ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5671/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Дарницького районний
суд м. Києва

у складі: головуючого-судді
Шклянки М.П.

при секретарі
Яківчук К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Орган опіки та піклування Дарницького
району м. Києва про надання дозволів на
тимчасовий виїзд за кордон без згоди та
супроводу другого з батьків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про надання дозволів
на тимчасовий виїзд за кордон без годи
та супроводу другого з батьків,
посилаючись на наступне.

Позивач зазначає, що він та
відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
спільну малолітню дитину, доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом
з матір'ю.

Відповідачка, після розірвання шлюбу
стала чинити позивачу перешкоди у
спілкуванні з донькою, у зв'язку з чим
ОСОБА_2 змушений був звернутись до
Органів опіки та піклування для
встановлення годин спілкування з
дитиною.

ОСОБА_2 має намір провести свою літню
відпустку разом із донькою на морі за
кордоном, з метою її відпочинку та
оздоровлення, так як це рекомендовано
лікарями після проведення операції по
видаленню аденоїдів, але відповідачка
добровільно не надає згоди на виїзд
малолітньої доньки за кордон, у зв'язку
з чим позивач змушений звернутись до
суду для отримання дозволу.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд задовольнити позов.

Представник відповідачки позов не
визнала у повному обсязі з мотивів
наведених у її письмових запереченнях
та пояснила, що дані виїзди за кордон
будуть суперечити інтересам
неповнолітньої доньки. Крім того,
вважає, що позивач не надав суду докази
того, що поїздка буде в інтересах саме
дитини, у вільний час дитини, не
зазначив дати вид'їзду, ціль та яку
користь дана конкретна поїздка принесе
дитині. Крім того представником
відповідачки було надано суду довідку
від лікаря, з рекомендацією щодо
оздоровлення малолітньої дитини у
середній полосі України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, з'ясувавши
обставини та дослідивши докази по
справі, вважає, що в задоволенні
позовної заяви ОСОБА_2 необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
29.07.2013 року шлюб укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після
розірвання шлюбу залишилась проживати
разом з матір'ю. Позивач приймає участь
в утриманні дитини, шляхом сплати
відповідачці аліментів, що не
заперечувалось представником
останньої у судовому засіданні.

Позивач на підтвердження своїх вимог, а
саме, що донька потребує оздоровлення
на морі, надав суду довідку ТОВ
«Медичний центр Ганімед» від 07.06.2013
року та у судовому засіданні зазначив,
що відпочинок на морі дуже буде
корисним для дитини.

В свою чергу, представником
відповідачки було надано довідку від
лікаря, з рекомендацією щодо
оздоровлення дитини у середній полосі
України та згідно довідки «Центру
первинної медико-санітарної допомоги
№2» Дарницького району м. Києва від
07.05.2014 року, на даний час, дитина
соматично здорова.

При цьому на питання суду позивач не
зміг пояснити у яку країну буде
виїжджати з дитиною, на який час, чи
буде це дитячий оздоровчий табір, чи
інший заклад, у який умовах буде
проживати дитина. З відповідей
позивача вбачалося лише те, що він хоче
особисто собі влаштувати відпочинок і
сам не визначився з країною та з колом
осіб які будуть його супроводжувати
окрім неповнолітньої доньки.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватись про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
поважати дитину.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення
батьками своїх прав та виконання своїх
обов'язків мають ґрунтуватись на
повазі до прав дитини та її людської
гідності, батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

Стаття 15 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачає, що дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини. У разі коли батьки не можуть
дійти згоди щодо участі одного з
батьків, який проживає окремо, у
вихованні дитини, порядок такої участі
визначається органами опіки та
піклування за участю батьків виходячи
з інтересів дитини. Рішення органів
опіки та піклування з цих питань
можуть бути оскаржені до суду у
порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищевказані норми
законодавства, можливо зробити
висновок, що батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані
турбуватись, піклуватись про дитину,
про її фізичний, духовний та моральний
розвиток, таким чином, який би не
суперечив інтересам, життю та здоров"ю
самої дитини.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК
України фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

За нормою статті 2 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» документом,
що дають право на виїзд з України і
в'їзд в Україну та посвідчує особу
громадянина України під час
перебування за її межами, є, зокрема,
проїзний документ дитини.

Згідно ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону
оформлення проїзного документа
дитини провадиться на підставі
нотаріально засвідченого клопотання
батьків або законних представників
батьків чи дітей у разі потреби
самостійного виїзду неповнолітнього
за кордон. У клопотанні зазначаються
відомості про дитину, а також про
відсутність обставин, що обмежують
відповідно до цього Закону право на
виїзд за кордон (лише для дітей віком
від 14 до 18 років).

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМ України №231 від 31 березня
1995 року, з наступними змінами і
доповненнями, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року № 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», встановлено, що виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
судове рішення про надання дозволу на
виїзд дітей за кордон без дозволу та
супроводу одного з батьків має містити
такі ж умови як і нотаріально
посвідчена згода, оскільки такі умови
прямо передбачено законодавством, яке
не містить будь яких виключень для
вирішення такого питання у судовому
порядку.

На підставі вікладеного, суд приходить
до висновку, що позивачем не надано
доказів того, що поїздка малолітньої
ОСОБА_4 разом з батьком за кордон без
супроводу матері буде в інтересах
дитини. Крім того, позивачем не надано
суду відомостей про дату, час виїзду,
місце перебування дитини та тривалість
поїздки, що є важливим, оскільки мати
дитина має повне право бути
проінформована про місцеперебування
дитини. Крім того, суд бере до уваги,
рекомендацію лікарів про оздоровлення
дитини у середній полосі України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що позивач не довів свої
позовні вимоги належним чином, у
зв'язку з чим у задоволенні позовної
заяви ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Орган опіки та піклування Дарницького
району м. Києва про надання дозволів на
тимчасовий виїзд за кордон без згоди та
супроводу другого з батьків -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Суддя: