АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Галичанського А.Д., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

з участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні власністю, виселення з
житлового приміщення та зняття з
реєстрації, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 14 липня 2014 року,

встановила:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просив виселити з
квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві власності, відповідача ОСОБА_3 та
зняти останнього з реєстрації.

Посилався на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
28.01.2014 року, реєстраційний №54.

Оскільки він має бажання та намір
проживати в даній квартирі зі своєю
сім'єю, так як іншого житла в нього
немає, в відповідач має можливість
проживати в АДРЕСА_2 просив висилити
ОСОБА_3 з спірної квартири та зняти його
з реєстрації.

Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 14 липня
2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено виселити з квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_3. та зняти його з
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

№22ц-1251/2014 рік Головуючий
у 1 інстанції Телешман О.В.

Категорія 44
Доповідач Чупікова В.В.

Вирішено питання відносно розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 14 липня 2014
року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в
якій він просить оскаржуване рішення
скасувати, у задоволенні позовних
вимог відмовити через неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції
відмовлено в задоволенні клопотання
про допит свідків, чим позбавлено його
можливості довести факт його
проживання з померлим пасинком ОСОБА_4
однією сім'єю. Також судом порушено п.9
ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Стягнувши з
нього на користь позивача судовий збір
в розмірі 243,60 грн., суд не врахував, що
він є інвалідом ІІ групи.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивач ОСОБА_1 просить її відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
позивач є власником спірної квартири і
відповідно до приписів ст.ст.316, 317, 319, 391
ЦК України йому належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном на власний
розсуд, та належить право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Судом встановлено і дане
підтверджується матеріалами справи, що
квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 28.01.2014 року,
реєстраційний №54. Вказане свідоцтво
ніким не ос порене та не визнане в
судовому порядку недійсним. Право
власності позивача зареєстроване в
Державному реєстрі речових правна
нерухоме майно 28.01.2014 року (а.с.5,6).

Відповідно до ст.ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Пунктом 33 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5
визначено, що відповідно до положень
ст.391 ЦК України позов про усунення
порушень права підлягає задоволенню,
якщо позивач доведе, що він є власником
і що діями відповідача порушується
його право власності. Такий позов
підлягає задоволенню і в тому разі,
коли позивач доведе, що є реальна
небезпека порушення його права
власності. При цьому суди повинні
брати до уваги будь-які фактичні дані
(ст.ст.57-59 ЦПК України), на підставі яких
за звичайних умов можна зробити
висновок про наявність такої
небезпеки.

Довідками Кельменецького ВУЖКГ від
12.05.2014 року, від 16.10.2013 року, №1172,
Кельменецької селищної ради від 22.05.2014
року №319 встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в
квартири АДРЕСА_1 як член сім'ї
колишнього власника ОСОБА_4.(а.с.7,40,48, 20).

Оскільки право власності колишнього
власника ОСОБА_4 на спірну квартиру
припинилося внаслідок смерті (п.11 ч.1
ст.346 ЦК України), то припинилося право
користування відповідача ОСОБА_3 цією
квартирою. Чинним законодавством
України не передбачено перехід прав та
обов'язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для скасування рішення
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 14 липня 2014
року в частині задоволення позовних
вимог позивача ОСОБА_1 та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Однак, що стосується доводів
апеляційної скарги про незаконність
стягнення з відповідача на користь
позивача судового збору в сумі 243 грн. 60
коп., то колегія суддів вважає, що вони
підлягають задоволенню та є
обґрунтованими.

Так, відповідач ОСОБА_3 являється
інвалідом 2 групи і відповідно до п.9 ст.5
Закону України «Про судовий
збір»(а.с.50,66) звільнений від сплату
судового збору.

За таких обставин, з урахуванням
наведеного вище, рішення суду першої
інстанції в частині розподілу судових
витрат та стягнення з відповідача
ОСОБА_3 судового збору в сумі 243 грн. 60
коп. постановлене з порушенням норм
матеріального права і на підставі п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України підлягає в цій частині
скасуванню.

На підставі п.9 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» та керуючись ст.ст. 209, 218,
307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 14 липня 2014
року в частині стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 263
грн. 60 коп. скасувати.

В решті рішення Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 14 липня 2014 року суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: