АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8938/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Єлісєєва Т.Ю. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю.,
Калиновського А.Б.,

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 8 вересня
2014р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010р. ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу, посилаючись на те, що
20.08.2010р. він надав відповідачу у борг 52
000 доларів США, а ОСОБА_2 в свою чергу,
зобов'язався повернути суму позики у
наступному порядку: до 30.09.2010р. - 10 000
доларів США; до 04.10.2010р. - 10 000 доларів
США; до 15.10.2010р. - 10 000 доларів США; до
30.10.2010р. - 10 000 доларів США; до 10.11.2010р. 12 000
доларів США, однак відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання і
кошти не повернув, а тому позивач
уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути з відповідача 52 000 доларів США,
що станом на 07.07.2011р. складає 414 440грн., та
судові витрати по справі.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 08.09.2014р.
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу задоволені. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в
розмірі 414 440грн., і на повернення
судового збору 1 820грн., а всього 416 260грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення про відмову ОСОБА_3
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду
незаконне та необґрунтоване.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.08.2010р. ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_3 грошові
кошти в розмірі 52 000 доларів США, які
зобов'язався повернути частинами до
повного погашення боргу зі строком
повернення: до 30.09.2010р. - 10 000 доларів США;
до 04.10.2010р. - 10 000 доларів США; до 15.10.2010р. -
10 000 доларів США; до 30.10.2010р. - 10 000 доларів
США; до 10.11.2010р. 12 000 доларів США, що
підтверджується письмовою розпискою.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 надав
розписку ОСОБА_3 від 11.11.2010р. про
повернення йому коштів за розпискою
від 20.08.2010р. на загальну суму 52 000
доларів США.

Відповідно до висновку №1116-14 судової
почеркознавчої експертизи від 03.06.2014р.
підпис від імені ОСОБА_3 під текстом
розписки від 11.11.2010р. виконаний не
ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням
його справжнього підпису.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими-ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що позивач
передав відповідачу у борг грошові
кошти згідно розписки в сумі 52 000
доларів США, і відповідач не надав
відповідних доказів про повернення
позивачу отриманої суми боргу,
оскільки згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи від 03.06.2014р.
підпис від імені ОСОБА_3 під текстом
розписки від 11.11.2010р. виконаний не
ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням
його справжнього підпису, а тому
встановивши вказані обставини, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача суми боргу в розмірі 52 000
доларів США, що згідно курсу долара США
до національної валюти України станом
на 07.07.2011р. складає 414 440грн. (а.с.31), та
судові витрати, і колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
незаконність та необґрунтованість
рішення суду з посиланням на те, що суд
не вирішив питання про призначення по
справі повторної експертизи не
свідчать про незаконність судового
рішення, оскільки відповідно до вимог
ч. 2 ст. 150 ЦПК України, питання про
призначення повторної експертизи суд
може вирішити коли є сумніви у
правильності висновку експерта,
пов'язані з його недостатньою
обґрунтованістю чи з тим, що він
суперечить іншим матеріалам справи, а
також за наявності істотного порушення
процесуальних норм, які регламентують
порядок призначення і проведення
експертизи, однак ОСОБА_2 на
спростування висновків проведеної
почеркознавчої експертизи не навів
таких підстав, які б спростовували б
висновки експертизи, і могли б бути
підставою для проведення по справі
повторної експертизи, так само і
матеріали справи не містять таких
доказів.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
незаконність рішення суду з посиланням
на те, що судом не було проведено
експертизу по розписці від 20.08.2010р.,
наданій позивачем на підтвердження
факту передачі ним коштів у борг ОСОБА_2
не свідчать про незаконність судового
рішення, оскільки відповідач в ході
розгляду справи заперечуючи проти
позову зазначав що він повернув
позивачу отримані у борг кошти, і сам
факт отримання коштів не заперечував.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
незаконність рішення суду з посиланням
на те, що вирішуючи питання про відмову
у задоволенні клопотання про
призначення повторної експертизи суд
порушив норми процесуального права, не
можуть бути підставою для скасування
судового рішення, оскільки самі по собі
вказані порушення не призвели до
неправильного вирішення спору.

Таким чином рішення суду відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України а тому його
слід залишити без змін, а апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 8 вересня 2014р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів, з моменту
проголошення.

Судді: