Справа № 477/1820/14-ц
Провадження № 2/477/962/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому
судовому засіданні в залі Жовтневого
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2014 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідачки про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 35857,45 грн.

В позовній заяві зазначав, що 31
березня 2007 року між сторонами був
укладений договір кредиту №NКХRRX10300033
на суму 1969,20 грн. зі сплатою 12 % річних.

Посилаючись на те, що за час
користування кредитом відповідачка не
виконувала його умови та не сплачувала
кредитні платежі належним чином, через
що станом на 2 липня 2014 року за нею
утворилася загальна заборгованість в
сумі 35857,45 грн., тому просив стягнути її
з відповідачки на свою користь та
понесені судові витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, надіслала заяву
з проханням розглядати справу без її
участі, позов просила задовольнити, не
заперечувала проти винесення заочного
рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилася, проте звернулася до суду
із заявою, в якій просила застосувати
строки позовної давності у зв'язку з
чим у задоволенні позову відмовити.

Суд, вважає за можливе здійснити
розгляд справи за відсутності сторін,
оскільки наявних в ній матеріалів
достатньо для її вирішення по суті.

Дослідивши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих доказів, суд
встановив, що 31 березня 2007 року між
позивачем та відповідачем був
укладений в письмовій формі кредитний
договір (далі - Договір), в якому сторони
узгодили всі його умови (а.с. 510).

Відповідно до Договору акціонерне
товариство «ПриватБанк» (далі - Банк),
що мало на той час статус закритого
акціонерного товариства, зобов'язалося
надати позичальнику, тобто
відповідачці, споживчий кредит в сумі
1969, 20грн. строком до 31.03.2008 року, зі
сплатою відсотків в розмірі 1,0 % на
місяць та щомісячної комісії в сумі 48, 25
грн.

На підтвердження укладення Договору
між сторонами була складена та
підписана Заяв позичальника.

Згідно вказаної заяви, позичальник
ознайомлений із Умовами та Правилами
надання банківських послуг. Також цією
заявою позичальник виразив згоду про
те, що вищевказана заява разом із
Умовами та Правилами надання
банківських послуг складає між нею та
банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до п. 5.5 Умов та Правил,
сторони узгодили, що термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, процентів, винагороди та
неустойки за даним договором
встановлюється строком 5 років.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України
кредитодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути кредитодавцю кредит у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання та повинен
сплатити суму боргу та процентів,
передбачених договором.

Разом з тим, відповідно до ст. 267 ЦК
України - Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Враховуючи, що за умовами
вищевказаного договору термін
повернення кредиту було встановлено до
31 березня 2008 року, то строки позовної
давності які встановлені положеннями
ст. 257-258 ЦК України, так і умовами
вищевказаного договору (тривалістю 5
років), на час звернення позивача із цим
позовом до суду минув, у зв'язку з чим у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості за кредитним договором
від 31.03.2007 року №NКХRRX10300033, відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Жовтневий районний суд Миколаївської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення або отримання копії.

Суддя
Л.М. Семенова