22.05.2014 року Московський районний суд
в складі: головуючого судді - Поліщук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
позовну заяву Публічне акціонерне
товариство Акціонерний банк
«Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк»,
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про звернення стягнення
Позивач ПАТ АБ "Укргазбанк" звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_1,
посилаючись на те, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1 (літ. В-5),
яка до переходу права власності до
відповідача перебувала під іпотекою за
договором №16/08-Б від 09.06.2008 р.,
укладеного між банком та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, на виконання умов договору
кредиту від 26.12.2007 р., укладеного між
В зв'язку з переходом права власності
до відповідача від попередніх
іпотекодавців, банк посилаючись на
положення ст. 23 Закону України "Про
іпотеку", вважає, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, і тому відповідач став
іпотекодавцем вищезгаданої квартири, в
зв'язку з чим, банк має право звернути
стягнення на цю квартиру в рахунок
погашення заборгованості позичальника
ОСОБА_2 по кредитному договору № 20 від
За таких обставин банк просить в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору № 20 від 26.12.2007 р.
позичальника ОСОБА_2 звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (літ. В-5),
яка належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_1 на підставі
Договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 22.03.2012
за реєстровим № 415, з початковою ціною
продажу предмету іпотеки з прилюдних
торгів у розмірі 90% від вартості
предмета іпотеки, визначеної суб'єктом
оціночної діяльності відповідно до
законодавства України.
Представник позивача, надав суду заяву
в якій просив справу розглядати за його
відсутності, позов підтримав в повному
обсязі, не заперечував проти заочного
розгляду справи (т. 1 а.с. 243).
Відповідач та треті особи про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином та вчасно, однак в
судове засідання не з'явилися, причини
неявки суду не. Таким чином, у
відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
суд розглядає справу на підставі
наявних у ній доказів.
Зі згоди представника позивача, суд
постановляє заочне рішення по справі,
що відповідає положенням ст. ст. 224-226
Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає до
задоволенню. При цьому суд виходить з
Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.
Між позивачем та ОСОБА_2 26.12.2007 року був
укладений Кредитний договір № 20, за
умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит
у сумі 2 644 000,00 дол. США на строк з 26.12.2007
року по 25.12.2012 року зі сплатою процентів
за користування кредитними коштами,
виходячи із 12,5% річних (т. 1 а.с. 12-14).
ОСОБА_2 взяті зобов'язання не виконував
з грудня 2008 року. Тому рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 13.05.2010 р. по справі № 2-1404/10 на
користь банку стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1 664 543,02 грн., 2 630 252,33
дол. США, а також судові витрати у сумі
1700,00 грн. та 120,00 грн. (т. 1 а.с. 29-31)
Постановою ВП № 31363558 від 22.02.2012р.
відділом примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрито виконавче провадження щодо
ОСОБА_2 на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33
дол. США. (т. 1 а.с. 39)
Постановою ВП №29965421 від 11.11.2011 відділом
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрито виконавче провадження щодо
ОСОБА_3 на суму 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33
дол. США. (т. 1 а.с. 40) Рішення суду на
даний час не виконане.
Проценти за користування кредитними
коштами та пеня продовжують
нараховуватись, тому заборгованість
ОСОБА_2 по кредитному договору станом
на 01.06.13 р. становить 3 664 801,99 дол. США та 23
800 945.13 грн. пені. (т. 1 а.с. 8-11)
У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
іпотекодавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3 був
укладений договір іпотеки № 16/08-Б від
09.06.2008. (т. 1 а.с. 16-19)
Відповідно до п. 2.1.1. Договору предметом
іпотеки є нерухоме майно - житловий
будинок літ. В-5, загальною площею 6 422,9
кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м, (в
житловому будинку розташовано 123
квартири), що находиться за адресою:
Відомості про іпотеку внесені до
Державного реєстру іпотек,
реєстраційний № 7356523, що підтверджено
Витягом з Державного реєстру іпотек №
19045058 від 09.06.2008р. На відчуження предмету
іпотеки накладено заборону,
реєстраційний № 7356237, що підтверджено
Витягом про реєстрацію в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна № 19044890 від 09.06.2008р. (т. 1
Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 11.09.2009 р. договір іпотеки
№ 16/08-Б було визнано недійсним, запис
про іпотеку виключений з реєстру
іпотек. (т. 1 а.с. 26-28)

На підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4 22.03.2012 за реєстровим № 415
квартира АДРЕСА_1 (літ. В-5) належить на
праві власності відповідачу. (т. 1 а.с. 138)

У подальшому, 04.04.2012 судовою колегією
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 11.09.2009 р. по справі № 2-9061
скасоване. В задоволенні позову ОСОБА_2
та ОСОБА_3 до банку про визнання
договору іпотеки недійсним відмовлено.
(т. 1 а.с. 32-36)

Відомості у Державному реєстрі іпотек
щодо предмету іпотеки поновлено,
реєстраційний номер 12489264, що
підтверджено Витягом з Державного
реєстру іпотек № 36009183 від 14.05.2012.
Відомості у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
також поновлено, реєстраційний номер
12488862, що підтверджено Витягом від 14.05.2012
р.№ 36008860. (т. 1 а.с.37)

Так, пунктом 3.2.8 Кредитного договору
передбачено, що в разі невиконання
позичальником зобов'язань,
передбачених цим договором,
відшкодування заборгованості за
дійсним договором здійснюється банком
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, згідно договору іпотеки.

У відповідності до приписів п. 3.1.6
договору іпотеки
"Іпотекодержатель/Банк" має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
у випадку одноразового чи
неодноразового прострочення
Іпотекодавцем сплати процентів за
користування кредитними коштами,
неповернення кредиту або порушення
інших умов кредитного договору, за
рахунок коштів, виручених від
реалізації предмету іпотеки одержати
задоволення своїх вимог на свій розсуд
переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 Цивільного
кодексу України у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частинами 4 та 5 ст. З Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що іпотекою може
бути забезпечене виконання дійсного
зобов'язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності
на предмет іпотеки, набуває статусу
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що до
правовідносин сторін підлягає
застосування стаття 23 Закону України
«Про іпотеку», а отже теперішній
власник - ОСОБА_1, має всі права та
обов'язки іпотекодавця за договором
іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008.

Судові витрати суд розподіляє на
підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК
України, ст. ст. 589, 590 ЦК України, ЗУ "Про
іпотеку"

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року
позичальника ОСОБА_2 у загальному
розмірі 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945,13
гривень звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4 22.03.2012 за реєстровим № 415, з
початковою ціною продажу предмету
іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90%
від вартості предмета іпотеки,
визначеної суб'єктом оціночної
діяльності відповідно до
законодавства України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок
судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Т.В. Поліщук