Справа № 2604/7125/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2014 року Дніпровський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції в м. Києві
Телявського А.М., боржник: ОСОБА_2,
стягувач: ОСОБА_3 про примусове
проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
Телявський А.М., звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
поданням, в якому просить суд:
постановити вмотивоване рішення про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2, а саме квартири
АДРЕСА_1 з метою повного та своєчасного
забезпечення виконання виконавчого
документу №2604/7125/2012 від 14.06.2013 року,
виданого Дніпровським районним судом
міста Києва.

Подання державним виконавцем
обґрунтоване тим, що в провадженні
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві знаходиться
виконавчий лист № 2604/7125/2012 від 14 червня
2013 року, виданий Дніпровським районним
судом м. Києва, про стягнення боргу з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 13 0053,
00 гривень. Відповідно до статті 19
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та надано
строк для добровільного виконання.
Боржником виконавчий документ в
наданий для добровільного виконання
строк не виконано, жодних відомостей
щодо своїх доходів та майна до відділу
не було надано. При неодноразовому
виході державного виконавця за місцем
знаходження майна боржника за (АДРЕСА_1)
з метою здійснити опис майна (15 серпня
2013 року, 10 жовтня 2013 року, 23 січня 2014
року, 05 лютого 2014 року, 01 серпня 2014 року),
що належить боржнику, доступу
державному виконавцю надано не було,
про що складено відповідні акти
державного виконавця. ОСОБА_2 на
виклики державного виконавця до
відділу не з'явився, про поважні
причини неявки не повідомив. 23 травня
2014 року державним виконавцем винесено
постанову про примусовий привід
боржника. 04 липня 2014 року на адресу
відділу з Дніпровського РУГУ МВС
України надійшов рапорт про результати
виконання постанови про примусовий
привід боржника від 23 травня 2014 року.
Згідно рапорту за адресою реєстрації
боржника: м. Київ АДРЕСА_2 боржник не
проживає. Згідно пояснення ОСОБА_4, яка
являється матір`ю боржника, ОСОБА_2
проживає: АДРЕСА_1. Таким чином,
складність виконання рішення суду
полягає у тому, що при виконанні
державним виконавцем обов'язків і прав
щодо примусового виконання шляхом
здійснення заходів, що передують
примусової реалізації майна, боржником
чиняться явні перешкоди. Не виконання
боржником рішення суду, тим більше
перешкоджання у його примусовому
виконанні є порушенням статті 11 Закону
України «Про судоустрій», статті 124
Конституції України.

За вимог ч.2 ст. 376 Цивільного
процесуального кодексу України суд
негайно розглядає подання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В той же час, державний виконавець до
суду з метою розгляду поданого ним
подання про примусове проникнення до
житла не з`явився. За таких обставин,
враховуючи імперативність норми ч. 2 ст.
376 ЦПК України щодо негайного розгляду
подання, суд вважає за можливе
розглянути подання негайно в час його
отримання головуючим суддею без участі
державного виконавця.

Відповідно до вимог ст. 376 Цивільного
процесуального кодексу України,
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно
та кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є
виконавчий документ про її відібрання,
при виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Вивчивши зміст подання та доданих
д нього документів, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14
червня 2013 року Дніпровським районним
судом м. Києва було видано виконавчий
лист № 2604/7125/2012 у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення права власності на частку в
майні та стягнення грошової
компенсації, відповідно до якого
стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 130
053 гривні компенсації за ? частину
квартири АДРЕСА_1. Після надання коштів
право власності ОСОБА_3 на ? частину
квартири АДРЕСА_1 припинити та визнати
право власності на ? частину зазначеної
квартири за ОСОБА_2.

19 червня 2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Рибалко І.М. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа № 2604/7125/2012, виданого
14 червня 2013 року Дніпровським районним
судом м. Києва. В той же час, до
матеріалів подання не долучено
відомостей які б підтверджували
отримання боржником постанови
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження.

Також, в обгрунтування подання,
державним виконавцем долучені чотири
акти державного виконавця, за
відомостями яких державним виконавцем
здійснено вихід за адресою місця
проживання боржника, на багаторазові
дзвінки та стукіт, двері квартири не
відчинили.

В той же час, з долучених до подання
державного виконавця чотирьох актів не
можливо встанови ні час їх складання,
ні час проведення виконавчих дій (час
виходу державного виконавця), ні адресу
за якою державним виконавцем
здійснювався вихід. За таких обставин,
долучені державним виконавцем акти не
можуть бути прийняті судом як належні
та допустимі докази у справі у
відповідності до вимог ст.ст. 58, 59
Цивільного процесуального кодексу
України, оскільки не містять
відомостей про обставини, які мають
значення для справи.

Відповідно до довідки виданої ЖРЕО №401
від 22 січня 2014 року в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить: ?
частина ОСОБА_3, ? ОСОБА_2,
зареєстрованих осіб не має.

Відповідно до довідки виданої ДЖРЕО
№407 від 31 січня 2014 року, ОСОБА_2
зареєстрований в АДРЕСА_2.

Також, державним виконавцем направлено
боржнику ОСОБА_2 на адреси: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, виклик державного виконавця
про з`явлення до державного виконавця 05
лютого 2014 року, в прийомні години: з 15 до
18 год. В той же час, до матеріалів
подання державним виконавцем не було
долучено відомостей які підтверджують
як направлення виклику державним
виконавцем так і отримання боржником
вказаного виклику. Також, суд вважає за
необхідне звернути увагу державного
виконавця про відсутність дати виклику
- 23.0.2014 №2013/3.

14 лютого 2014 року та 23 травня 2014 року
державним виконавцем винесені
постанови про примусовий привід
ОСОБА_2, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2, в приміщення ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві на 28 лютого
2014 року на 15 год. 00 хв. та 29 травня 2014
року на 10 год.00 хв. відповідно.

Матеріали подання не містять
відомостей про направлення до органів
внутрішніх справ уповноважених
здійснювати привід, постанови
державного виконавця про примусовий
привід боржника від 14 лютого 2014 року та
відповідно, не містять відомостей про
результати її виконання.

На виконання постанови державного
виконавця від 23 травня 2014 року про
примусовий привід боржника на 29 травня
2014 року, 02 липня 2014 року Дніпровське
РУГУ МВС України в м. Києві направило
матеріал виконання примусового
приводу. Так, згідно рапорту ДІМ
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві Сербіна М.Й. від 30 червня 2014 року,
ОСОБА_2 за адресою реєстрації (АДРЕСА_2)
не проживає. Згідно пояснень ОСОБА_4,
без дати, остання проживає за адресою:
АДРЕСА_2, разом з чоловіком ОСОБА_8 Також
зареєстрований у даній квартирі її син
ОСОБА_2, проживає він в кв.АДРЕСА_1. При
зустріч з ним, вона передасть йому про
необхідність з`явитися до ВДВС
Дніпровського району м. Києва (вул.
Краківська, 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків

розпочинає примусове виконання
рішення.

Заходами примусового виконання рішень
у відповідності до вимог ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження» у
є: 1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу
певних предметів, зазначених у рішенні;
4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною другою цієї ж статті
визначено, що стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у

банках та інших фінансових установах,
на рахунки в цінних паперах у
депозитарних установах.

Відповідно до частини п`ятої цієї ж
статті, у разі відсутності у боржника
коштів та інших цінностей, достатніх
для задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається

також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або
іншої особи, в якої перебуває майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
стосовно якої складено виконавчий
документ про її відібрання.

Кожному гарантується недоторканність
житла; не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду (частини перша, друга статті 30
Конституції України)

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті
8 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року,
стаття 18 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950
року).

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що дії державного виконавця з
виконання виконавчого листа № 2604/7125/2012
виданого Дніпровським районним судом
м. Києва 14 червня 2013 року, спрямовані на
примусову реалізацію майна боржника,
не відповідають вимогам ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки державним виконавцем не
додано доказів здійснення виконавчих
дій з звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника.

Оскільки державним виконавцем не вжито
повний обсяг заходів, які передбачені
законодавством про виконавче
провадження щодо примусового
виконання судового рішення, не
використані всі права надані
державному виконавцю, спрямовані на
своєчасне та повне вчинення виконавчих
дій, суд приходить до висновку, що
подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції в м. Києві Телявського А.М.,
боржник: ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3 про
примусове проникнення до житла не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 5, 11, 27, 32, 90 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 210, 293, 376
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И
В:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції в м. Києві
Телявського А.М., боржник: ОСОБА_2,
стягувач: ОСОБА_3 про примусове
проникнення до житла - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: