У х в а л а

20 жовтня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Луспеника Д.Д.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Закропивного
О.В., Мазур Л.М.,Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз» про захист прав
споживачів,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз» (далі - ПАТ
«Дніпрогаз») про захист прав
споживачів. В обґрунтування позову
зазначали про те, що відповідач
неправомірною відмовив в укладенні з
ними договорів про поставку природного
газу у квартиру АДРЕСА_1. Просили
визнати таку відмову незаконною та
стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь
ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у
сумі 10 056 грн 76 коп.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2014 року відмовлено в
задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23
квітня 2014 року, рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення про
задоволення позову. Визнано відмову
ПАТ «Дніпрогаз» в укладенні з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 договору про поставку
природного газу неправомірною.
Стягнуто з ПАТ «Дніпрогаз» на користь
ОСОБА_2 10 056 грн 78 коп. Вирішено питання
щодо судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 липня 2014 року,
касаційну скаргу ПАТ
«Дніпрогаз» задоволено. Рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 квітня 2014 року скасовано
та залишено в силі рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2014 року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, що потягло ухвалення
різних за змістом рішень у подібних
правовідносинах, зокрема ст. 1212 ЦК
України, п. 4 Правил надання населенню
послуг з газопостачання, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 09 грудня 1999 року №2246.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 08 лютого 2012 року
у справі про стягнення заборгованості
за теплову енергію; рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року у справі про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди; рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 липня 2011 року у справі про
захист прав споживачів; постанову
Вищого господарського суду України від
19 грудня 2011 року у справі про стягнення
коштів.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року
«Про судову практику застосування
статей 353-360 ЦПК України» заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
п. 1 ч.1 статті 355 ЦПК, може бути
подана за сукупності таких умов: судом
(судами) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Судова колегія вважає, що зі змісту
доданих до заяви рішень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, постанови Вищого господарського
суду України, на які заявники
посилаються на підтвердження
неоднакового застосування норм
матеріального права, не вбачається, що
при розгляді вказаної справи
встановлені судом фактичні обставини,
які мають значення для вирішення
спорів, є тотожними у порівнянні зі
справою в якій постановлена ухвала про
перегляд якої подано заяву, а,
відповідно, правовідносини між
сторонами, які брали участь у розгляді
справ подібні, і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом рішень.

Само по собі посилання заявника на
неправильне застосування норм
матеріального права при відсутності
рішень суду (судів) касаційної
інстанції в яких має місце неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах не може бути підставою
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» про захист прав
споживачів, за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 липня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Д.Д. Луспеник

Судді:
Т.П.
Дербенцева

О.В.
Закропивний

Л.М. Мазур

В.О.
Савченко