У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
представника публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
16 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 01 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 01 серпня
2008 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі
8 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 30 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом і з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Згідно з п. 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг, які разом із
Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_6 складають між
банком і відповідачем договір,
останній діє протягом 12 місяців
з моменту його підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

У порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, у зв'язку із
чим утворилась заборгованість у сумі 25
184 грн 85 коп., яка складається із: 7 011 грн
11 коп. - заборгованість за кредитом; 13 907
грн 52 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 2
590 грн 77 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом, а також
штрафи відповідно до п. 8.6 умов і правил
надання банківських послуг: 500 грн -
штраф (фіксована частина), 1 175 грн 47
коп. - штраф (відсоткова складова).

Посилаючись на вказані обставини банк
просив стягнути з відповідача вказану
суму заборгованості.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 16 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 01 листопада 2013 року, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В. порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 01 серпня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір шляхом
приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до нього ОСОБА_6 01 серпня 2008
року отримав кредит у розмірі 8 000 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 30 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Кредитний договір складається із заяви
позичальника, згідно якої відповідачу
20 серпня 2008 року було видано кредитну
картку, а також умов і правил надання
банківських послуг.

ОСОБА_6, отримавши у серпні 2008 року
кредитні кошти, порушував укмови
кредитної угоди, останній платіж на
погашення заборгованості ним був
здійснений 26 лютого 2009 року.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і правил
надання банківських послуг строк дії
картки вказується на лицевій стороні
картки (місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Доказів того, що відповідачем
здійснювалося волевиявлення на
продовження дії та перевипуск картки
позивачем суду не надано.

Згідно із розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість ОСОБА_6
станом на 29 березня 2013 року складає 25 184
грн 87 коп., з яких: заборгованість за
кредитом -7 011 грн 11 коп., заборгованість
по відсоткам за користування кредитом -
13 907 грн 52 коп., заборгованість по
комісії за користування кредитом - 2 590
грн 77 коп., фіксована частина штрафу -
500 грн, процентна складова штрафу - 1 175
грн 47 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
керувався положеннями ст. ст. 256, 257, 267 ЦК
України, п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» та
виходив з того, що право на позов у
банку виникло з часу припинення
виконання відповідачем боргових
зобов'язань, банк звернувся до суду за
захистом порушеного права у травні 2013
року з пропуском строку позовної
давності, а позовна давність за позовом
про повернення споживчого кредиту
застосовується судом без заяви
сторони.

Проте повністю погодитись із такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Початок перебігу строку позовної
давності передбачений ст. 261 ЦК України.

Суд першої інстанції встановивши, що 20
серпня 2008 року відповідачу було видано
кредитну картку строком дії 12 місяців,
продовження дії та перевипуск її не
здійснювався, залишив поза увагою п. 3.1.1
Умов і правил надання банківських
послуг, положення ст. 261 ЦК України, не
врахував, що перебіг позовної давності
щодо місячних платежів починається
після несплати чергового платежу, а
щодо повернення кредиту у повному
обсязі зі спливом останнього дня
місяця дії картки та помилково вважав,
що початок перебігу строку позовної
давності обчислюється з часу
припинення виконання відповідачем
боргових зобов'язань.

Крім того, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України).

Застосування положень п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» можливе у випадку
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 20
листопада 2013 року №6-126цс13.

Відмовляючи у задоволенні позову про
стягнення заборгованості у зв'язку із
тим, що позовні вимоги заявлені поза
межами строку позовної давності, суд, у
порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦК України,
залишив поза увагою положення ст. 267 ЦК
України та не врахував, що позовна
давність може бути застосована лише за
заявою сторони у спорі, а положення ст.
11 Закону України «Про захист прав
споживачів» стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 303, 315 ЦПК України не перевірив
доводів апеляційної скарги в цій
частині; в ухвалі не зазначив
конкретних обставин і фактів, що
спростовують такі доводи, і залишив
рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин рішення судів
попередніх інстанцій не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни задовольнити
частково.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 16 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 01 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук