Ухвала

іменем україни

26 березня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
«Консоль ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Консоль
ЛТД»), публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» про
визнання недійсним договору іпотеки,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») на рішення Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 4 липня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 29 серпня 2003 року
між позивачем та ТОВ фірма «Консоль
ЛТД» укладено договір №1980/314-182(р)
пайової участі у будівництві
пансіонату сімейного типу. За умовами
цього договору сторони домовились про
спільну діяльність для досягнення
спільної мети, а саме: будівництво та
введення в експлуатацію пансіонату
сімейного типа в м. Ялта, с. Паркове. При
цьому, позивач зобов'язалась внести
пайовий внесок в сумі 97 770 доларів США, а
ТОВ фірма «Консоль ЛТД», в свою чергу,
прийняло на себе зобов'язання
завершити будівництво та виділити із
спільної часткової власності
позивачці її частку у вигляді
апартаментів в корпусі № 3, загальною
проектною площею 73,9 кв.м на 4 поверсі,
тип обробки «Економ» та нежитлове
приміщення в корпусі № 3, загальною
проектною площею 10 кв.м на 4 поверсі.

13 серпня 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ
фірма «Консоль ЛТД» був укладений
договір іпотеки, за яким ТОВ фірма
«Консоль ЛТД», отримавши кредитні
кошти, передало у іпотеку банку
нерухоме майно, до складу якого входить
спірне нерухоме майно. Позивач вважає,
що договір іпотеки, який укладений
відповідачами без її згоди,
перешкоджає набуттю нею права
власності на об'єкт договору пайової
участі та порушує її права, тому
зазначений договір підлягає визнанню
частково недійсним.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 4 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 серпня 2013 року,
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки,
укладений 13 серпня 2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ
«Консоль ЛТД», в частині передачі в
іпотеку банку апартаментів № 12 в
корпусі № 3 на четвертому поверсі,
загальною площею 76,3 кв.м та в частині
нежитлового приміщення № ХХІІІ,
загальної проектної площею 10 кв.м. по
АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
виходив із того, що при укладанні
договору іпотеки відповідачем були
порушені вимоги ст. 5 Закону України
«Про іпотеку» (в редакції, чинній на
момент укладання договору іпотеки) та
вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки
позивач, як особа, що повністю сплатила
пайовий внесок за апартаменти,
обумовлений договором про пайову
участь у будівництві та набула майнове
право на зазначену нерухомість, згоди
на передачу в іпотеку її частки
нерухомого майна не давала.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 29 серпня 2003 року між
ТОВ фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_3
укладено договір №1982/314-182 (р) пайової
участі у будівництві пансіонату
сімейного типу за адресою: м. Ялта, смт.
Паркове. За умовами цього договору
сторони домовились про спільну
діяльність для досягнення спільної
мети, а саме: проектування, будівництво
та ведення в експлуатацію об'єкту. При
цьому, позивач зобов'язалась внести
пайовий внесок в сумі 97 770 доларів США у
гривні по курсу НБУ, а ТОВ фірма
«Консоль ЛТД» прийняло на себе
зобов'язання завершити будівництво в
строк до 31 травня 2005 року та виділити в
натурі апартаменти в корпусі № 3,
загальною проектною площею 73,9 кв.м на 4
поверсі, тип обробки «Економ»,
нежитлове приміщення в корпусі №3,
загальною проектною площею 10 кв.м на 4
поверсі.

Відповідно до пункту 2.1 договору
пайовик зобов'язується в якості свого
вкладу в спільну діяльність по
дольовій участі в будівництві внести
грошові кошти у сумі 97 770 доларів США у
національній валюті по курсу НБУ на
момент оплати за договором.

За умовами пункту 2.5 зазначеного
договору після внесення позивачем
свого вкладу у спільну діяльність у
вигляді грошових сум, позивач набуває
право на пайову (часткову) участь в
будівництві, а фірма втрачає право
розпоряджатися зазначеною часткою
позивача без згоди останнього.

Пайовий внесок був внесений позивачем
у повному обсязі в сумі 97 770
доларів США на рахунок ТОВ фірма
«Консоль ЛТД» 10
вересня 2003 року (а.с. 19-20).

