Справа№592/1630/14-ц
Провадження №2/592/813/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
особі: головуючого судді Алфьорова А.М.,
при секретарі Літовченко С.М.,
розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Друга Сумська державна
нотаріальна контора про визнання
правочину не дійсним,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною
заявою вимоги якої уточнили, та
представник підтримав у судовому
засіданні, обґрунтовують тим, що 22
грудня 2000 р. маючи на той час у
власності приватизовану квартиру, за
адресою: АДРЕСА_1, склали у Другій
Сумській державній нотаріальній
конторі заповіт на все своє майно, на
користь онуки, ОСОБА_5.

Через деякий час про заповіт довідався
батько онуки, син позивачів та
відповідач по справі, ОСОБА_3, який
мешкав з родиною, за адресою: АДРЕСА_2, у
квартирі, яку позивачі йому залишили,
та яка згодом була поміняна на двох
кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_3.

Довідавшись про заповіт, відповідач
вчинив сварку, погрожував залишити
позивачів без допомоги. Так вчинивши
психологічний тис, відповідач шляхом
хитрості і обману умовив позивачів
звернутися до нотаріальної контори з
метою укладення правочину, який лишить
його доньку права на спадщину, адже не
бажав отримання донькою спадкового
майна.

Так пригнічуючи волевиявлення зі
сторони відповідача, 29.03.2001 р. позивачі
склали договір дарування. На час
укладення договору, позивачі не
усвідомлювали, що саме підписували у
нотаріуса, та коли знадобився
технічний паспорт, вияснилося, що всі
документи знаходяться у відповідача.
За допомогою правоохоронних органів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вдалося повернути всі
необхідні правовстановлюючі документи
на квартиру, де і дізналися, що вже не
являються власниками квартири за
адресою: АДРЕСА_1 оскільки подарували
її відповідачу.

Якби вони знали про умисел відповідача
щодо ведення їх в оману шляхом укриття
від них інформації про істотність
значення всіх обставин при укладенні
правочину і його шаленого
психологічного тиску саме укласти з
ним договір дарування без інших
альтернатив, то позивачі такий договір
не укладали. На думку позивачів, це був
наглий обман.

Враховуючи викладене, позивачі просять
суд визнати недійсним договір
дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрованого в реєстрі за № 3-227,
посвідчений державним нотаріусом
Другої Сумської державної
нотаріальної контори Черняк М.В., як
свідчення того, що вона здобута шляхом
обману ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Так як відповідач на виклики до суду не
прибув, тому про час і день судового
засідання ОСОБА_3 сповіщений через
органи масової інформації, відповідно
до ч.9 ст. 74 ЦПК України - газету
„Сумщина" і вважається таким, що
належним чином повідомлений. Однак на
судове засідання не прибув, тому суд,
вважає можливим розглядати справу у
відсутність останнього, бо по справі
зібрано достатньо доказів щодо прав та
обов'язків сторін.

Представник третьої особи надавши суду
письмову заяву, просить справу
розглядати у їх відсутність.

Суд вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, вважає
позовні вимоги не обґрунтованими та
такими, що підлягають відмові.

16 серпня 1980 р. укладено шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований
Самотоївською сільською радою
Краснопільського району Сумської
області, актовий запис № 16 /а.с.6-7/.

Заповітами від 22 грудня 2000 р.,
посвідчені завідуючою Другої Сумської
державної нотаріальної контори
Вольвач А.В., зареєстровані в реєстрі за
№ 1-952 та № 1-953, ОСОБА_1, ОСОБА_2 все своє
майно, яке на день їх смерті буде їм
належати, де б воно не знаходилось та з
чого б воно не складалось і взагалі все
те, на що вони за законом матимуть
право, заповідали ОСОБА_5 /а.с.7/.

29 березня 2001 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 укладено договір дарування
квартири, посвідчений державним
нотаріусом Другої Сумської державної
нотаріальної контори Черняк М.В.,
зареєстровано в реєстрі за № 3-227 /а.с.9/.

Згідно даного договору, ОСОБА_1, ОСОБА_2
подарували, а ОСОБА_3 прийняв у дар
квартиру АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням), такий
правочин визнається судом не дійсним.
Обман має місце, що сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин,
вчинений під впливом помилки,
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка
діяла під впливом обману. Обман щодо
мотивів правочину не має істотного
значення.

Також, необхідно враховувати, що
договори дарування належать до
безоплатних правочинів та за їх
умовами обдаровані не мають перед
дарувальниками будь-яких зобов'язань
матеріального характеру.

Окрім того в ході розгляду справи, ні
позивачамим, ні їх представником не
надано суду жодних належних та
допустимих доказів, того, що на момент
укладення вказаного договору
дарування вони перебували під впливом
обману, яка не дозволяла позивачам
належно оцінити обставини та наслідки
укладеного ним правочину.

З огляду на наведене суд вважає, що, в
судовому засіданні, у відповідності до
вимог ст. 60 ЦПК України, позивачами та
їхнім представником не подано належних
та допустимих доказів і судом не
отримано таких доказів на
підтвердження вчинення правочину під
впливом обману, та на момент укладення
спірного договору дарування існували
обставини передбачені нормами ст. 230 ЦК
України, внаслідок яких оспорюваний
договір дарування може бути визнано
недійсним.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги не знайшли свого
ствердження в судовому засіданні,
оскільки позивачами та їхнім
представником не представлено, а судом
не отримано жодних переконливих
доказів у їх підтвердження, а тому у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 215
ЦПК України, ст. ст. 233, 717, 718, 719, 720, 722 ЦК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Друга
Сумська державна нотаріальна контора
про визнання правочину не дійсним,
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з
дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя:
А.М. Алфьоров