Справа № 170/458/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Жевнєрова Н.В. Провадження №
22-ц/773/1506/14 Категорія: 47 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук
О.Г.,Свистун О.В.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів Піщанська
сільська рада Шацького району
Волинської області, про усунення
перешкод в реалізації права на
приватизацію земельної ділянки шляхом
визнання права на приватизацію
земельної ділянки без погодження її
меж із суміжними землекористувачами,
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Шацького районного
суду Волинської області від 20 серпня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

Рішенням Шацького районного суду
Волинської області від 20 серпня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто перешкоди в реалізації права
ОСОБА_2 на приватизацію земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована по АДРЕСА_1 площею 0,25 га,
шляхом визнання за ОСОБА_2 права на
приватизацію вказаної земельної
ділянки без згоди та підпису суміжних
землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
акті прийомки-передачі межових знаків
на зберігання від 24.01.2014 року, технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) ОСОБА_2,
виготовленої на підставі договору №1/5
від 24.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_2
та ПП "Шацькземпроект".

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн., в
рівних частках по 121,80 грн. з кожного
відповідача.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4, покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції свої висновки обґрунтовував
тим, що відповідачі ухилялися від
обов'язкового погодження зовнішніх меж
суміжних земельних ділянок і тим самим
реалізовували своє право
землекористування на шкоду правам
позивача, а тому прийшов до висновку
про усунення відповідачами перешкод у
реалізації позивачем його права на
приватизацію земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Висновки суду відповідають
встановленим у справі обставинам та
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Піщанської сільської ради
Шацького району Волинської області
№15/6 від 31.03.1994 року "Про приватизацію
земельних ділянок" ОСОБА_2 було
передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,25 га по
АДРЕСА_1 (а.с.11).

Як вбачається з витягу з
погосподарської книги №4 за 2011-2015 роки
Піщанської сільської ради Шацького
району Волинської області, по
особовому рахунку НОМЕР_1 будинок
НОМЕР_2 (1947 року побудови) з надвірними
будівлями і спорудами належить ОСОБА_2
(а.с.7).

24.01.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся із
заявою до ПП "Шацькземпроект" про
виготовлення йому технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки за
вказаною адресою в натурі, у зв'язку з
чим між позивачем та ПП
"Шацькземпроект" було укладено
відповідний договір №1/5 від 24.01.2014 року
(а.с.8-15).

Статтею 57 Закону України "Про
землеустрій" визначено, що до переліку
необхідних матеріалів, які повинна
містити технічна документація зі
складання документів, котрі
посвідчують право на земельну ділянку,
входить кадастрова зйомка земельної
ділянки.

Згідно із п. б ч. 2 ст. 198 Земельного
кодексу України кадастрова зйомка
включає погодження меж земельної
ділянки із суміжними власниками та
землекористувачами.

У відповідності до підпункту 9 пункту
2.8. Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18.05.2010 року №376 (надалі Інструкція),
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
включає акт прийомки-передачі межових
знаків на зберігання, який долучається
до документації із землеустрою після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками (додаток 2), який підписується
суміжними землекористувачами
(землеволодільцями), та є
підтвердженням відсутності спору щодо
встановлення меж земельної ділянки, а
також того, що власники чи
землекористувачі сусідніх земельних
ділянок сприяють встановленню
спільних твердих меж між земельними
ділянками.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції,
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється при
повній (частковій) втраті в натурі (на
місцевості) межових знаків, їх
пошкодженні, яке унеможливлює
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних спорів між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок.

Пунктом 4.2 Інструкції передбачено, що
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Згідно із п. 4.3, п. 4.4 Інструкції
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до ст. 186
Земельного кодексу України
документації із землеустрою. У разі
відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У разі неможливості
виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки.

Судом першої інстанції також
встановлено, що на виконання умов
договору №1/5 від 24.01.2014 року, укладеного
між ОСОБА_2 та ПП "Шацькземпроект" про
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), 24.01.2014 року спеціалістом ПП
"Шацькземпроект" було складено акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання щодо спірної земельної
ділянки, з якого вбачається, що підписи
суміжних землевласників (користувачів)
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в акті відсутні (а.с.12).

З пояснень допитаного в якості свідка
керівника ПП "Шацькземпроект" ОСОБА_6
вбачається, що він встановив межі
земельної ділянки ОСОБА_2 в натурі (на
місцевості) за фактичним використанням
земельної ділянки. Межа від суміжного
землекористувача ОСОБА_4 встановлена
по існуючій огорожі, а від
землекористувача ОСОБА_3 - шляхом
проведення уявної лінії від стовпа, що
розділяє огорожі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від
дороги та фактично проходить
посередині пониззя між суміжними
земельними ділянками, що має ширину
приблизно один метр, та розташована на
відстані приблизно 80 см від
найближчого багаторічного насадження
на земельній ділянці ОСОБА_4

Відповідно до ст. 91 ЗК України,
власники земельних ділянок зобов'язані
не порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів, а також
дотримуватися правил добросусідства.
Вирішення питання стосовно земельних
спорів у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства покладено відповідно
до ст. 158 ЗК України на органи місцевого
самоврядування.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 103 ЗК
України, власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 106 ЗК
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника суміжної
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Згідно з ч. 2 ст. 107 ЗК України у разі
неможливості виявлення дійсних меж їх
встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки неможливо встановити, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

З матеріалів справи вбачається, що
після відмови суміжних
землекористувачів у погодженні меж
земельної ділянки 12.03.2014 року позивач
звернувся до постійної комісії з
питань земельних відносин Піщанської
сільської ради Шацького району
Волинської області з приводу вирішення
питання про погодження меж своєї
земельної ділянки. Проте комісією було
відмовлено йому в погодженні меж
земельної ділянки, що підтверджується
відповіддю Піщанської сільської ради
Шацького району Волинської області від
01 .04.2014 року № В-11 та висновком
засідання постійної комісії з питань
земельних відносин Піщанської
сільської ради "Про погодження меж
земельної ділянки" від 25.03.2014 року.
Відмову обґрунтовано тим, що розміри
земельної ділянки в АДРЕСА_1 наданої
ОСОБА_2, згідно з технічною
документацією із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), не відповідають
розмірам журналу №7 інвентаризації
присадибних земельних ділянок від 1992
року.

Проте, щодо розташування земельної
ділянки в натурі (на місцевості), з
приводу чого виник спір між позивачем
та суміжними землекористувачами, у
висновку комісії нічого не зазначено.

Місцевим судом з пояснень
представника Піщанської сільської
ради Шацького району Волинської
області Рибіна О.В. встановлено, що він
є членом постійної комісії з питань
земельних відносин сільської ради і
при розгляді заяви ОСОБА_2. про
погодження меж земельної ділянки
спеціаліст не залучався і розташування
меж земельної ділянки згідно з
технічною документацією членам
комісії на час розгляду заяви відомо
не було.

Отже, постійною комісією з питань
земельних відносин Піщанської
сільської ради Шацького району не
встановлено обставин, що мають
значення для вирішення земельного
спору по суті, тому місцевий суд
прийшов до правильного висновку, що
висновок комісії від 25.03.2014 року є
необґрунтованим.

Також місцевим судом встановлено, що
відповідачі як суміжні
землекористувачі із земельною
ділянкою позивача, відмовилися від
погодження меж земельної ділянки
фактично через неприязні стосунки із
позивачем ОСОБА_2, однак дана обставина
не підтверджує того, що ці межі
визначені невірно чи з порушенням
встановленого законом порядку і
безпосередньо порушують норми ЗК
України, якими визначено обов'язок
останніх співпрацювати при визначенні
дій, спрямованих на забезпечення прав
на землю кожного з них.

Відповідно до ст. 158 ЗК України органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок,що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.
У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування спір
вирішується судом.

Як встановлено ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою. Одним із
способів здійснення захисту прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки цією статтею передбачено
шляхом визнання прав.

Таким чином, відмови відповідачів
погодити позивачу межі його земельної
ділянки із своїми, суміжними, які
визначені актом прийомки-передачі
межових знаків, відповідно до договору
№ 1/5 від 24.01.2014 року, є безпідставними, і
через неможливість виявлення дійсних
меж встановлення земельних ділянок
повинно здійснюватися за фактичним
використанням земельної ділянки, яке
існує між сторонами спору.

Відповідачі своїми відмовами погодити
межі земельної ділянки, здійснюють
перешкоди позивачу в користуванні
вказаної земельної ділянки без
позбавлення останнього права
володіння земельною ділянкою та в
реалізації права на приватизацію
вказаної земельної ділянки, оскільки
приватизувати земельну ділянку
позивач вправі буде лише при умові
погодження меж земельної ділянки із
суміжними землекористувачами, у
зв'язку з чим суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
усунення таких перешкод та підставно
задовольнив позов ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги відповідача
не знайшли свого підтвердження під час
перегляду в апеляційному порядку
оскаржуваного рішення суду, були
предметом розгляду в суді першої
інстанції і висновків суду, викладених
у рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Шацького районного суду
Волинської області від 20 серпня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: