У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користування житловим приміщенням,
вселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Збаразького
районного суду Тернопільської області
від 18 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідач є власником будинку
АДРЕСА_1. Позивач проживає у
зазначеному будинку та зареєстрований
у ньому як член сім'ї власника.
Посилаючись на те, що у зв'язку з тяжким
матеріальним становищем він
періодично виїжджає працювати за межі
України, іншого житла не має, а
відповідач чинить йому перешкоди у
користуванні спірним житлом, просив
суд зобов'язати відповідача не чинити
йому перешкоди у користуванні спірним
будинком.

У грудні 2013 року ОСОБА_5 пред'явила
зустрічний позов, у якому просила
визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування зазначеним житловим
будинком, оскільки останній з 2000 року
фактично не проживає у ньому, а факт
його формальної реєстрації за
зазначеною адресою позбавляє її
можливості оформити пільги на
комунальні послуги.

Рішенням Збаразького районного суду
Тернопільської області від 18
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 13 травня 2014
року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Вселено ОСОБА_4 в будинок АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_4 у користуванні зазначеним
будинком.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити,
зустрічний позов задовольнити,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

За змістом ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 156 ЖК
України, члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом (ч. 2 ст. 405
ЦК України).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та
відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний суд,
враховуючи положення ст. 405 ЦК України,
обґрунтовано виходив із того, що
періодичне проживання відповідача за
межами України у зв'язку з умовами
праці, що є поважною причиною
відсутності у спірному будинку, не
позбавляє його права користування
жилим приміщенням.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судів першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Збаразького районного суду
Тернопільської області від
18 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Тернопільської області від 13
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко