Справа № 2/337/1703/2014
Провадження № 337/4824/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 року
місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста
Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі
Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вказує, що в жовтні 2009
року йому від матері ОСОБА_4 стало
відомо про те, що його тітка ОСОБА_8
знаходиться в Кіровоградському СІЗО.
ОСОБА_8 попросила ОСОБА_4 позичити у
ОСОБА_2 гроші в сумі 100 000 гривень на
послуги адвоката. ОСОБА_4 зустрілась із
ОСОБА_2, який погодився позичити 100 000
гривень, для чого укласти письмовий
договір позики та в якості
забезпечення зобов'язання укласти
договір застави квартири АДРЕСА_1. У
листопаді 2009 року зазначена квартира
була приватизована ним, ОСОБА_4, ОСОБА_6
та ОСОБА_9 і було видано свідоцтво про
право власності. 17.12.2009 року власники
квартири зустрілись із ОСОБА_2 у
приватного нотаріуса ОСОБА_7, де ОСОБА_2
відмовився укладати договір позики і
запропонував укласти договір
купівлі-продажу квартири із умовою
щодо проживання в ній ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом 2 років, тобто
до повернення грошової суми в розмірі
100 000 гривень. Оскільки інших джерел для
отримання грошових коштів, необхідних
ОСОБА_8, у його родини не було, вони були
вимушені погодитись із умовами ОСОБА_2
17.12.2009 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за 100
000 грн., які були передані ОСОБА_8 Просив
суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири як вчинений
під психічним тиском та впливом тяжкої
обставини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_10 підтримали позов
та просили його задовольнити. Пояснили
суду, що тяжкою обставиною, під впливом
якої було укладено договір
купівлі-продажу, є перебування ОСОБА_8 в
місцях позбавлення волі і необхідність
оплати послуг адвоката. Квартира була
продана за ціною, яка є значно нижчою
від ринковою. ОСОБА_1 суду пояснив, що
17.12.2009 року він разом із співвласниками
квартири приїхав до нотаріуса ОСОБА_7
для того, щоб укласти договір позики
під заставу квартири. Але перед
укладенням договору, ОСОБА_2
несподівано відмовився та заявив, що
передасть грошову суму в розмірі 100 000
гривень тільки за умови укладення
договору купівлі-продажу квартири.
Близько 5 годин вони обговорювали умови
договору і врешті погодились продати
квартиру ОСОБА_2, який їх вмовив. Також
вони домовились, що ОСОБА_8 протягом 2
років поверне 100 000 гривень, а ОСОБА_1 із
сім'єю можуть проживати в квартирі.
Гроші, отримані від ОСОБА_2, вони
передали адвокату ОСОБА_8, ім'я якого
він не знає.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 не з'явились, їх представник
ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечив
проти позовних вимог, просив суд
відмовити в задоволенні позову.
Вважає, що договір був укладений за
вільним волевиявленням сторін. ОСОБА_2
з самого початку мав намір укласти
договір купівлі-продажу квартири, його
дружина ОСОБА_3 дала свою письмову
згоду на придбання ОСОБА_2 квартири.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7
в судове засідання не з'явилась,
направила суду заяву, в якій просила
суд розглядати справу за її
відсутності.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились
без поважних причин.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд встановив такі факти та
відповідні правовідносини, прийшовши
до наступних висновків.

17.12.2009 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
посвідчено приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, та зареєстровано у
реєстрі нотаріальних дій за № 1784 (далі -
Договір) (а.с.5)

Відповідно п.2 Договору, відчужувана
квартира АДРЕСА_1 належить Продавцю на
праві приватної спільної сумісної на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло № 23062, виданого Хортицькою
районною адміністрацією Запорізької
міської ради 26.11.2009 року, що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданим ОП
ЗМБТІ 16.12.2009 року за № 24815677;
реєстраційний номер - 29026532 (а.с.5).

Згідно з п. 12 Договору, сторони
стверджують, що цей договір не носить
характер удаваної угоди, здійснюється
без будь-яких погроз, примусу чи
насильства, як морального так і
фізичного (а.с. 5 зворот.)

Відповідно п. 10 Договору,
купівлі-продажу продавці
зобов'язуються у термін до 20.12.2011 року
звільнити квартиру від особистих речей
та знятися з реєстраційного обліку,
передати квартиру без будь-якої
заборгованості по комунальним
платежам, а покупець зобов'язується
прийняти її. Одночасно покупець
стверджує, що не має претензій до
технічного стану квартири, оглянув її
до підписання цього договору (а.с. 5
зворот).

Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. А на підставі ч.1 ст. 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Частиною 1 ст. 233 ЦК України передбачено,
що правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

Доводи ОСОБА_1 полягають в тому, що
договір купівлі-продажу від 17.12.2009 року
було вчинено внаслідок застосування
психічного тиску з боку відповідача
ОСОБА_2, та під впливом тяжкої обставини
на вкрай невигідних умовах.

За положеннями статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем не наведено жодних доказів
незаконних або протиправних дій
ОСОБА_2, що свідчать про застосування
ним психічного тиску. Суд не
погоджується із думкою ОСОБА_1, який
вважає, що психічний тиск був виражений
в тому, що ОСОБА_2 погоджувався укласти
договір лише на тих умовах, що були
вигідні йому.

Так само, суду не надано доказів
укладення Договору під впливом тяжкої
обставини.

Суд враховує роз'яснення, які викладені
в пункті 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», де вказано, що
правочин може бути визнаний судом
недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо
його вчинено особою під впливом тяжкої
для неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

ОСОБА_1 обґрунтовував наявність тяжкої
для нього обставини тим, що його тітка
ОСОБА_8 знаходилась в місцях
позбавлення волі, і їй були терміново
потрібні гроші для оплати послуг
адвоката. Однак в підтвердження
існування цих обставин, суду надано
лише довідку про звільнення від 01.02.2011
року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 була
засуджена вироком Ленінського
районного суду м. Кіровограду за ч.4 ст.
191 КК України від 30.07.2010 року та
відбувала покарання в місцях
позбавлення волі з 19.07.2009 по 01.02.2011 року
(а.с. 62).

Суду не надано жодних доказів того, що
ОСОБА_8 укладала договір про надання
послуг із адвокатом, яку суму витрачено
на його послуги, не названо навіть
прізвища даного адвоката. Позивач не
зміг пояснити суду, куди конкретно було
витрачено грошову суму в розмірі 100 000
гривень, отриману від ОСОБА_2 Отже,
ОСОБА_1 в обґрунтування свого позову,
послався на існування тяжкої для нього
обставини, але не надав суду доказів її
існування, не мотивував необхідність
термінового отримання грошей.

Позивачем надана довідка про те, що
дійсна вартість квартири станом на
17.12.2009 року, складала 250 000 гривень (а.с. 6),
але позивач та його представник не
змогли пояснити суду, чому квартира
була продана саме ОСОБА_2 за 100 000
гривень.

В тому випадку, якщо вартість квартири
дійсно перевищувала в 2,5 рази суму, за
яку вона була відчужена, суду
незрозуміло, чому ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 не продали квартиру за
її ринковою вартістю, а погодились на
умови ОСОБА_2 Так само, позивач не зміг
пояснити суду, чому сума грошей не
могла бути отримана шляхом укладання
кредитного договору із банком,
враховуючи, що предметом застави могла
бути спірна квартира, або в будь-який
інший спосіб.

Таким чином, проаналізувавши доводи
сторін та матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 під час укладення договору
купівлі-продажу від 17.12.2009 року діяли
добровільно, розуміючи наслідки своїх
дій та правові наслідки укладення
правочину.

Доводи ОСОБА_1 про укладення договору
під впливом психічного тиску та під
впливом тяжкої обставини на вкрай
невигідних умовах не знайшли свого
підтвердження в судовому засідання і
спростовуються дослідженими доказами
по справі, а тому, позовні вимоги
підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК
України, ст. 203, 215, 231, 233 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд міста
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя:
А.М. Котляр