У Х В А Л а

20 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Лесько А.О., Савченко
В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення коштів, набутих без
законних підстав, стягнення боргу за
договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики, на
обґрунтування якого зазначив, що 7
липня 2011 року між ними було укладено
договір позики, за умовами якого ОСОБА_3
позичив у нього 560 000 грн, що
еквівалентно 70 000 доларів США, та
зобов'язався повернути до 31 грудня 2012
року рівними частинами. Факт укладення
договору позики та отримання коштів
підтверджується розпискою, яку ОСОБА_3
на підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України
власноручно склав та підписав у
присутності свідків. Однак взяті на
себе договірні зобов'язання не виконав
та суму позики у визначений строк не
повернув.

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3
безпідставно отриманих та збережених
коштів. В обґрунтування позову
зазначив, що 7 липня 2011 року між ним та
відповідачем була досягнута
домовленість та фактично укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, за яким останній продав йому
земельну ділянку площею 0, 3590 га, що
розташована в АДРЕСА_1. Продаж
земельної ділянки вчинено за 800 000 грн.
На виконання цієї домовленості ОСОБА_3
видав на його ім'я довіреність на право
продажу зазначеної земельної ділянки,
а дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_5 цього ж дня
надала йому згоду на продаж земельної
ділянки.

Одночасно з передачею йому довіреності
та згоди дружини він оплатив ОСОБА_3
вартість проданої земельної ділянки у
розмірі 800 000 грн. Після
отримання грошей ОСОБА_3 власноручно у
присутності свідків склав та підписав
гарантійного листа про те, що не буде
відкликати видану йому довіреність, а у
разі відкликання зобов'язується
повернути йому ці кошти.

Враховуючи те, що 3 серпня 2011 року
ОСОБА_3 скасував видану довіреність,
він повинен повернути кошти у розмірі
800 000 грн.

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 7
червня 2013 року, залишеим без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 11 грудня 2013 року, у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
скасовано рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
7 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 11 грудня 2013 року, справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

6 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ст. 1046 ЦК України,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підставою перегляду цивільної справи
Верховним Судом України є неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підставі наведеної норми
переглядаються судові рішення суду
касаційної інстанції, якими завершено
судовий розгляд справи із остаточним
вирішенням спору по суті.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
не може бути предметом перегляду у
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, оскільки нею скасовано
рішення судів нижчих інстанцій з
передачею справи на новий розгляд, що
не означає остаточного вирішення
справи та застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті.

З урахуванням наведеного, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про стягнення коштів, набутих
без законних підстав, стягнення боргу
за договором позики за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.О. Лесько

В.О. Савченко