У х в а л а

13 жовтня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,
суддів: Журавель В. І.,
Наумчука М. І.,
Ізмайлової Т. Л., Остапчука Д. О.,
розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області, про поновлення
порушеного права власності,
витребування майна з чужого
незаконного володіння та виселення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з
урахуванням уточнень просив суд
поновити його порушене право шляхом
витребування квартири АДРЕСА_1 із
незаконного володіння відповідачки та
усунути йому перешкоди у здійсненні
права власності шляхом виселення
відповідачки зі спірної квартири на
підставі ст. 169 ЖК УРСР без надання
іншого жилого приміщення.

Посилався на те, що йому на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 09 листопада 2010 року
належить житловий будинок
АДРЕСА_1. 12 листопада 2010 року
комунальним підприємством технічної
інвентаризації «Інвенрос» проведена
державна реєстрація права власності
позивача. У квартирі № АДРЕСА_1
вказаного будинку проживає ОСОБА_4
Вважаючи, що відповідачка безпідставно
займає приміщення, яке належить
позивачу та не бажає укладати з ним
договір найму жилого приміщення,
просив задовольнити позов.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від
15 травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 20 березня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження у
даній справі за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
15 травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 20 березня
2014 року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

02 вересня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
здана до поштового відділення 28 серпня
2014 року, про що свідчить поштовий
штемпель на конверті.

Одночасно із заявою заявником
подано клопотання про поновлення
строку на подачу заяви про перегляд
судового рішення, у якому заявник
посилається на не своєчасність
отримання копії судового рішення, про
перегляд якого подано заяву.

Клопотання про поновлення строку
підлягає задоволенню, оскільки
обставини, на які посилається заявник
свідчать про поважність причин його
пропуску.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року у справі №
6-42966св13.

Постановляючи ухвалу 19 березня 2014
року у справі № 6-42966св13, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією попередніх судів
про витребування із чужого незаконного
володіння спірних кімнат та усунення
перешкод у здійсненні позивачем права
власності шляхом виселення
відповідача із зазначених жилих
приміщень, виходячи з того, що останній
безпідставно вселився у спірні жилі
приміщення без дотримання
встановленого законом порядку, не
набувши законного права користування
ними; будь-які документи, які б
надавали право на вселення та
проживання його у гуртожитку, відсутні,
що є підставою для виселення
останнього без надання іншого жилого
приміщення.

У той же час, постановляючи ухвалу 09
квітня 2014 року у справі №
6-16456ск14 про відмову у відкритті
касаційного провадження, про перегляд
якої подано заяву, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією попередніх судів
про відмову в задоволенні позову,
виходячи з того, що відповідачка з 1983
року постійно проживає у спірній
кімнаті гуртожитку і на час її
придбання у власність позивачем була в
ній зареєстрована, іншого житла немає.
Відсутність договору найму з
відповідачкою не є підставою для її
виселення.

Враховуючи наведене, відсутні
підстави вважати, що у наведених
справах тотожними є встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, які розглядались,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між особами, які брали участь у
розгляді вказаних справ, подібні і мало
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
зі справою, у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло за собою ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Оскільки наведені заявником доводи
не містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судового рішення, про
перегляд якого заявником подано заяву,
то у допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області,
про поновлення порушеного права
власності, витребування майна з чужого
незаконного володіння та виселення, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді
В. І. Журавель

Т. Л. Ізмайлова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук