Справа №487/6062/14-ц 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2856/14
Суддя першої інстанції: Агєєва Л.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Свіщуком О.В.,

за участю: боржника - ОСОБА_2 його
представника - ОСОБА_3, державного
виконавця Центрального відділу ДВС
ММУЮ - Сидор О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 червня 2014 року
постановлену за поданням державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - Центральний відділ ДВС
ММУЮ) про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 червня 2014 року державний виконавець
Центрального відділу ДВС ММУЮ
звернулася до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України.

Державний виконавець зазначала, що на
примусовому виконанні у Центральному
відділі ДВС ММУЮ знаходиться зведене
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» та
Дніпропетровської митниці Міндоходів
заборгованості у загальному розмірі
147418,94 грн.

Посилаючись на наявність у боржника
невиконаних зобов'язань, а також на те,
що в добровільному порядку борг не
сплачується, державний виконавець
просила тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 червня 2014 року подання
державного виконавця Центрального
відділу ДВС ММУЮ задоволено. Тимчасово
обмежено у праві виїзду за межі України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за
адресою в АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1 без
вилучення паспортного документа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на те, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
просив її скасувати та постановити
нову, якою відмовити у задоволенні
подання державного виконавця
Центрального відділу ДВС ММУЮ про його
тимчасове обмеження.

В запереченнях на апеляційну скаргу,
державний виконавець Центрального
відділу ДВС ММУЮ, просила апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін.

Дніпропетровська митниця Міндоходів,
заперечуючи проти апеляційної скарги
просила ухвалу місцевого суду залишити
без змін, в апеляційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
боржника та його представника,
державного виконавця Центрального
відділу ДВС ММУЮ, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив із того, що боржник ухиляється
від виконання рішення суду.

Проте погодитись із таким висновком
суду повністю не можна.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (надалі -
Закон) регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 Закону передбачає декілька
видів обмеження виїзду громадян
України за кордон, зокрема:
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорту
та тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у певних випадках, що визначені
в цій статті.

За замістом п.5 ч.1 та ч.2 ст. 6 Закону,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

З аналізу цих правових норм вбачається,
що особі, яка має паспорт для виїзду за
межі України, та має такий намір, може
бути відмолено у виїзді за кордон у
випадку ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням до виконання
зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
(надалі - Закон) державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язання за
рішенням.

Таким чином, при зверненні до суду з
вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні зазначати
обставини та надати відповідні докази,
про те, що боржник має паспорт для
виїзду за кордон, ухиляється від
виконання зобов'язань та його дії
свідчать про намір виїхати за кордон.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що 27
січня 2012 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження № 3086958
з виконання виконавчого листа №
2-7-6854/2009, виданого 7 вересня 2009 року
Центральним районним судом м.
Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2
кредитної заборгованості, адреса
боржника зазначена - АДРЕСА_1 (а.с. 10).

5 вересня 2013 року старшим державним
виконавцем Центрального відділу ДВС
ММУЮ винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 39643169 з
примусового виконання постанови №
0246/110000001/13, видана 8 серпня 2013 року
Дніпропетровською митницею Міндоходів
про стягнення на її користь з ОСОБА_2
штрафу у розмірі 8500 грн. (а.с.11).

28 січня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про приєднання
виконавчого провадження № 39643169 до
зведеного виконавчого провадження №
41750631 (а.с.13).

Згідно листа Управління державної
міграційної служби України в
Миколаївській області № 871 від 25 січня
2014 року ОСОБА_2 у 2008 році оформив виїзд
на постійне місце проживання в Молдову,
документований 25 вересня 2007 року
ВГІРФО УМВС України в Миколаївській
області паспортом громадянина України
для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 (а.с.17)

Відповідно довідки, наданої відділом
адресно - довідкової роботи УДМС
України а Миколаївській області,
ОСОБА_2 виписаний 7 серпня 2008 року з
АДРЕСА_1 до м. Тираспіль (а.с.18).

Під час проведення виконавчих дій,
державним виконавцем, повідомлення
ОСОБА_2 направлялись на адресу: АДРЕСА_1
(а.с.10, 11 ,12).

Проте, доказів на підтвердження про
отримання ОСОБА_2, зокрема постанови
про відкриття виконавчого провадження
матеріли справи не містять.

Отже, задовольняючи подання, суд
першої інстанції не з'ясував, чи дійсно
ОСОБА_2 свідомо не виконував належні до
виконання зобов'язання.

Тобто, докази, які б свідчили про
ухилення боржника від виконання
зобов'язання, в матеріалах справи
відсутні.

При цьому, така санкція, як тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, передбачена не за наявності
факту невиконання зобов'язань, а за
ухилення від їх виконання.

Таким чином, на момент звернення до
суду з поданням, факт ухилення боржника
ОСОБА_2 від виконання зобов'язання за
зведеним виконавчим провадженням №
41750631, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися із
матеріалів виконавчого провадження.

За такого, розглянувши подання без
участі самого державного виконавця,
без дослідження матеріалів
виконавчого провадження, без наявності
належних доказів на підтвердження
ухилення боржника від виконання
рішення суду, місцевий суд першої
інстанції дійшов передчасного
висновку про задоволення подання
державного виконавця.

За таких обставин, ухвала відповідно до
п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягає
скасуванню з направленням справи до
того ж суду на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 червня 2014 року
скасувати та направити справу до того
ж суду на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: