АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1755/14
інстанції Корецький Д.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 19 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Базіль Л.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» на рішення Суворовського
районного суду міста Херсона від 19
березня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» про визнання кредитних
договорів недійсними, за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

у березні 2013 року ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулася з позовом
до суду посилаючись на те, що 11 квітня
та 13 квітня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством Комерційним
банком «Приватбанк», назва якого
змінена на Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк», та ОСОБА_4, ОСОБА_3 були
укладені кредитні договори № HETOGA00001857
та № HETOGA00001859, за якими вони отримали
кредит у вигляді непоновлюваної
кредитної лінії в розмірі 32890 доларів
США кожний під 11,04 % річних на строк до
квітня 2017 року, в забезпечення цих
договорів між Закритим акціонерним
товариством Комерційним банком
«Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено
договори іпотеки № HETOGA00001857 від 11
квітня 2007 року та № HETOGA00001859 від 13
квітня 2007 року, за якими в іпотеку
передана квартира АДРЕСА_1, з
посиланням на порушення відповідачем
прав позичальників, передбачених
Законом України «Про захист прав
споживачів», у позові ставилися
питання про захист прав споживачів,
визнання дій банку незаконними та
про дострокове розірвання зазначених
кредитних договорів з відповідними
грошовими перерахунками здійснених за
договорами платежів, розстрочкою
виконання рішення суду в частині
сплати залишку заборгованості,
стягненням 3% пені на користь кожного
позивача від вартості кредиту за
неналежне надання банківських послуг
та виключення з Державного реєстру
іпотек записів про реєстрацію
зазначених договорів іпотеки.

У березні 2014 року позовні вимоги було
змінено, з посиланням на те, що підписи
у вище наведених кредитних договорах
за висновком проведеної у справі
експертизи виконані відповідно не
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, поставлено питання
про визнання кредитних договорів
недійсними та про зобов'язання
відповідача виключити з Державного
реєстру іпотек запису № 2191 від 11 квітня
2007 року про державну реєстрацію
вказаного договору іпотеки, а також
виключити цю квартиру з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна.

20 липня 2011 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 з посиланням на те, що
на підставі кредитного договору №
HETOGA00001857 від 11 квітня 2007 року
відповідачка отримала від позивача
кредит в сумі 32890 доларів США на строк
до 11 квітня 2017 року, цього ж дня в
забезпечення договору його сторони
уклали договір іпотеки вище вказаної
квартири, у зв'язку із порушенням
позичальником умов договору у позові
поставлено питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості.

В ході розгляду справи вимоги даного
позову було змінено, з посиланням на
порушення позичальником умов
кредитного договору у позові
поставлено питання про стягнення з
ОСОБА_4 на користь банку заборгованості
за кредитним договором в розмірі 66038,47
долари США, яка складається із 27469,24
долари США заборгованості за кредитом,
17758,94 долари США заборгованості по
сплаті процентів, 2820 долари США
заборгованості по сплаті комісії, 17990,29
долари США пені та відшкодувати судові
витрати.

20 липня 2011 року Публічним акціонерним
товариством Комерційним банком
«Приватбанк» подано позов до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 з посиланням на те, що між банком
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
HETOGA00001859 від 12 квітня 2007 року, за яким
останній отримав кредит в сумі 32890
долари США під 11,04 % річних на строк до 13
квітня 2017 року, в забезпечення договору
цього ж дня між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір іпотеки вище вказаної
квартири, з посиланням на порушення
позичальником умов кредитного
договору у позові поставлено питання
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 69151,54 долари США, яка
складається із 27591,93 долари США
заборгованості за кредитом, 18514,94
долари США заборгованості по сплаті
процентів, 2880 долари США
заборгованості по сплаті комісії, 20165,07
долари США пені.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Херсона від 19 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк»
задоволено частково, ухвалено:

- визнати недійсним кредитний
договір № HETOGA00001857, укладений 11 квітня
2007 року між ОСОБА_4 та Закритим
акціонерним товариством Комерційним
банком «Приватбанк»;

- визнати недійсним кредитний
договір № HETOGA00001859, укладений 13 квітня
2007 року між ОСОБА_3 та Закритим
акціонерним товариством Комерційним
банком «Приватбанк»;

- стягнути з Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_3
881,28 гривні понесених витрат на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи;

- стягнути з Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_4
881,28 гривні понесених витрат на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи;

- у задоволенні решти позовних
вимог та вимог позовів Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду поставлено питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4
відмовити, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити з
підстав, що у них зазначені, оскільки
висновок судової експертизи, який
покладено в основу рішення у справі, не
узгоджується з іншими доказами, сама
експертиза проведена з порушеннями.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник ОСОБА_2 вважала скаргу
такою, що задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому представник банку пояснила, що
факт укладення кредитивних договорів з
позичальниками підтверджується
укладенням договорів іпотеки в їх
забезпечення, а також тривале та значне
виконання позичальниками умов
кредитних договорів, інші кредитні
договори, ніж вказано у позові,
сторонами не укладалися.

Представник ОСОБА_4, ОСОБА_3 ОСОБА_2
вимоги скарги не визнала, пояснила, що
її довірителі тільки мали намір
отримати кредит, проте не отримували
його та не підписували кредитні
договори, договори іпотеки ОСОБА_4 були
підписані, сума кредиту її
довірителями була частково погашена
через власну необізнаність та
побоювання застосування банком
фінансових санкцій, будь-яких інших
кредитних договорів сторонами не
укладалося, після роз'яснення суду
заяву про застосування позовної
давності чи зменшення розміру пені
подавати відмовилася.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 11
квітня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством Комерційним
банком «Приватбанк», назва якого
змінена на Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк», та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № HETOGA00001857, за яким
останній надано кредит у вигляді
непоновлюваної кредитної лінії у сумі
32890 доларів США під 11,04 % річних на строк
до 11 квітня 2017 року, в забезпечення
виконання цього договору сторонами
цього ж дня укладено договір іпотеки
квартири АДРЕСА_2, 12 квітня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
Комерційним банком «Приватбанк», назва
якого змінена на Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № HETOGA00001859, за яким
останньому надано кредит у вигляді
непоновлюваної кредитної лінії у сумі
32890 доларів США під 11,04 % річних на строк
до 13 квітня 2017 року, в забезпечення
виконання договору цього ж дня між
Закритим акціонерним товариством
Комерційним банком «Приватбанк» та
ОСОБА_4 укладено договір іпотеки
квартири АДРЕСА_2, при цьому, як
вбачається з останнього договору дата
укладення кредитного договору з тим
самим номером є саме 12 квітня 2007 року, а
не 13 квітня 2007 року, як зазначено у
кредитному договорі, ця ж обставина
підтверджується датуванням у
розрахунку заборгованості (а.с. 13-24 т. 1,
а.с. 34 т. 2), відповідно до довідки у
квартирі АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 (а.с. 37 т. 1), за даними,
наданими на запит апеляційного суду,
передана в іпотеку квартира
використовується як місце постійного
проживання позичальника та майнового
поручителя, у них у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно, загальна площа квартири
становить 62,4 кв.м, відповідно до
розрахунку заборгованість ОСОБА_4
станом на 15 квітня 2013 року становить
66038,47 долари США з відповідними
складовими, нею виконувалися умови
кредитного договору до травня 2009 року,
при цьому тільки тіла кредиту було
повернуто 3068,49 доларів США,
сплачувалися також інші передбачені
договором платежі, відповідно до
розрахунку за кредитним договором №
HETOGA00001859 від 12 квітня 2007 року
заборгованість ОСОБА_3 станом на 30
травня 2013 року становить 69151,54 долари
США з відповідними складовими, умови
кредитного договору ним виконувалися
до травня 2009 року, тіла кредиту ним було
повернуто 2915,07 долари США, сплачувалися
також інші передбачені договором
платежі (а.с. 16-191 т. 2), про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання умов кредитного договору
він був попереджений 25 червня 2011 року, 15
січня 2013 року, повідомлення щодо
збільшення відсоткової ставки за
кредитними договорами № HETOGA00001859 від 12
квітня 2007 року, № HETOGA00001857 від 11 квітня
2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попереджалися
03 жовтня 2008 року, 18 листопада 2008 року
(а.с. 137-140 т. 1, а.с. 1, 8-9 т. 2), за висновком
експертизи № 2045 від 19 лютого 2014 року
підписи на вказаних кредитних
договорах в графах «позичальник»,
«згода», підписи «заявителя»
заяв-анкет на отримання кредиту,
«отримувач» у заявах на видачу готівки
відповідно були виконані не ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а іншою особою (а.с. 221-224 т. 2).

Сторонами у справі не оспорюється
факту укладення вище наведених
договорів іпотек.

Ст. 204 ЦК України визначено, що правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним, тобто
вказаною нормою матеріального права
встановлено презумпцію правомірності
правочину.

За положеннями ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення,
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

За ст. 147 Кодексу висновок експерта для
суду не є обов'язковим і оцінюється
судом за правилами, встановленими
статтею 212 цього Кодексу, незгода суду з
висновком експерта повинна бути
мотивована в рішенні або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 144 ЦПК України
експертиза призначається ухвалою суду,
де поряд з іншими питаннями має бути
зазначено об'єкти, які мають бути
досліджені, перелік матеріалів, що
передаються для дослідження.

За вимогами розділу 3 Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та науково-методичних
рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз,
затверджених наказом Міністерства
юстиції України від 08 жовтня 1998 року №
53/5 з наступними змінами, експертиза
проводиться після подання особою чи
органом, яка її призначила, матеріалів,
оформлених згідно з вимогами
процесуального законодавства та цієї
Інструкції, до експертної установи
надаються: ухвала про призначення
експертизи, об'єкти, зразки для
порівняльного дослідження та, у разі
потреби - матеріали справи (протоколи
оглядів з додатками, протоколи
вилучення речових доказів тощо), в
ухвалі про призначення експертизи
вказуються такі, окрім інших, дані щодо
переліку об'єктів, що підлягають
дослідженню (у тому числі порівняльних
зразків та інших матеріалів,
направлених експертові, або посилання
на такі переліки, що містяться в
матеріалах справи); інші дані, які мають
значення для проведення експертизи,
об'єкти, що надаються на дослідження,
відповідно упаковуються та
засвідчуються особою у передбаченому
законодавством порядку.

За науково-методичними рекомендаціями
з питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених цим же
наказом з наступними змінами, при
призначенні почеркознавчої експертизи
для проведення досліджень суддя
повинен надати експертові вільні,
умовно-вільні та експериментальні
зразки почерку, підпису особи, яка
підлягає ідентифікації, за
встановленим цими рекомендаціями
порядком, такий порядок судом
дотримано не було.

Отже при призначенні експертизи суд з
процесуальною участю сторін повинен
був визначитися як з об'єктом
дослідження експертизи, так і з
порівняльними зразками для такого
дослідження, які повинні були бути
приєднанні до матеріалів справи в
оригіналах чи їх копіях, судом в ухвалі
про призначення експертизи не
зазначено, з якими підписами
експертові необхідно порівнювати
підписи відповідних осіб у спірних
документах, одного лише відібрання
експериментальних зразків для
проведення експертного дослідження
недостатньо, судовий експерт, в
порушення вказаної інструкції та з
перевищенням власних повноважень при
проведенні дослідження порівнював
підписи на документах із зразками
почерку та підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
відповідних документах, не доданих у
встановленому порядку до матеріалів
справи, та які не були зазначені в
ухвалі суду про призначення судової
експертизи.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом, і оскільки судова експертиза у
справі призначена та проведена з
порушенням закону, її висновки не
можуть бути прийняті до уваги при
вирішенні спору у даній справі.

Первісні позовні вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, коли вони просили достроково
розірвати вказані кредитні договори
через порушення їх прав як споживачів,
факти укладення договорів іпотеки в
забезпечення кредитних договорів,
тривале в часі та суттєве в розмірі
виконання цими особами кредитних
зобов'язань за спірними договорами
свідчать на користь висновку про
дійсність кредитних договорів, суд
першої інстанції прийшов до
протилежного висновку з порушенням
вимог ЦПК України та поклав в основу
рішення висновок експертизи, який не є
допустимим доказом та не узгоджується
з іншими об'єктивними даними у справі.

Між сторонами в силу укладеного
договору виникли правовідносини, які
врегульовано главою 71 ЦК України, її ст.
1046 передбачає передачу позикодавцем у
власність позичальника грошових
коштів, а на останнього покладається
обов'язок повернути їх.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

За ст. 611 цього Кодексу у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема зміна умов
зобов'язання, сплата неустойки.

Право позивача на звернення стягнення
на предмет іпотеки в разі порушення
забезпеченого ним зобов'язання
передбачено п. 17.9 іпотечних договорів
між сторонами, ст. ст. 12, 33, 39 Закону
України "Про іпотеку", ст. 589 ЦК України.

Стороною боржника не висловлено
заперечень щодо правильності
розрахунків заборгованості, не
заявлено про застосування строку
позовної давності чи зменшення розміру
пені, разом з тим п. 4.1 кредитних
договорів передбачена
відповідальність за порушення їх умов
у вигляді пені, яка має розраховуватися
в гривнях, а не в доларах США, як
заявлено у позові.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що передбачених законом
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4
немає, на відміну від позову Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, який
підлягає задоволенню, позов вказаної
банківської установи до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у зв'язку з чинним на цей час
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який поширює свою
дію на спірні правовідносини сторін,
задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду скасувати з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_4 з розрахунком за
офіційним курсом гривні до долара США
на момент ухвалення рішення у справі,
та про відмову у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки з інших,
вище наведених підстав.

На підставі ст. ст. 611, 526, ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, умов кредитного договору між
сторонами, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 19 березня 2014 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» про визнання
кредитних договорів недійсними та
позову Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відмовити.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором,
яку складають 27469,24 долари США
заборгованість за кредитом, що
становить 368775,2 гривні, 17758,94 долари США
заборгованості за відсотками, що
становить 238414,19 гривні, 2820 доларів США
заборгованості з комісії, що становить
37858.57 гривні, 241520,07 гривні пені, всього
48048,18 доларів США, що становить 645048
гривень, та 238414,19 гривні, разом сума
стягнення в гривнях складає 886368,07
гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору 2747 гривень.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _