Справа № 442/6372/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" вересня 2014 р.

Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права
власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом
про визнання право власності на рівних
частках за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
нежитлове приміщення, зазначене під.
літ. 101 площею 24,7 кв.м. у будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11
листопада 1993 року між ОСОБА_1 та
відповідачем було укладено шлюб, який
зареєстрований у відділі ЗАГСу
Дрогобицького міськвиконкому, про що в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис №649. Від цього
шлюбу народилося двоє дітей: донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно рішення Дрогобицького
міськрайонного суду від 22 червня 2009
року по справі №2-1203/08, шлюб між ОСОБА_1
та відповідачем розірвано. Після
розірвання шлюбу діти залишилися на
вихованні матері - ОСОБА_1.

За час спільного проживання колишнім
подружжям ОСОБА_1 було набуто нерухоме
майно, зокрема нежиле приміщення
площею 192,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.
Вказане приміщення зареєстроване в КП
ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» за відповідачем, що
підтверджується довідкою №2704 від
28.07.2011 року.

Вказане нерухоме майно зареєстровано
за відповідачем в Дрогобицькому МЕТІ
на підставі рішення Дрогобицького
міськрайонного суду від 02 листопада 2009
року по справі №2-3332/09. Нежиле
приміщення площею 192,3 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1 знаходиться на другому поверсі
колишнього будинку побуту. Як цілісний
об'єкт він був викуплений у квітні 2006
року спілкою орендарів, учасником якої
був відповідач. Після розірвання шлюбу
відповідач взагалі забув про свої
обов'язки як батько, не допомагає дітям,
цікавиться тільки своїм особистим
життям.

У зв'язку з тим, що відповідач
відмовився у добровільному порядку
поділити майно, позивачка ОСОБА_1 була
змушена звернутися до суду з позовом
про поділ майна подружжя. В судовому
засіданні при слуханні справи №2-1967/11
про поділ майна подружжя Дрогобицьким
міськрайонним судом 14 листопада 2011
року постановлено ухвалу, якою визнано
мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, за якою відповідач ОСОБА_4
будучи власником нежитлових приміщень
за адресою АДРЕСА_1 під літ.: 101-24,7 кв.м.;
літ.69-4,0 кв.м., літ.84 -16,3кв.м., літ.85 - 4,5
кв.м., літ. 86 - 1,4 кв.м., літ.87 - 1,4 кв.м., літ.88
- 11,6 кв.м., літ.82 - 43,0 кв.м., літ. 83 - 43,3 кв.м.;
літ.80 - 13,9 кв.м., літ. 89 - 4,8 кв.м., загальною
площею 192,3 кв.м. зобов'язувався
відчужити у рівних частках в
нотаріальному порядку нежитлове
приміщення, зазначене під. літ.101 площею
24,7 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 на користь
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
термін до 31 грудня 2011 року.

У визначений мировою угодою термін
відповідач не вчинив жодних дій як
власник майна для передачі у власність
дітей нежитлового приміщення, яке
зазначене під. літ.101 площею 24,7 кв.м. у
будинку АДРЕСА_1.

14.05.2012 року Дрогобицьким міськрайонним
судом було видано виконавчий лист №2-1967
про зобов'язання ОСОБА_4 відчужити (в
рівних частках) в нотаріальному
порядку вказане нежиле приміщення на
користь неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Державним виконавцем Лютик Х.В. відділу
державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження ВП №39876399.
Протягом двох років ухвала
Дрогобицького міськрайонного суду від
14.11.2011 року по справі №2-1967/11 в
примусовому порядку не виконана.
Боржник - відповідач ухиляється від її
виконання. 28.04.2014 року Державним
виконавцем Лютик Х.В. відділу державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції по
виконавчому провадженню ВП №39876399
винесена постанову про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання по вказаному вище
виконавчому листу №2-1967 від 14.05.2012 року.
Підставою для винесення даної
постанови є та обставина, що виконати
рішення суду без участі боржника
неможливо, тому відповідно до п.11 ч.1
ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження» відсутність боржника -
відповідача зумовила такі дії
державного виконавця.

Вказана вище мирова угода, укладена між
ОСОБА_1 та відповідачем було свого роду
способом поділу спільного майна
подружжя ОСОБА_1, за якою фактично
частина нежитлового приміщення яка б
належала ОСОБА_1 передалася у власність
на той час неповнолітніх дітей. Даною
угодою фактично було зафіксовано
волевиявлення відповідача щодо
розпорядження вказаним майном, однак
він до сьогоднішнього дня не виконав
взятого на себе обов'язку по мировій
угоді від 14.11.2011 року.

У відповідності до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Позивач та відповідач у судове
засідання не з'явилися, надіслали заяву
про слухання справи у їх відсутності та
про те, що позивач позовні вимоги
підтримує, а відповідач відповідно
визнає, просять позовні вимоги
задоволити.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов є підставним та таким
що підлягає до задоволення.

Одним із способів захисту своїх прав
відповідно до ст. 16 ЦК України є
визнання права.

Таким чином, укладена між позивачем та
відповідачем угода по купівлі-продажу
нежитлового приміщення є фактично
виконаною в повному обсязі, а тому
вважається дійсною.

Частина 1 статті 328 Цивільного кодексу
України обумовлює, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Правочин, за яким він набув
у власність є вчиненим між ним та
відповідачем. Реально він став
власником об'єкту купівлі продажу в 2014
році, оскільки заволодів ним,
користувався та користуюсь ним по
сьогоднішній день, має можливість
розпорядитись цим об'єктом.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу
України встановлено такий спосіб
захисту цивільних прав як визнання
права. Оскільки в інший спосіб
захистити своє порушене право він не
має можливості то він вирішив
звернутись за його захистом в судовому
поряду.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно
з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
судове рішення про задоволення позову,
а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь в справі, не
підлягають доказуванню.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
право власності на рівних частках за
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на нежитлове
приміщення, зазначене під. літ. 101
площею 24,7 кв.м. у будинку АДРЕСА_1
підлягають до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 118, 119 ЦПК України, ст.
ст. 16, 220, 328, 392, 635, 655, ЦК України та ст. 41
Конституції України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнання право власності на рівних
частках за ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на нежитлове приміщення,
зазначене під. літ. 101 площею 24,7 кв.м. у
будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк.

Суддя _______________