Справа № 531/1647/14-ц
Провадження № 2/531/602/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Карлівський районний
суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді
Жмурко П.Я.

при секретарі
Клименко Т.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Карлівка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Карлівського
районного управління юстиції, третя
особа - ОСОБА_2, про зняття арешту з
майна,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2014 року позивач звернувся до суду з
в позовом, в якому просить суд зняти
арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна, належного ОСОБА_1, що
накладені постановою ВДВС
Карлівського РУЮ від 15.12.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 є власником земельних ділянок
та житлового будинку. 03.03.1999 року на
підставі виконавчого листа про
стягнення з позивача аліментів на
користь третьої особи, державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
15.12.2011 року на все майно позивача
накладено арешт і встановлено заборону
здійснювати відчуження такого майна.
21.06.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження про стягнення
з позивача аліментів. Згідно
довідки-розрахунку, на момент
повноліття дитини заборгованість по
аліментах становила 7479,22 грн. Таку
заборгованість позивач повністю
сплатив третій особі, про що свідчить
розписка від 07.08.2014 року. Згідно зі
статтею 50 ЗУ «Про виконавче
провадження», із закінченням
виконавчого провадження арешт з майна
має бути знято. Накладений на майно
позивача арешт, державний виконавець
не може зняти, оскільки виконавчий
документ повернуто Кобеляцькому
районному суду. Згідно ст. 60 вказаного
Закону, арешт може бути знято за
рішенням суду.

В судовому засіданні позивач підтримує
позовні вимоги у повному обсязі і
просить суд задовольнити позов, з
зазначених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, не повідомивши
суд про причини неявки. Жодних заяв від
представника відповідача не надходило.
Про час, дату та місце розгляду справи
відповідач був повідомлений належним
чином.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час, дату та місце
розгляду справи. (а.с. 33) Причини неявки
третьої особи суду не відомі, жодних
заяв від неї не надходило.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Позивач не заперечує проти винесення
заочного рішення, на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані і підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Спосіб захисту свого порушеного права,
особа обирає на свій розсуд.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
30.11.1994 року Кобеляцьким районним судом
видано виконавчий лист про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання дитини, до досягнення
дитиною повноліття (ОСОБА_2 змінила
прізвище на «ОСОБА_1», що вбачається з
долучених до позову документів). (а.с. 5)
Для виконання даного виконавчого
листа, 03.03.1999 року винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження.
(а.с. 13) В ході здійснення виконавчого
провадження, а саме 15.12.2011 року,
державним виконавцем ДВС Карлівського
РУЮ винесено постанову про накладення
арешту на все належне боржнику (ОСОБА_1.)
майно. (а.с. 14) 21.06.2013 року винесено
постанову про закінчення даного
виконавчого провадження. Постановою
про закінчення провадження арешт не
знято. (а.с. 26) З листа ВДВС Карлівського
РУЮ від 23.09.2014 року вбачається, що
провадження закрито у зв'язку із
досягненням повноліття дитиною, на
утримання якої стягувались аліменти.
(а.с. 27) Провадження закінчено з
посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про
виконавче провадження», відповідно
якого виконавче провадження підлягає
закінченню у зв'язку із закінченням
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 50 даного
Закону, у разі закінчення
виконавчого провадження, повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а
також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

Згідно з п. 4.10.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій - про
скасування арешту державний
виконавець зазначає в постанові про
закінчення виконавчого провадження.

Зняти арешт після закінчення
виконавчого провадження, державний
виконавець не має можливості, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, в
тому числі і до його закінчення.

З довідки розрахунку ДВС від 29.07.2014 року
вбачається, що на момент досягнення
дитиною повноліття, тобто на момент
закриття виконавчого провадження,
заборгованість по аліментах становила
7479,22 грн. (а.с. 15)

Станом на 07.08.2014 року, заборгованість по
аліментах ОСОБА_1, у розмірі 7479,22 грн.,
перед ОСОБА_2 погашена у повному обсязі,
про що свідчить розписка останньої.
(а.с. 16)

При цьому, як встановлено в судовому
засіданні, арешт з майна ОСОБА_1,
накладений постановою ДВС від 15.12.2011
року, до цього часу не знято. Оскільки
провадження у справі закінчено, зняти
такий арешт державний виконавець не
має можливості. Наведене
підтверджується листом ДВС від 23.09.2014
року. (а.с. 27)

Таким чином, право ОСОБА_1 дійсно
порушено. Підстави для застосування
арешту, визначені ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження» - відсутні,
проте вирішити питання зняття арешту в
позасудовому порядку не можливо.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає за можливе зняти арешт та
заборону відчуження з нерухомого
майна, належного ОСОБА_1, що накладений
постановою державного виконавця від
15.12.2011 року.

Керуючись ст. ст. 19, 30, 47, 50, 51, 57, 60 ЗУ «Про
виконавче провадження», ст. ст. 576, 16, 589,
585, 1050 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 57, 60, 79, 88,
169, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Карлівського
районного управління юстиції, третя
особа - ОСОБА_2, про зняття арешту з
майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна належного ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, накладені постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 15.12.2011
року, виданою державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Карлівського районного управління
юстиції.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Полтавської області, через Карлівський
районний суд Полтавської області,
протягом десяти днів з дня його
проголошення або з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Жмурко П.Я.