У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,Юровської Г.В., -розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Вінницької районної
державної адміністрації Вінницької
області про відшкодування шкоди, за
касаційними скаргами ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 4 лютого 2014 року та Вінницької
районної державної адміністрації
Вінницької області на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 20 вересня 2013 року та
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 4 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся з
позовом до Вінницької районної
державної адміністрації про
відшкодування майнової шкоди у розмірі
70 232 грн., посилаючись на те, що на
підставі розпорядження Вінницької
районної державної адміністрації №1407
від 6 вересня 2006 року йому 15
листопада 2006 року було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку, що розташована по
АДРЕСА_1. Відповідно до дозволу № 44 на
виконання будівельних робіт від 31
січня 2007 року він побудував гараж на
зазначеній земельній ділянці. Проте, 12
грудня 2012 року постановою Вінницького
міського суду Вінницької області
вищезазначене розпорядження
Вінницької районної державної
адміністрації було визнано
протиправним та скасовано як
незаконне, внаслідок чого припинилося
його право власності на земельну
ділянку та зведений на ній гараж, який
було знесено. Відповідно до висновку
про вартість майна, складеного
Вінницькою торгово-промисловою
палатою станом на 2 серпня 2012 року
вартість втраченого нерухомого майна,
а саме гаража складає 64 468 грн.,
земельної ділянки 5 764 грн., а всього 70 232
грн. У зв'язку з незаконними рішеннями
відповідача, позивач вважав, що йому
також завдана моральна шкода у розмірі
5 тис. грн., яку просив відшкодувати у
судовому порядку разом із майновою
шкодою.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 вересня 2013
року позов ОСОБА_6 задоволено частково,
стягнуто на його користь з Вінницької
районної державної адміністрації
Вінницької області за рахунок
державного бюджету 70 232 грн. на
відшкодування майнової шкоди та 2 тис.
грн. на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 4 лютого 2014 року рішення
міського суду в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_6 до
Вінницької районної державної
адміністрації Вінницької області про
відшкодування майнової шкоди
скасовано й ухвалено у цій частині нове
рішення про відмову в задоволенні цих
позовних вимог. Рішення суду першої
інстанції в частині відшкодування
моральної шкоди змінено, стягнуто з
Вінницької районної державної
адміністрації Вінницької області за
рахунок державного бюджету на користь
ОСОБА_6 3 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення апеляційного суду в
частині скасування рішення суду першої
інстанції про відшкодування майнової
шкоди, посилаючись на порушення судом у
цій частині норм матеріального та
процесуального права, із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог про
відшкодування майнової шкоди.

Вінницька районна державна
адміністрація Вінницької області, у
поданій до суду касаційній скарзі,
порушує питання про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанцій,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, із ухваленням
нового рішення у справі про відмову в
задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарг та вивчивши
обставини справи вважає, що касаційна
скарга ОСОБА_6 підлягає частковому
задоволенню, а касаційна скарга
Вінницької районної державної
адміністрації Вінницької області -
відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Місцевим судом встановлено, що 6
вересня 2006 року Вінницькою районною
державною адміністрацією Вінницької
області в порядку безоплатної передачі
земельних ділянок було прийнято
розпорядження № 1407,
відповідно до якого ОСОБА_6 передано у
власність земельну ділянку площею 0,0026
га для ведення гаражного будівництва з
видачею державного акта на право
власності на землю на території
Якушинецької сільської ради, за межами
населеного пункту (а.с. 24).

На підставі вищезазначеного
розпорядження 15 листопада 2006 року
ОСОБА_6 видано державний акт серії ЯБ
№702080 на право власності на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 3).

Відповідно до дозволу №44 на виконання
будівельних робіт від 31
січня 2007 року, виданого інспекцією
Державного архітектурно - будівельного
контролю Вінницької
райдержадміністрації ОСОБА_6 побудував
на відведеній йому земельній ділянці
гараж розмірами 2,93 х 4,70 кв.м.
(а.с. 6).

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 12
грудня 2012 року, яка набрала законної
сили 25 грудня 2012 року, розпорядження
Вінницької районної державної
адміністрації Вінницької області від 6
вересня 2006 року № 1407, яким ОСОБА_6 було
передано у власність земельну ділянку
для індивідуального гаражного
будівництва площею 0,0026 га, було визнано
протиправним та скасовано (а.с. 4-5).

Вказаною вище постановою встановлено,
що на час прийняття Вінницькою
районною державною адміністрацією
Вінницької області розпорядження № 1407
від 6 вересня 2006 року про передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_6
земельна ділянка перебувала у
безстроковому користуванні Управління
капітального будівництва Вінницького
міськвиконкому, тобто відповідач
розпорядився спірною земельною
ділянкою, яка знаходиться в межах м.
Вінниці без відповідних на те
повноважень.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
внаслідок скасування розпорядження
Вінницької районної державної
адміністрації Вінницької районної
державної адміністрації Вінницької
області від 6 вересня 2006 року № 1407
ОСОБА_6 втратив право власності на
земельну ділянку і був позбавлений
можливості володіти і розпоряджатися
зведеним на земельній ділянці гаражем,
тобто діями відповідача позивачу
завдана матеріальна шкода. Разом з тим,
відповідно до висновку про вартість
майна, наданого суб'єктом оціночної
діяльності Вінницькою
торгово-промисловою палатою станом на 2
серпня 2012 року вартість втраченого
нерухомого майна, а саме гаража
складала 64 468 грн., земельної ділянки 5 764
грн., а разом 70 232 грн.

Отже, з урахуванням вищенаведеного,
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку, що оскільки незаконність дій
та рішення Вінницької районної
державної адміністрації Вінницької
області при винесенні розпорядження №
1407 від 6 вересня 2006 року про передачу
ОСОБА_6 у власність зазначеної
земельної ділянки встановлена судом,
то з відповідача слід стягнути на
користь ОСОБА_6 завдану шкоду у вигляді
вартості втраченого ним нерухомого
майна у розмірі 70 232 грн. У той же
час, суд дійшов правильного висновку
про наявність підстав для
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2 тис. грн., який суд визначив
виходячи з характеру правопорушення та
глибини фізичних та душевних страждань
позивача.

Скасовуючи законне й обґрунтоване
рішення суду першої інстанції в
частині відшкодування майнової шкоди,
апеляційний суд вдався до переоцінки
доказів, які були досліджені місцевим
судом й не досліджуючи нових доказів
дійшов помилкового висновку про
відмову в задоволенні цих позовних
вимог ОСОБА_6 з тих підстав, що останній
не довів суду, що за спірну земельну
ділянку ним були сплачені відповідні
кошти і, що внаслідок позбавлення його
права на зазначену земельну ділянку
йому була завдана матеріальна шкода.
Крім того, суд вважав, що позивач не
довів, що діями відповідача йому
завдано матеріальної шкоди в зв'язку з
позбавленням права власності на гараж,
збудований на земельній ділянці,
наданій на підставі розпорядження
Вінницької райдержадміністрації 6
вересня 2006 року.

Проте такий висновок апеляційного суду
є неправильним й не відповідає
встановленим обставинам та наявним у
справі доказам.

Ураховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Касаційну скаргу Вінницької районної
державної адміністрації Вінницької
області відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 4 лютого 2014 року скасувати,
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20
вересня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська