Справа № 192/1192/14
Провадження № 2/192/405/14
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні
заяви про забезпечення позову

01 жовтня 2014 року суддя Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області Омелюх В.М., розглянувши заяву
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
“ПРИВАТБАНК” до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в загальній сумі 16873 гривень 66 копійок
станом на 30 квітня 2014 року.

У поданій до суду разом з позовною
заявою заяві про забезпечення позову
ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» просить в межах
суми заборгованості за кредитом в
розмірі 16873 гривень 66 копійок вжити
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти,
рухоме й нерухоме майно, які належать
ОСОБА_1 (село Аполонівка вул.Леніна,67
Солонянського району
Дніпропетровської області), шляхом
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження,
посилаючись на те, що відповідач, щоб не
задовольняти вимоги кредитора по
виконанню зобов’язань за кредитним
договором може в будь-який момент
передати третім особам право власності
на належне йому майно та кошти,
переховувати його від банку й
державної виконавчої служби, а також
проводити інші операції з майном та
коштами для позбавлення банку
можливості задовольнити свої вимоги за
рахунок належного відповідачеві майна,
звернувши ухвалу суду про
забезпечення позову до термінового
виконання.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а відповідно до
п.2 ч.2 ст. 151 ЦПК України, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв’язку із застосуванням
відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
б/н від 03 вересня 2007 року станом на 30
квітня 2014 року в розмірі 16873 гривні 66
копійок, з яких 24 17 гривень 30 копійок
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 400 гривень
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 250 гривень штраф
(фіксована частина) 791 гривня 60 копійок,
штраф (процентна складова), а
заборгованість по кредиту складає 13014
гривень 76 копійок. Заява про
забезпечення даного позову не
обґрунтована відповідно до вимог ст.151
ЦПК України, оскільки крім посилання на
розмір позовних вимог не зазначені
будь-які докази щодо того, що
відповідачеві у даній справі належить
на праві власності будь-яке майно та
грошові кошти, в тому числі і за
зазначено в заяві про забезпечення
позову, як не надано і будь-яких доказів
вартості майна, щодо якого прохають
застосувати забезпечення позову в
межах суми заборгованості за кредитним
договором, що перешкоджає перевірити
співмірність вартості майна, щодо
якого прохають застосувати
забезпечення позову, розміру позовних
вимог.

З урахуванням зазначеного та посилання
позивача тільки на те, що існує ризик
продажу майна не дає суду підстав для
вжиття заходів забезпечення позову, в
тому числі шляхом накладення арешту на
майно, тим самим безпідставно
позбавити власника права користування
та розпорядження цим майном до
вирішення по суті цивільно-правового
спору.

З урахуванням викладеного, приходжу до
висновку, що заява позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту та заборони відчуження майна,
до розгляду позову по суті є
необґрунтованою на законі, а
необхідність забезпечення позову не
вмотивована, в зв’язку з чим в
задоволенні заяви про забезпечення
позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151-153 України,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк “ПРИВАТБАНК” до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: