Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Сиченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі і на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в місті Києві. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірний гаражний бокс їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що гаражний бокс зареєстрований за іншою особою. ОСОБА_4 шляхом обману прийняв спадщину та за договором купівлі-продажу продав його іншій особі. Тому просила суд витребувати у відповідача гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1»; визнати за нею право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в місті Києві, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Раскової Марини, 52; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд витребувати у ОСОБА_2 гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1»; визнати за ОСОБА_1 право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в місті Києві, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Раскової Марини, 52 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що 17.11.2011 року відповідач придбала гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» по вул. Раскової Марини, 52 в місті Києві. На момент укладення договору купівлі-продажу жодних заборон чи обмежень, які б перешкоджали укладенню такого правочину не було, відповідачу не було відомо, що продавець не мав права відчужувати гаражний бокс. Відповідач є добросовісним набувачем, оскільки вона придбала гаражний бокс у особи, якій це майно було передане у власність по договору дарування і який на момент укладення договору купівлі-продажу був чинним, а тому підстав для витребування гаражного боксу немає. Просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі й на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2013 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 листопада 2003 року, видане ОСОБА_4, посвідчене державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О. П., зареєстроване в реєстрі за № 7-996 (а.с.5-7).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2013 року встановлено, що ОСОБА_6, будучи спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3, прийнявши частину спадщини, фактично прийняла всю спадщину, після смерті свого чоловіка.

Отже, гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві входить до спадщини після смерті ОСОБА_6

З листа Першої Київської державної нотаріальної контори від 28.08.2013 року № 7384/02-14 вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6, на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1», який належав ОСОБА_3, але ОСОБА_6, спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, а згідно повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна право власності на спірний гаражний бокс за померлим ОСОБА_3 не зареєстровано, так як реєстрація проведена за іншою особою (а.с.67).

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки, ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_6, позивач немає можливості в інший спосіб захистити свої права, тому суд вважає за необхідне визнати за нею право власності в порядку спадкування на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Раскової Марини, 52.

Щодо вимог про витребування у відповідача гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» слід зазначити наступне.

Незаконним володільцем може бути і добросовісний набувач.

ОСОБА_4 26 листопада 2003 року гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Раскової Марини, 52 продав ОСОБА_7, що підтверджується договором купівлі-продажу гаражного боку (а.с.66). Даний договір купівлі-продажу рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2014 року був визнаний недійсним (а.с.57-60). Вказане рішення на даний час набрало законної сили (а.с.61-62).

З договору дарування від 05 березня 2008 року вбачається, що ОСОБА_7 подарував гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві ОСОБА_8 (а.с.65). В свою чергу, ОСОБА_9 17 листопада 2011 року продав гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві ОСОБА_2. (а.с.4).

Визнання недійсним в судовому порядку договору купівлі-продажу від 26 листопада 2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, тягне за собою недійсність всіх договорів, які укладені в подальшому щодо відчуження гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги про витребувати з чужого незаконного володіння відповідача на користь позивача гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві теж підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 614 грн. 90 коп.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 387, 388, 392 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1» в м. Києві, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Раскової Марини, 52.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Русанівський-1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 614 грн. 90 коп. судового збору.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя