У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"24" вересня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
перевіривши виконання вимог ст. 119, 120
Цивільного процесуального кодексу
України за позовною заяви ОСОБА_1, який
діє за довіреністю від імені та в
інтересах ОСОБА_2 до Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_3 про зняття арешту з
майна,-

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшов позов
ОСОБА_1, який діє за довіреністю від
імені та в інтересах ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про зняття
арешту з майна. 23 вересня 2014 року
зазначений позов було передано в
провадження судді Катющенко В.П. в
порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118
Цивільного процесуального кодексу
України.

Відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 119
Цивільного процесуального кодексу
України, позовна заява повинна містити
зміст позовних вимог, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Як вбачається з позовних вимог, позивач
просить суд: скасувати постанову ВДВС
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 13 березня 2013 року
та зняти арешт з майна ОСОБА_2, а саме з
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

При цьому, згідно доданих до матеріалів
позовної заяви документів вбачається,
що позивач ОСОБА_2 є стороною
виконавчого провадження.

Так, 13 березня 2013 року державним
виконавцем органу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, якою було накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_2 та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику ОСОБА_2
лише в межах суми боргу.

26 червня 2014 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
досягненням дитиною
вісімнадцятирічного віку.

Статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачають,
що у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів,
а також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а
також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

В той же час, матеріали позовної заяви
не містить відомостей, що
підтверджують звернення позивача до
державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві із
відповідною заявою про зняття арешту
або вмотивованої відмови даного
державного виконавця у знятті арешту,
що б надавало б право позивачу
звернутися із вимогою про скасування
постанови про арешт майна в порядку
Розділу VII «Судовий контроль за
виконанням судових рішень», що
передбачає оскарження дії або
бездіяльності державного виконавця
шляхом подання скарги, або відсутності
відомостей про неможливість зняття
арешту, в межах виконавчого
провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України,
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає тому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про необхідність залишення
позовної заяви без руху та надати строк
позивачу для усунення зазначених в
ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 119, 121, 210 Цивільного
процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, який діє за
довіреністю від імені та в інтересах
ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3
про зняття арешту з майна, залишити без
руху.

Надати можливість позивачу
виправити недоліки в строк не більше
ніж три дні з дня отримання позивачем
ухвали, про що у вказаний термін надати
суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не
виконання вимог цієї ухвали, позовна
заява буде вважатися неподаною та
підлягає поверненню.

Суддя: