Справа № 733/1356/14-ц Провадження №
22-ц/795/2083/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Головченко М.М. Доповідач - Страшний М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Литвиненко І.В., Шарапової
О.Л.,при секретарі:Позняк О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Ічнянського районного суду від 11
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ПП „Гмирянське" про визнання
договорів оренди земельних ділянок
недійсними,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ічнянського районного суду
від 11 вересня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 про визнання
договорів оренди земельних ділянок
недійсними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
зазначене рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги. Апелянт наполягає на
тому, що його права були порушені.
Відсутність однієї з істотних умов
договору, зокрема, визначення
конкретного розміру орендної плати, її
індексації, є підставою для визнання
договору недійсним за правилами ст. 215
ЦК України.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що сторони під час підписання
спірних договорів оренди земельних
ділянок досягли домовленостей з усіх
істотних умов, договори були
зареєстровані, виконуються сторонами
на протязі шести років, а тому відсутні
докази порушення прав позивача.

Апеляційний суд повністю погоджується
із таким висновком районного суду,
оскільки він відповідає вимогам
чинного законодавства, яким
регулюються спірні правовідносини,
враховуючи наступне.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЧН №007950 є
власником земельної ділянки площею 3,79
га, яка розташована на території с.
Гмирянка, Гмирянської сільської ради
Ічнянського району Чернігівської
області (а.с. 7); згідно державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЧН №007951 є власником земельної
ділянки площею 3,80 га, яка розташована
на території с. Гмирянка, Гмирянської
сільської ради Ічнянського району
Чернігівської області (а.с.8).

02 квітня 2008 року між позивачем та ПП
„Гмирянське" було укладено договори
оренди вищевказаних земельних ділянок,
за якими орендодавець надав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
земельні ділянки строком на 20 років
(а.с.9-16).

Зазначені договори зареєстровано в
Ічнянському районному відділу
Чернігівської регіональної філії
Центру ДЗК, про що 10 жовтня 2008 року
вчинено відповідні записи.

Передача вказаних земельних ділянок
орендарю підтверджується відповідними
актами прийому - передачі від 02 квітня
2008 року (а.с.10, 14).

Відповідно ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом. Статтею 24
ЗУ «Про оренду землі» визначені права
та обов'язки орендодавця.

Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5-6 статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання, що передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК
України.

З урахуванням цих норм, правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів.

В своїй постанові від 25 грудня 2013 року,
а також від 03 вересня 2014 року у справах,
предметом яких був спір за позовом
фізичних осіб про визнання недійсними
договорів оренди землі, Верховний Суд
України, рішення якого в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для всіх судів
України, зазначив, що відповідно до ст.
15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України у
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право, і
виходячи з цього, суди повинні
встановлювати, чи дійсно порушуються
права орендодавців у зв'язку з
відсутністю в договорах оренди умов,
передбачених ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі» від 06 жовтня 1998 року, визначати
істотність цих умов, а також
з'ясовувати, у чому саме полягає
порушення їхніх законних прав.

Умовами укладених договорів в п.4.4
передбачено, що розмір орендної плати
переглядається один раз на рік, в тому
числі і у випадку інфляції, тобто
умовами договорів передбачено
індексацію орендної плати.

Розмір орендної плати умовами
договорів також визначений в п. 4.1. Дане
положення договорів відповідає
приписам ст. 15 Закону України „Про
оренду землі".

Апеляційний суд, враховуючи приписи ст.
3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України про те,
що в порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право,
приходить до висновку, що права
позивача у зв'язку з відсутністю в
договорі оренди земельної ділянки
визначення орендної плати із
зазначенням її розміру, індексації не
порушені.

Позивачем жодним чином не обґрунтовано
і не надано належних та допустимих
доказів того, що відсутністю цієї умови
в договорах оренди його права як
землевласника або орендодавця
порушуються.

Враховуючи те, що позивачем не доведено
наявність порушеного права, судом
першої інстанції зроблено правильний
висновок про відсутність підстав для
задоволення позову, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін як
законне та обгрунтоване.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду від
11 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: