Провадження № 2/127/6535/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.10.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Саблук С.
А.,

при секретарі Гуменюку Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Вінницької
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась з
позовною заявою ОСОБА_1 до Вінницької
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування. Позов
мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2, її
батько - ОСОБА_2, перебуваючи в м.
Ростов-на-Дону Ростовської області,
помер. Після смерті батька позивачки,
відкрилась спадщина, яка складається з
37/75 частин житлового будинку АДРЕСА_1,
що належали йому на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого Другою
державною нотаріальною конторою 30.10.1989
року за реєстром 2-2789, дублікат якого
виданий Державним нотаріальним
архівом 18 вересня 2003 року за реєстром №
251. Згідно заповіту, складеного - ОСОБА_2
та посвідченим приватним нотаріусом
Кролевецької державної нотаріальної
контори, ОСОБА_3, заповідач, тобто
батько ОСОБА_1 заповів останній,
належну йому частину житлового
будинку, з відповідними надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. На
час відкриття спадщини позивачка була
зареєстрована та постійно проживала в
спірному будинковолодінні, а також
здійснювала догляд за ним. В
передбачений 6 місячний термін, після
смерті батька, позивачка подала до
Другої вінницької нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
проте, державний нотаріус відмовив її у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
посилаючись на те, що склад спадкового
майна не відповідає предмету заповіту.
Вказані обставини й змусили ОСОБА_1
звернутись до суду з позовом, в якому
вона просила суд визнати за нею право
власності на 37/75 ідеальну частку
житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засідання позивачка та її
представник не з'явились, проте від
представника позивачка надійшла заява
про розгляд справи у відсутність
останньої, в якій вона зазначила, що
підтримує вимоги ОСОБА_1 в повному
обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, проте надав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність, в якій зазначив, що при
вирішенні спору покладається на розсуд
суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Ростов-на-Дону Ростовської області
помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серії НОМЕР_1 від 26.10.2011р.

Позивачка - ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, серії НОМЕР_2, виданим
відділом РАЦСу адміністрації
Ворошилівського району м.
Ростов-на-Дону 18.10.1955р.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина, яка складається з 37/75 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, що належали
йому на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого Другою
державною нотаріальною конторою 30.10.1989
року за реєстром 2-2789, дублікат якого
виданий Державним нотаріальним
архівом 18 вересня 2003 року за реєстром №
251.

Згідно заповіту, посвідченого
державним нотаріусом Кролевецької
державної нотаріальної контори ОСОБА_3,
25 листопада 2004 року, зареєстрованого в
реєстрі за №1-2279, складеного - ОСОБА_2,
останній заповів ОСОБА_1, належну йому
частину житлового будинку з
відповідними надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідною відміткою в паспорті
громадянина України ОСОБА_1 серії
НОМЕР_3, виданим Староміським РВ УМВС
України у Вінницькій області.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Згідно абзацу 3 п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3
ЦПК України передбачено право кожної
особи на захист свого цивільного права.

Так, в своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що
вона вчасно звернулась до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, однак, її було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки склад спадкового майна не
відповідає предмету заповіту, а саме:
визначенні приміщення в договорі
купівлі продажу частки в спірному
будинковолодінні не співпадають з
переліком приміщень, які є у фактичному
користуванні і тому не можуть бути
перенесені до свідоцтва, у зв'язку з цим
рекомендовано звернутися до суду.

В матеріалах цивільної справи, крім
іншого, міститься роз'яснення
державного нотаріуса Другої державної
нотаріальної контори, з якого
вбачається, що дійсно ОСОБА_1 вчасно
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, проте
відмолено їй було у видачі свідоцтва
про право на спадщину, з підстав
відсутності, серед поданих позивачкою
до нотаріальної документів, звіту про
оцінку спадкового майна.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що позивачка скористалась, наданим їй,
правом досудового врегулювання спору,
а саме звернулась до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, однак державним нотаріусом
їй було відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину, суд вважає
вимогу ОСОБА_1 щодо визнання за нею
права власності на спадкове майно,
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд не
приймає до уваги те, що причина відмови
останній в отриманні свідоцтва про
право на спадщину, зазначені в позовній
заяві, різняться з причиною відмови в
отриманні свідоцтва про право на
спадщину, зазначеною державним
нотаріусом в своєму роз'ясненні,
оскільки законодавцем не визначено
вичерпного переліку підстав, за яких
особа може звернутись до суду з позовом
про визнання за нею права власності в
порядку спадкування у разі відмови
державного нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, враховуючи вимогу
представника позивача про залишення
судових витрат за позивачкою, суд
вважає за доцільне сплачений ОСОБА_1
при зверненні з позовом до суду,
судовий збір залишити за останньою.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1269, 1270, 1297 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», ст.ст. 3, 324, 256, 257, 258, 259, 214,
215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
37/75 ідеальну частку житлового будинку
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: