Провадження по справі № 2-н/260/1171/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року суддя Ленінського
районного суду м. Донецька Кротінов
В.О.., розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж про видачу судового
наказу за вимогою про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію з ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж про видачу судового
наказу за вимогою про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію з ОСОБА_1 та сплачені при
зверненні до суду судові витрати.

Розглянувши надані матеріали, прихожу
до висновку про необхідність відмовити
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу, з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 98 ЦПК України у
заяві про видачу судового наказу
повинно бути зазначено вимоги заявника
і обставини, на яких вони ґрунтуються.

За змістом статті 98 до заяви про видачу
судового наказу додаються оригінали
або належним чином завірені копії
документів, які підтверджують
матеріально-правову вимогу заявника.
На такі документи поширюються вимоги
статей 58 і 59 ЦПК щодо належності та
допустимості доказів.

Так, судовий наказ із задоволенням
вимог заявника може бути видано за
наявності відповідних договорів про
надання таких послуг, інших письмових
доказів, що підтверджують фактичне
надання та отримання таких послуг,
втім, заявником не додані докази які б
підтверджували підключення
електроенергії до квартири, або
відкриття особового рахунку, а тому
посилання заявника на рішення судової
плати в цивільних справах Верховного
Суду України від 04 червня 2008 року
відповідно до якого підключення
електроенергії за заявою наймача
(власника квартири) і відкриття
особового рахунку слід вважати
фактичним укладення договору на
умовах, передбачених Законом України,
не може бути прийнято до уваги.

Акт звірки розрахунків, який міститься
в матеріалах доданих до заяви та на
який посилається заявник як на
підтвердження своїх вимог споживачем
не підписаний, тобто складений в
односторонньому порядку.

До того ж, у поданій заяві боржником, що
мешкає за адресою м. Донецьк, вул.
Ізюмовська, 14/8а зазначена ОСОБА_1 втім
заявником не додано жодного документу
на підтвердження осіб, зареєстрованих
за вказаною адресою, власників або
споживачів електричної енергії по
сплаті за користування якою виникла
заборгованість.

Зокрема, згідно п. 13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження», якщо
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (пункт 3 частини першої
статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг,
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг.

Крім того, із вказаної заяви та доданих
до неї документів не можливо
встановити період за який стягується
заборгованість і коли у заявника
виникло право на звернення із заявою до
суду та порушення його суб'єктивного
права, тобто неможливо встановити час з
якого починається перебіг позовної
давності, що унеможливлює розгляд
заявлених вимог у спрощеному виді
судового провадження – наказному, і
можуть бути вирішені лише у позовному
провадженні.

Вказане також узгоджується з позицією
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яка закріплена у пункті 9
згадуваної постанови, згідно якого
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб’єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують порушення
суб’єктивного права або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги.
Крім того, мають враховуватися
обставини, якщо із доданих документів
вбачається, що боржник заперечує, не
визнає або оспорює свій обов’язок
перед заявником (кредитором); із
доданих документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного кодексу України (далі – ЦК).

Таким чином, виходячи із характеру та
обґрунтованості заявленої
матеріально-правової вимоги і
документів, доданих до заяви
встановлено наявність спору про право
цивільне.

Відповідно до п. 2. ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, якщо із заяви і
поданих документів вбачається спір про
право.

На підставі викладеного, Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 грудня 2011 року
№ 14 «Про практику розгляду судами заяв
у порядку наказного провадження» та
керуючись ст. 100 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж про видачу судового
наказу за вимогою про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію з ОСОБА_1 – відмовити.

Роз’яснити Публічному акціонерному
товариству «ДТЕК Донецькобленерго» їх
право на звернення з вимогами до суду у
позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги 5-ти денний строк з
дня її винесення.

Суддя: