У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти
С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
Холмківська сільська рада, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про виселення без надання
іншого жилого приміщення, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
05 травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 02 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що відповідачка зловживає
спиртними напоями, внаслідок чого
систематично порушує правила
співжиття. Заходи запобігання і
громадського впливу щодо неї виявились
безрезультатними, внаслідок цього
позивач просив суд виселити її з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 05
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 02 липня 2014
року, позов задоволено. Виселено ОСОБА_2
з квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить вказані судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов, суди, оцінивши
надані сторонами докази, обгрунтовано
виходили з того, що внаслідок порушення
відповідачкою правил співжиття,
враховуючи те, що заходи запобігання,
передбачені Законом України «Про
попередження насильства у сім'ї» та
неодноразові притягнення останньої до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, виявились
безрезультатними, тому відповідно до
ст. 116 ЖК України ОСОБА_2 підлягає
виселенню.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційних скарг і
залишення оскаржуваних судових рішень
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 05 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 02 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта