Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Леска В.В.,
Чужі Ю.Г.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
6 травня 2014 року по справі за по зовом
Органу опіки та піклування
Мукачівської райдержадміністрації до
ОСОБА_1, третя особа прокуратура
Мукачівського району про відібрання
малолітніх дітей без позбавлення
батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

Орган опіки та піклування Мукачівської
райдержадміністрації звернувся до
суду з позовом, в якому просив
відібрати від ОСОБА_1 її малолітніх
дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6. Позов
мотивовано тим, що відповідач
неналежним чином ставиться до
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо нагляду, виховання та
утриманню дітей, а саме: ніде не працює,
зловживає спиртними напоями, діти
часто хворіють, кошти державних
соціальних допомог використовуються
не за призначенням. В будинку, у якому
проживає відповідач ОСОБА_1,
незадовільні умови проживання,
антисанітарія. У зв'язку з чим, Орган
опіки та піклування Мукачівської РДА
вважає за доцільне відібрати
малолітніх дітей від ОСОБА_1 без
позбавлення її батьківських прав.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 06 травня 2014 року позов
задоволено - відібрано дітей у ОСОБА_1
без позбавлення її батьківських права,
та передано дітей Органу опіки та
піклування Мукачівської
райдержєадміністрації для подальшого
влаштування. Додатковим рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
4 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на
користь держави аліменти на утримання
неповнолітніх дітей в розмірі 390 грн.
щомісячно на кожну дитину починаючи з 4
вересня 2014 року до досягнення дітьми
повноліття.

Відповідач рішення суду оскаржила в
апеляційному порядку. Вважає, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
відповідача, представників органу
опіки та піклування Мукачівської РДА
та прокуратури Закарпатської області,
допитавши свідка ОСОБА_8, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що остання
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходячи з матеріалів
справи, вважав, встановленим, що
відповідач ОСОБА_1 ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню та утриманню малолітніх
дітей, не піклується про їх здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Малолітні діти мають
неналежні умови для проживання, що
загрожує їх життю та здоров'ю,
перебувають у занедбаному стані.

Проте такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є матір'ю п'ятьох малолітніх
дітей: - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6-10). ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_6, вже після ухвалення
рішення судом першої інстанції,
ІНФОРМАЦІЯ_7 померла у реанімації в
обласній дитячій лікарні в м. Мукачево
(а.с.121-122) .

Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд
може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених пунктами 2-5 частини
першої ст. 164 цього Кодексу, а також в
інших випадках, якщо залишення дитини у
них є небезпечним для її життя, здоров'я
і морального виховання. Так, пунктами 2-5
частини 1 ст. 164 СК України передбачено: -
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини; -
жорстоке поводження з дитиною; - батьки
є хронічними алкоголіками або
наркоманами; - вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва.

Як зазначено у Рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Савіни
проти України" (Заява N 39948/06, Страсбург,
18 грудня 2008 року) хоча національним
органам надається певна свобода
розсуду у вирішенні питань щодо
встановлення державної опіки над
дитиною, вони повинні враховувати, що
розірвання сімейних зв'язків означає
позбавлення дитини її коріння, а це
можна виправдати лише за виняткових
обставин. Якщо рішення мотивується
необхідністю захистити дитину від
небезпеки, має бути доведено, що така
небезпека справді існує. У будь-якому
разі передання дитини під державну
опіку слід зазвичай розглядати як
тимчасовий захід, який не може бути
санкціонований без попереднього
розгляду можливих альтернативних
заходів. Суд також зазначає про
адекватність відповідної доказової
бази для висновку про те, що
матеріально-побутові умови дітей були
справді небезпечними для їхнього життя
і здоров'я.

У наданих позивачем документах -
повідомленнях Бобовищенської
сільської ради, актах обстеження
матеріально-побутових умов ОСОБА_1,
зазначено, що вона разом з дітьми та
співмешканцем ОСОБА_8 винаймають житло,
власного житла не мають. Житлові умови
сім'ї не відповідають санітарним
нормам. Житлові приміщення знаходяться
в занедбаному стані, потребують
ремонту. Крім соціальної допомоги на
дітей інших доходів сім'я не отримує,
кошти витрачаються не за призначенням.
Відповідач та її співмешканець
зловживають алкогольними напоями. Діти
часто хворіють. Проживання дітей в
родині загрожує їх життю та здоров'ю
(а.с.13, 18, 19, 49, 52, 55).

У справі містяться два висновки органу
опіки та піклування - від 10.01.2014 та
повторний від 05.05.2014, відповідно до яких
орган опіки та піклування вважає за
доцільне відібрати від громадянки
ОСОБА_1 її шість малолітніх дітей (а.с.4-5,
50-51). Причому зміст цих висновків є
ідентичний, хоча складені з інтервалом
майже у 4 місяці. Як зазначала
представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду,
представники органу опіки та
піклування місце проживання сім'ї не
відвідували.

Всі зазначені матеріали носять лише
загальний, описовий характер. Жодного
доказу на підтвердження викладеного у
актах, зверненнях та висновках у
матеріалах справи немає.

Яз зазначила в судовому засіданні
апеляційного суду представник органу
опіки і піклування, зловживання
алкогольними напоями відповідачкою та
її співмешканцем підтверджується
інформацією із сільської ради, і
внаслідок такого зловживання
стверджується, що соціальна допомога
використовується не за призначенням.
Проте жодного допустимого доказу щодо
стану здоров'я відповідачки і, зокрема,
зловживання нею та її співмешканцем
алкогольними напоями позивачем не
надано.

Троє старших дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - відвідують школу, ОСОБА_5
відвідує дошкільний навчальний заклад.
Проте в матеріалах справи відсутні
характеристики дітей та будь-яка інша
інформація з місця навчання дітей. А
отже немає даних, що діти погано
навчаються, пропускають заняття,
приходять до школи неохайно одягнуті
або голодні, з чого можна було б зробити
висновок, що відповідачка неналежно
ставиться до виховання дітей та
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Допитаний апеляційним судом свідок
ОСОБА_8 пояснив наступне. Він є
співмешканцем відповідачки, з якою
перебувають у церковному шлюбі з
лютого 2004 року. На той час шлюб в
органах реєстрації актів цивільного
стану не зареєстрували, оскільки у
нього не було документів - він
народився в Росії, свідоцтво про
народження було втрачено, і паспорт
громадянина України отримав у 2007 році.
Всі діти відповідачки є його дітьми. У
сільській раді вказали про
недоцільність реєстрації шлюбу при
наявності дітей, проте не роз'яснювали
можливість подання спільної заяви
батьків або заяви батька про визнання
батьківства при реєстрації народження
дітей. Як вбачається із свідоцтв про
народження дітей, діти зареєстровані
відповідно до ст. 135 СК України - за
прізвищем матері, проте ім'я та по
батькові батька дітей зазначено
„ОСОБА_8" (а.с.43). З показань свідка
вбачається, що він постійного місця
роботи не має, проте підробляє,
виконуючи різні будівельні роботи.
Періодично відвідує школу, в якій
навчаються старші діти, спілкується з
вчителями, знає, які у дітей є проблеми
у навчанні. Діти вдома мають спальні
місця, мають можливість вчити уроки.

Доводи представника прокуратури, що у
двохкімнатній квартирі неможливо
забезпечити умови для навчання дітей
судова колегія не бере до уваги.

Зазначаючи про наявність загрози життю
і здоров'ю дітей, суд не розглядав
ніяких доказів на підтвердження такої
інформації та даних про те, що діти
хворіють - не досліджував медичної
документації дітей, не звертався до
висновків педіатрів. Жодного факту
завдання шкоди дітям не було
зафіксовано. В судове засідання
апеляційного суду відповідачка надала
довідку Бобовищенської амбулаторії
загальної практики - сімейної медицини
щодо загального стану здоров'я дітей -
зокрема, діти із вродженими діагнозами
перебувають на диспансерному обліку,
що свідчить про те, що відповідачка
піклується про стан здоров'я дітей.

Також в матеріалах справи відсутні
допустимі докази, які підтверджують
„антисанітарію" та невідповідність
житлових умов санітарним нормам у
помешканні сім'ї - зокрема, висновки
санепідемстанції.

Окрім описових доповідей, складених за
результатами перевірок, у яких
вказувалося на ті самі проблеми, суд не
зажадав ніяких інших даних, наприклад,
стосовно фактичного обсягу та
достатності соціальної допомоги або
змісту конкретних рекомендацій,
наданих відповідачці під час
консультування.

Відповідно до ст. 170 СК України, у разі
постановлення рішення про відібрання
дитини від батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав,
дитина передається другому з батьків,
бабі, дідові, іншим родичам - за їх
бажанням, або органові опіки та
піклування.

У відповідачки живі батьки, які
проживають у АДРЕСА_1 (там
зареєстровано місце проживання
відповідачки). Проте, всупереч вимогам
ст. 170 СК України, питання щодо передачі
дітей бабі та дідові органом опіки та
піклування не з'ясовувалось.

Виходячи з віку дітей, у разі їх
відібрання від відповідачки вони
будуть не лише відокремлені від родини,
а і поміщені у різні заклади.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, які беруть
участь у справі, і які розпоряджаються
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд; кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Жодних належних та допустимих доказів
на підтвердження обставин, якими
позивач обґрунтовував вимоги про
відібрання від відповідачки дітей,
позивачем надано не було, позов не
доведено і підстав для його
задоволення - немає.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув та ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Рішення суду першої інстанції слід
скасувати з підстав, передбачених п.п.3,
4 ст. 309 ЦПК України, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову -
відмовити.

В зв'язку із скасуванням рішення суду
підлягає скасуванню також і додаткове
рішення суду від 4 вересня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 304, 307 ч. 1 п.2, ст. 309 ч. 1
п.п.3, 4, ст.ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 6 травня 2014 року та додаткове
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 4 вересня 2014 року - скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову органу опіки та
піклування Мукачівської
райдержадміністрації до ОСОБА_1 про
відібрання дітей без позбавлення
батьківських прав - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча Судді