Справа №2-2390/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м.
Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді
Юрківа О.Р.

при секретарі
Чорненькій К.М.

за участю адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, за участю третьої особи - Першої
Львівської державної нотаріальної
контори Львівського міського
управління юстиції про поділ
спадкового майна та зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи Першої Львівської державної
нотаріальної контори Львівського
міського управління юстиції про
визнання права власності на спадкове
майно,-

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом, уточнивши який просив визнати
за ним право на спадкування
обов'язкової частки в спадщині у
розмірі ? частки спадкового майна.

В обґрунтування заявленого позову
покликався на те, що вдвох з
відповідачем ОСОБА_4 є синами покійної
ОСОБА_6, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
За час останнього року життя вона
проживала в квартирі АДРЕСА_1 у м.Львові
разом з відповідачем. Він проживав з
своєю дружиною ОСОБА_3 окремо оскільки
був інвалідом І групи і потребував
стороннього догляду. Після смерті
матері звернувся у першу Львівську
державну нотаріальну контору з заявою
про прийняття спадщини, яка
складається з: ? частки квартири
АДРЕСА_1, що знаходиться в гаражному
кооперативі «Аеропорт» за адресою:
АДРЕСА_2 автомобіля марки «Москвич»,
моделі «М-412», номерний знак НОМЕР_1, 1970
року випуску та грошових коштів у сумі
15000 грн. Проте, від нотаріуса довідався,
що за життя матір склала заповіт,
відповідно до якого єдиним спадкоємцем
належного їй майна є відповідач ОСОБА_4
Стверджував, що незалежно від змісту
заповіту, складеного матір'ю, як
інвалід І групи, повинен отримати свою
обов'язкову частку спадкового майна у
вигляді половини, яка належала б
кожному з них, у разі спадкування за
законом. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з
зустрічним позовом в якому просив
виділити обов'язкову частку ОСОБА_5 в
реальних майнових одиницях, без поділу
спадкового майна на частки. В
обґрунтування заявленого зустрічного
позову покликається на те, що дійсно
вони є синами покійної матері ОСОБА_6
Після її смерті вдвох звернулись у
Першу Львівську державну нотаріальну
контору з заявами про прийняття
спадщини, внаслідок чого 11.02.2011 року
було відкрито спадкову справу за
№75/2011р. 13.05.2002 року матір заповіла йому
належні їй на праві власності: гараж в
автогаражному кооперативі «Аеропорт»,
що на АДРЕСА_2 у м.Львові та 02.11.2007 року - ?
частину квартири АДРЕСА_1 у м.Львові.
Брату ОСОБА_5 03.07.2001 року заповіла
належну їй на праві власності ? частину
житлового будинку з відповідною
частиною господарчих забудівель, що
знаходяться у АДРЕСА_3. Автомобіль
марки «Москвич», моделі «М-412», номерний
знак НОМЕР_1, 1970 року випуску та грошові
кошти у сумі 16000 грн. повинні
спадкуватись за законом. Стверджує, що
законного права ОСОБА_5 на його
обов'язкову частку у спадщині не
заперечує та пропонує поділити між
ними спадкове майно з виділенням
реальних спадкових майнових одиниць,
без часток майна у вигляді 1/2 + 1/8 частки
квартири, ? частки гаражу - позивачу і ?
частки - відповідачу, які виникають при
виділенні ОСОБА_5 обов'язкової частки у
спадщині. Зважаючи на те, що його сім'я
житлом не забезпечена, тому претендує
на ? частину квартири АДРЕСА_1 у
м.Львові, що й виразилось волею
покійної матері. В такому випадку не
заперечуватиме, щоб решта спадкового
майна: автогараж, який розташований
поблизу помешкання брата та автомобіль
марки «Москвич», яким він фактично
користується й грошові заощадження
успадкував саме позивач. Вважає, що
такий поділ відповідатиме складеному
життєвому укладу кожного з них та, поза
всяким сумнівом - волі матері. Просив
зустрічний позов задовольнити, а в
задоволені первісного позову
відмовити за безпідставністю вимог.

У зв'язку із смертю позивача
ОСОБА_5, відповідно до вимог ст. 37 ЦПК
України, до участі у справі на стадії її
розгляду по суті, залучено
правонаступника ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_3 позов підтримала, давши
пояснення аналогічні доводам
викладеним у позові. Зустрічний позов
відповідача ОСОБА_4 заперечила та
пояснила, що враховуючи неприязні
стосунки, які склались між братами, які
є сторонами у справі за життя її
чоловіка, позивача ОСОБА_5, поділ
спадкового майна в добровільному
порядку чи спільне його використання є
неможливим. Попри те, з врахуванням
висновку будівельно-технічної
експертизи щодо визначення вартості
спадкового майна запропонувала два
можливі, на її розсуд, варіанти поділу
спадкового майна. Зокрема, в кожному
варіанті просить передати у власність
спірну квартиру АДРЕСА_1 у м.Львові
позивачу чи відповідачу без її
реального поділу, з обов'язковою
грошовою компенсацією в користь
сторони, котра її не отримає.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні
зустрічний позов підтримав, давши
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Позов ОСОБА_3
заперечив частково та пояснив, що разом
з своєю сім'єю проживає у квартирі
АДРЕСА_1 у м.Львові протягом досить
тривалого часу, сплачує комунальні
послуги та будь-якого іншого
помешкання немає. Тому, визнання права
власності на дану квартиру за
позивачем ОСОБА_7 вважає недопустимим.
До того, ж стверджує, що позивач значно
завищила оцінку автомобіля марки
«Москвич» та не має права претендувати
на обов'язкову частку спадкового майна,
яка мала б належати її чоловікові
ОСОБА_5, як інваліду. Більше того, за час
їхнього подружнього життя не набули
жодного майна, внаслідок чого, на його
переконання, позивач ОСОБА_3
безпідставно претендує на спадкове
майно, яке нажите виключно працею саме
його батьків. Доводи позивача ОСОБА_3
про те, що поділ спадкового майна
належить здійснювати з врахуванням
складених сімейних стосунків між
братами, слід застосувати саме
відносно позивача ОСОБА_3 згідно із
вимогами ст.1241 ч.1 ЦК України, шляхом
зменшення обов'язкової частки у
спадщині, на яку вона претендує.
Просить, уточнивши вимоги, визнати за
ним право власності, в порядку
спадкування, на квартиру АДРЕСА_1 у
м.Львові, вартістю 508765,00 грн. Стягнути з
нього на користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію в розмірі 270409,00 грн.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на
автомобіль марки «Москвич - 412»
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 3500,00 грн., автогараж АДРЕСА_2
м.Львові, вартістю 76639,00 грн., грошові
заощадження ОСОБА_6 15000,00 грн., з
відсотками.

В судове засідання представник
третьої особи за первісним і
зустрічним позовами - Перша львівська
державна нотаріальна контора не
з'явився, надіслав суду клопотання, в
якому просить розглянути справу у його
відсутності.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши
інші матеріали справи, (справу №2-2233/11),
оцінивши докази у їх сукупності, суд
приходить до переконання, що позови
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить
задовольнити частково, з огляду на
наступні встановлені судом обставини.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_5 (після смерті
правонаступник - ОСОБА_3.) та відповідач
ОСОБА_4 є рідними братами та синами
ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру, виданого 02.11.1995
року Виконавчим комітетом Львівської
міської ради, квартира АДРЕСА_1 у
м.Львові належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5
(а.с. 12). Дана квартира розташована на
третьому поверсі п'ятиповерхового
будинку, складається з трьох житлових
кімнат з комунальними вигодами,
загальною площею 65,6 к.в., в якій
зареєстровані співвласники.

ОСОБА_6, на свій погляд, розпорядилась
належним їй майном на випадок своєї
смерті, заповівши своїм синам майно,
яке належить їй на праві власності.

Зокрема, 03.07.2001 року, ОСОБА_6, у порядку
встановленому законом, заповіла своєму
синові ОСОБА_5 належну їй на праві
власності половину жилого будинку з
відповідною частиною господарських
будівель, що знаходиться в АДРЕСА_3.
(а.с. 29 спадкової справи).

Надалі, 13.05.2002 року, ОСОБА_6 заповіла
синові ОСОБА_4 гараж АДРЕСА_1 м.Львова
(а.с. 7 спадкової справи), а згідно
заповіту складеного 02.11.2007 року
заповіла ОСОБА_4 і частину квартири
АДРЕСА_1

Встановлено, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Після смерті матері, ОСОБА_4 11.02.2011 року
звернувся в Першу львівську державну
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини за заповітом, яка
складається з ? частини квартири
АДРЕСА_4

В цей же день, ОСОБА_4 подав у Першу
львівську державну нотаріальну
контору заяву про прийняття спадщини
за законом, яка складається з грошових
вкладів, з нарахованими відсотками та
компенсацією, які знаходяться у
відділеннях Ощадного банку та банку
Аваль. (а.с.4 спадкової справи).

В свою чергу, 24.02.2011 року ОСОБА_5 також
звернувся в Першу львівську державну
нотаріальну контору із заявою, в якій
виклав аналогічні вимоги. (а.с.18
спадкової справи).

На виконання оформлення спадщини після
смерті ОСОБА_6 завідуючим Першої
львівської державної нотаріальної
контори 11.02.2011 року скеровано до ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та Ощадбанк
запити щодо наявності та кількості
грошових вкладів на ім'я ОСОБА_6

У відповідь Львівська обласна дирекція
ПАТ «Райффайзен Банк» листом від 16.02.2011
року повідомила, що на ім'я ОСОБА_3
відкрито рахунки із залишком коштів:
поточний у сумі 3022,82 грн. та депозитний
у сумі 9000.00 грн.

Листом Філія Львівського міського
відділення №6319 ВАТ «Державний ощадний
банк України» від 24.02.2011 року
повідомила, що у відділенні відкриті
грошові вклади на ім'я ОСОБА_6 на
загальну суму 2904,37 грн.

В своїх листах банки повідомили, що
заповідальних розпоряджень щодо
грошових вкладень ОСОБА_6 не
здійснювала. Такі відомості відсутні і
в матеріалах спадкової справи.

Висновком будівельно-технічної
експертизи №10/12с, складеним 16.09.2013 року
ПП «Юридично-експертна компанія
«Юрекс» встановлено, що вартість
квартири АДРЕСА_1 у м.Львові становить
508765 грн. 1/8 частини цієї квартири
становить 63596 грн., а 3/8 - 190787 грн.
Вартість будівлі гаража АДРЕСА_2
становить 76639 грн. ? частки даного
гаража становить 19160 грн., а вартість 3/6
його частки складає 38319 грн. (а.с. 119-137).

Суд погоджується та приймає до
уваги доводи ОСОБА_5 в тому, що за
правилами ст. 1241 ЦК України, як
непрацездатний, незалежно від змісту
заповіту, він спадкує половину частки,
яка належала б кожному з них у разі
спадкування за законом.

З наданої позивачем в
підтвердження своїх доводів довідки,
виданої Галицькою міжрайонною МСЕК,
встановлено, що при повторному огляді,
який відбувся 05.03.2009року ОСОБА_5
встановлено першу групу інвалідності,
підгрупи «Б». Вказано, що потребує
стороннього догляду. (а.с.9).

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_5 вправі вимагати, щоб йому була
залишена зі спадщини половина його
законної частки, що власне й
встановлено рішенням апеляційного
суду Львівської області,
постановленого 28.05.2012 року, яке має
преюдиційне значення для вирішення
даного спору. (справа №2-2233/11, а.с. 86).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 має у
власності ? будинку на АДРЕСА_3 у
м.Львові та ? частину квартири АДРЕСА_1 у
м.Львові.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4
іншого помешкання не має і проживає в
спірній квартирі разом з своєю сім'єю
протягом тривалого часу, суд вважає, що
за ОСОБА_4 належить визнати право
власності, у порядку спадкування на
квартиру АДРЕСА_1 у м.Львові вартістю
508765 грн., стягнувши з нього в користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі
270410 грн.

Враховуючи те, що автомобілем марки
«Москвич», моделі «М-412», вартість якого
визначена сторонами в розмірі 3500.00грн.,
користувався саме ОСОБА_5 та позивачка,
спірний гараж знаходиться неподалік
від її помешкання та може
використовуватись для зберігання та
експлуатації даного автомобіля, суд
знаходить, що за ОСОБА_3 слід визнати
право власності на це майно із
грошовими заощадженнями 15000.00 грн., з
відсотками оскільки вартість спірної
квартири значно перевищує вартість
іншого спірного майна.

Разом з тим, згідно з вимогами ст.88 ЦПК
України, ст.4 ч.1 п.1 Закону України «Про
судовий збір» з позивача і відповідача
належить стягнути в користь держави
судовий збір, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 1241,1278 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю
третьої особи Першої Львівської
державної нотаріальної контори
Львівського міського управління
юстиції про поділ спадкового майна та
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, за
участю третьої особи Першої Львівської
державної нотаріальної контори
Львівського міського управління
юстиції про визнання права власності
на спадкове майно задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_4 право
власності, в порядку спадкування, на
квартиру АДРЕСА_1 у м.Львові, вартістю
508765,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію в розмірі 270410,00
грн.

Визнати за ОСОБА_3 право власності:

- на автомобіль марки «Москвич - 412»
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 3500,00 грн.,

- автогараж АДРЕСА_2 м.Львові, вартістю
76639,00 грн.

- грошові заощадження ОСОБА_6 - 15000,00 грн.,
з відсотками.

Стягнути з ОСОБА_3 2880,00 грн. судового
збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 3174,22 грн. судового
збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя О.Р.
Юрків