У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів Гончара
В.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
колективного підприємства «Валентина»
про визнання права власності на
нежитлове приміщення, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
на ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 9 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з указаним позовом, просила
визнати за нею право власності на
нежиле приміщення магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 208,6 кв.м.

Позовні вимог обґрунтовано тим, що у 1996
році було створено колективне
підприємство «Валентина» (далі - КП
«Валентина»). Оскільки інші засновники
виведені із складу засновників
підприємства відповідно до рішення
Харцизького міського суду Донецької
області від 16 травня 2005 року, то вона є
його єдиним засновником.

Протягом двох із половиною років до
звернення до суду з указаним позовом
вона витратила 32 561 грн 44 коп на
підтримання діяльності підприємства,
які останнє не може їй повернути у
зв'язку із важким майновим станом.

Ураховуючи, що колективному
підприємству на праві власності
належить нежиле приміщення магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 208,6 кв.м, балансовою
вартістю 27 932 грн, то за нею необхідно
визнати право власності на це нерухоме
майно у рахунок погашення
заборгованості підприємства.

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 14 листопада 2005
року визнано за ОСОБА_3 право власності
на приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» у
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 208,6
кв.м.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 9 січня 2014 року апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення суду першої інстанції закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять скасувати
ухвалу апеляційного суду, посилаючись
на порушення норм процесуального
права.

У запереченнях на касаційну скаргу
ОСОБА_3 просить її відхилити та
залишити ухвалу апеляційного суду без
змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідно до
засновницького договору від 1 липня 1994
року громадяни України ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які є
членами організації орендарів
«Орендне торгово-роздрібне
підприємство «Валентина», створили КП
«Валентина» у зв'язку з викупом
державного майна (а.с. 61-65).

Відповідно до договору
купівлі-продажу (споруди, приміщення)
від 12 вересня 1995 року, укладеного між
представництвом Фонду державного
майна України у м. Харцизьку та
колективним підприємством
«Валентина», останнє зобов'язується
прийняти у власність нежиле приміщення
загальною площею 208,6 кв.м у будинку
АДРЕСА_1 (а.с.4-6).

Згідно із свідоцтвом
про право власності на майно (нежиле
приміщення) від 3 листопада 1995 року КП
«Валентина» є власником нежилого
приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» у
будинку АДРЕСА_1.

Закриваючи апеляційне провадження у
справі, апеляційний суд виходив із
того, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
не брали участі у справі за позовом
ОСОБА_3 про визнання права власності та
не довели порушення своїх майнових
прав оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції; суд першої інстанції не
вирішував питання про їх права та
обов'язки, оскільки власником спірного
нерухомого майна є КП «Валентина», а не
заявники. Заявники як члени
колективного підприємства, які
припинили трудові відносини з
підприємством, мають право на
одержання лише вартості вкладу у майні
колективного підприємства. Крім того,
вони не позбавлені права звернутись до
суду із позовом до КП «Валентина» про
виплату їм вартості їх вкладу в майні
колективного підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про власність» (який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин),
(далі - Закон), суб'єктами права
колективної власності є трудові
колективи державних підприємств,
колективи орендарів, колективні
підприємства, кооперативи, акціонерні
товариства, господарські товариства,
господарські об'єднання, професійні
спілки, політичні партії та інші
громадські об'єднання, релігійні та
інші організації, що є юридичними
особами.

Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону право
колективної власності виникає на
підставі: добровільного об'єднання
майна громадян і юридичних осіб для
створення кооперативів, акціонерних
товариств, інших господарських
товариств і об'єднань; передачі
державних підприємств в оренду; викупу
колективами трудящих державного майна;
перетворення державних підприємств в
акціонерні та інші товариства;
безоплатної передачі майна державного
підприємства у власність трудового
колективу, державних субсидій;
пожертвувань організацій і громадян,
інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. 23 Закону у власності
колективного підприємства є вироблена
продукція, одержані доходи, а також
інше майно, придбане на підставах, не
заборонених законом. У майні
колективного підприємства
визначаються вклади його працівників.
Розмір вкладу працівника у майні
колективного підприємства
визначається залежно від його трудової
участі в діяльності державного або
орендного підприємства, а також участі
у збільшенні майна колективного
підприємства після його створення. На
вклад працівника колективного
підприємства нараховуються і
виплачуються проценти в розмірі, що
визначається трудовим колективом
виходячи з результатів господарської
діяльності підприємства. Працівникові,
який припинив трудові відносини з
підприємством, а також спадкоємцям
померлого працівника виплачується
вартість вкладу.

Апеляційним судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 16 травня 2005 року
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10. ОСОБА_6,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 виключено із
складу засновників КП «Валентина» (а.с.
14).

Зазначеним рішенням встановлено, що
наказами про звільнення було
передбачено виплату всіх належних
засновникам сум на день звільнення.

За таких встановлених обставин та за
умови не скасованого рішення
Харцизького міського суду Донецької
області від 16 травня 2005 року доводи
заявників про порушення їх права
оскаржуваним рішенням не заслуговують
на увагу і не спростовують висновки
апеляційного суду.

З огляду на викладене, касаційна скарга
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підлягає
відхиленню, а ухвала апеляційного суду
Донецької області від 9 січня 2014 року -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 9 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

А.С.Олійник

Судді:

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко