і просив задовольнити.

Відповідачі та третя особа до суду не
з'явилися, але про час та місце
розгляду скарги були повідомлені
належним чином. Відповідач ОСОБА_1 та
третя особа ОСОБА_2 були оповіщені
особисто телефонограмами,
зареєстрованими у журналі
телефонограм №1 за №№3367,3368.

Залучена судом до справи відповідачем
закрите акціонерне товариство
«Страхова Група «ТАС» повідомлена
належним чином повісткою.

Апеляційний суд визнає, що
апеляційну скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Судом визнано встановленим, що
18.04.2008 року між закритим акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інгосстрах», правонаступником якого є
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах», і
ОСОБА_2 був укладений договір
добровільного страхування
№ВОІ0АЕ000074053, згідно якого автомобіль
«Mitsubishi Pajero» р.н. НОМЕР_1, що належить
йому, застраховано на випадок
пошкодження внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

20.01.2010 року відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів страхувальника та
відповідача, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

На підставі страхового акту за №И-927
від 23.02.2010 року позивачем
страхувальникові було виплачено
страхове відшкодування у розмірі 29106,27
грн., що підтверджується платіжним
дорученням.

Оскільки право вимагати
відшкодування збитків потерпіла особа
набула з часу їх завдання, то перебіг
строку позовної давності на звернення
з вимогами про відшкодування
починається з моменту виникнення
страхового випадку. При передачі цього
права вимоги іншій особі (страховику),
переривання перебігу позовної
давності не відбувається згідно ч.1
ст.262 ЦК України.

За таких обставин, у позивача
виникло право вимоги до відповідача з
підстав, визначених ст. 993 ЦК України.
Проте, позивач звернувся із зазначеним
позовом лише 12.02.2013 року, тобто із
пропуском строку позовної давності,
встановленого ст.257 ЦК України, про
застосування якого заявлено
відповідачем ОСОБА_1 Страхова компанія
вимоги про поновлення цього строку не
заявила, не привела причини його
пропуску, які могли б бути визнані
судом поважними.

За таких обставин, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
застосування наслідків спливу строку
позовної давності, як підставу для
відмови у заявлених позовних вимогах.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду, бо згідно до ч.4,5 ст.267
ЦК України порушене право підлягає
захисту, якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності.
Заява сторони у спорі про застосування
строку позовної давності відповідно до
ч.4 ст.267 ЦК України є самостійною
підставою для відмови у позові.

Доводи страхової компанії щодо
підстав позову заявленого до винної
особи в порядку регресу на підставі
ст.ст.1166,1187,1188 ЦК України є
необґрунтованими, бо дані
правовідносини регулюються
спеціальними нормами ст.27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993 ЦК
України.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Суд першої інстанції всебічно і
повно з'ясував обставини справи, що
мають значення для справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, тому до уваги не
приймаються.

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги не
має, доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгострах» відхилити.

Рішення Дзержинського міського
суду Донецької області від 05 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскарження в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: