АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/6867/14-ц
Провадження №22-ц/792/1610/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка
О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі
Дубовій М.В.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

її представника
ОСОБА_2,

законного представника
відповідача ОСОБА_3,

її представника
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним і визнання
права власності на частину спадкового
майна за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах опікуна ОСОБА_7 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 11 червня 2014
року,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_7 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом
частково недійсним і визнання права
власності на частину спадкового майна.

ОСОБА_1 зазначила, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_8
відкрилася спадщина на домоволодіння
АДРЕСА_1. Позивачка прийняла цю
спадщину шляхом вступу в управління та
володіння спадковим майном, оскільки
вона на час смерті ОСОБА_8 проживала
разом з нею, у позивачки залишилися
документи та особисті речі останньої.
Інший спадкоємець за законом ОСОБА_9,
який є сином ОСОБА_8 і братом позивачки,
подав до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини, приховавши
факт існування другого спадкоємця.
Внаслідок цього 30 липня 2008 року ОСОБА_9
неправомірно одержав у нотаріуса
свідоцтво про право на спадщину за
законом на все спадкове майно.
Відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_9,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, вони не
визнають права позивачки на частину
спадщини, що відкрилася внаслідок
смерті її матері ОСОБА_8

За таких обставин ОСОБА_1 просила
суд встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті ОСОБА_8, визнати
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 30 липня 2008 року, видане
Першою Хмельницькою державною
нотаріальною конторою Хмельницької
області на ім'я ОСОБА_9, в частині
спадкування останнім ? частки
домоволодіння АДРЕСА_1, недійсним і
визнати її право власності на ? частину
зазначеного домоволодіння.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 червня 2014 року позов
задоволено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1
фактично прийняла спадщину після
смерті матері ОСОБА_8 і набула права на ?
частину спадкового майна -
домоволодіння АДРЕСА_1, а тому
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 30 липня 2008 року, відповідно
до якого ОСОБА_9 успадкував усе майно
ОСОБА_8, є частково недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка
діє в інтересах недієздатного
підопічного ОСОБА_7, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про відмову в позові посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального
права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, позивачка ОСОБА_1 зазначила, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, які в
установленому законом порядку
оповіщені про час і місце судового
засідання, до суду не з'явилися.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є
дітьми ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внаслідок смерті ОСОБА_8
відкрилася спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. 30 липня 2008 року Перша
Хмельницька державна нотаріальна
контора Хмельницької області видала
ОСОБА_9 свідоцтво про право на спадщину
за законом на вказане домоволодіння.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Його
спадкоємцями є дружина ОСОБА_5 та діти
ОСОБА_7, ОСОБА_7

Зазначені обставини визнані
сторонами та підтверджуються наявними
у справі письмовими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України (в
редакції Закону 1963 року), який був
чинним на час виникнення спірних
відносин, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК
України (в редакції Закону 1963 року) при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК України (в редакції
Закону 1963 року) встановлено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженням. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК (в
редакції Закону 1963 року), визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Спадкоємці, закликані до
спадкоємства, можуть одержати в
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини свідоцтво
про право на спадщину (ст. 560 ЦК України
(в редакції Закону 1963 року).

В силу п. 113 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 14
червня 1994 року № 18/5 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 7 липня 1994
року за № 152/361), яка була чинною на час
виникнення спірних відносин, доказом
вступу в управління чи володіння
спадковим майном можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів чи
відповідної місцевої державної
адміністрації про те, що спадкоємець
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом з ним, або
про те, що спадкоємцем було взято майно
спадкодавця; довідка державної
податкової служби, страховика чи
іншого органу про те, що спадкоємцем
після відкриття спадщини сплачувались
податки або страхові платежі по
обов'язковому страхуванню, квитанція
про сплату податку, страхового платежу;
копія рішення суду, що набрало законної
сили, про встановлення факту
своєчасного прийняття спадщини; запис
у паспорті спадкоємця або в будинковій
книзі, який свідчить про те, що
спадкоємець був постійно прописаний в
спадковому будинку (квартирі) в період
шести місяців після смерті
спадкодавця, та інші документи, що
підтверджують факт вступу спадкоємця в
управління чи володіння спадковим
майном.

Доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном може бути
наявність у спадкоємців ощадної
книжки, іменних цінних паперів,
квитанції про здані в ломбард речі,
свідоцтва про реєстрацію (технічного
паспорта, реєстраційного талону) на
автотранспортний засіб чи іншу
самохідну машину або механізм,
державного акта на право приватної
власності на землю та інших документів,
виданих відповідними органами на ім'я
спадкодавця на майно, користування
яким можливе лише після належного
оформлення прав на нього.

З особової медичної книжки ОСОБА_1
(а.с. 15), медичної картки її дочки ОСОБА_10
(а.с. 16), особової справи ОСОБА_10 з
Хмельницької загальноосвітньої школи
№ 19 (а.с. 18-19), квитанцій (а.с. 20)
убачається, що ОСОБА_1 безпосередньо
перед смертю ОСОБА_8 проживала разом з
нею у житловому будинку АДРЕСА_1,
продовжує проживати у цьому будинку до
теперішнього часу й оплачує
житлово-комунальні послуги.

Дані обставини в суді підтвердили
свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
Ці свідки також зазначили, що після
смерті ОСОБА_8 у позивачки залишились
документи на спірний будинок і
особисті речі останньої.

Відповідачі фактично визнали
зазначені обставини та не представили
жодного доказу на їх спростування.

Оцінивши в сукупності досліджені
докази, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, що
ОСОБА_1 вступила в управління та
володіння спадковим майном, тобто вона
є такою, що прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_8 У зв'язку з цим, ОСОБА_1
набула права на ? частину спадкового
майна - домоволодіння АДРЕСА_1, а тому
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 30 липня 2008 року, відповідно
до якого ОСОБА_9 успадкував усе майно
ОСОБА_8, є частково недійсним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують указаних висновків суду.

Посилання ОСОБА_3 на сплив
позовної давності не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та
досліджених судом доказах.

Згідно до п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
Цивільного кодексу України про позовну
давність застосовуються до позовів,
строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом (1 січня 2004 року).

Статтею 256 ЦК України встановлено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267
ЦК України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

В силу ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи убачається,
що ОСОБА_1 прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_8, отже, ця спадщина
визнається належною позивачці з
моменту її відкриття (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Чинне законодавство не
встановлює строку, протягом якого
спадкоємець має одержати у нотаріуса
свідоцтво про право на спадщину, що
дозволяло позивачці оформити право на
спадщину у будь-який термін.

Після набуття права на спадщину,
яка відкрилася внаслідок смерті матері
ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 користувалися
відокремленими частинами спірного
домоволодіння. Цей порядок
користування спадковим майном існує до
теперішнього часу.

За життя ОСОБА_9 (до ІНФОРМАЦІЯ_2) у
позивачки не виникало спору з останнім
щодо права на спадщину. До того ж, у
справі відсутні дані, коли позивачка
довідалась про одержання 30 липня 2008
року ОСОБА_9 у нотаріуса свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Заперечуючи проти позову,
відповідачі вказали на сплив позовної
давності. При цьому ОСОБА_5 подала до
суду заяву про застосування наслідків
спливу позовної давності (а.с. 70).

Разом із тим, матеріали справи не
містять жодних доказів того, що до
ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачці було відомо про
порушення свого права на спадщину.
Вказану обставину відповідачі не
довели.

Оскільки право на позов у ОСОБА_1
виникло не раніше 10 січня 2014 року,
то позовна давність за цим позовом не
сплила.

Не спростовують висновків суду й
інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в
інтересах опікуна ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Салоїд
Н.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 39