13 серпня 2007 року між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ТОВ фірма «Консоль ЛТД»
укладений договір іпотеки, за умовами
якого товариство, отримавши кредитні
кошти, передало в іпотеку банку об'єкт
незавершеного будівництва,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
об'єкт незавершеного будівництва,
розташований за адресою: АДРЕСА_2

5 травня 2009 року між ТОВ фірма «Консоль
ЛТД» та ОСОБА_3 складено акт про
виконання договору будівництва та
передачу об'єкту позивачці в смт.
Паркове, за яким фірма надала
апартаменти АДРЕСА_3 (а.с. 5).

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи; правила про іпотеку
землі та інші окремі види застав
встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом
застави може бути будь-яке майно
(зокрема річ, цінні папери, майнові
права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України
заставодавцем може бути власник речі
або особа, якій належить майнове право,
а також особа, якій власник речі або
особа, якій належить майнове право,
передали річ або майнове право з правом
їх застави.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про
іпотеку» у редакції, яка була чинною на
час укладення спірного договору
іпотеки, предметом іпотеки також може
бути об'єкт незавершеного будівництва
або інше нерухоме майно, яке стане
власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець може
документально підтвердити право на
набуття ним у власність відповідного
нерухомого майна у майбутньому.

У пункті 1.4 договору іпотеки від 13
серпня 2007 року передбачено, що іпотека
розповсюджується на всі приналежності
предмета іпотеки та на всі невід'ємні
від майна поліпшення, складові частини
та внутрішні системи, що існують на
момент укладання цього договору та
виникнуть у майбутньому. Всі зроблені
іпотекодавцем у період дії цього
договору всілякого роду поліпшення,
будівельні, реконструкційні роботи,
зміни, доробки тощо автоматично стають
предметом даного договору іпотеки -
предметом іпотеки - і не потребують
внесення змін до цього договору
іпотеки.

Поняття «іпотека майнових прав» і
регулювання відносин при передачі в
іпотеку майнових прав у цьому Законі
відсутні.

Стаття 5 Закону України «Про іпотеку»
не визначала майнові права як предмет
іпотеки.

Майнові права на об'єкт незавершеного
будівництва віднесені до предмета
іпотеки згідно із Законом України «Про
запобігання впливу світової
фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва», яким у 2008 році було
внесено зміни до законодавчих актів
України, у тому числі до Закону України
«Про іпотеку».

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном
як особливим об'єктом вважаються річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки. Майнові права є
неспоживною річчю та визнаються
речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» дає визначення
поняття «майнові права», які можуть
оцінюватися, як будь-які права,
пов'язані з майном, відмінні від права
власності, у тому числі права, які є
складовими частинами права власності
(права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права (права на провадження діяльності,
використання природних ресурсів тощо)
та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є
об'єктом будівництва (інвестування), не
є речовими правами на чуже майно,
оскільки об'єктом цих прав не є «чуже
майно», а також не є правом власності,
оскільки об'єкт будівництва
(інвестування) не існує на момент
встановлення іпотеки, а тому не може
існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна
визначити як «право очікування», є
складовою частиною майна як об'єкта
цивільних прав. Майнове право - це
обмежене речове право, за яким власник
цього права наділений певними, але не
всіма правами власника майна, та яке
засвідчує правомочність його власника
отримати право власності на нерухоме
майно чи інше речове право на
відповідне майно в майбутньому.

Стаття 5 Закону України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» установлює, що
іпотека виникає відповідно до цього
Закону та Закону України «Про іпотеку»
щодо нерухомого майна, об'єктів
незавершеного будівництва та майнових
прав на нерухомість, будівництво якої
не завершено.

Іпотекодавцем за іпотечним договором,
предметом іпотеки за яким є майнові
права на нерухомість, будівництво якої
не завершено, може бути забудовник -
особа, яка організовує спорудження
нерухомості для власних потреб чи для
передачі її у власність іншим особам,
або особа, власністю якої стане ця
нерухомість після завершення
будівництва (ч. 7 ст. 5 Закону).

Отже, майнове право, що є предметом
іпотечного договору, - це обумовлене
право набуття в майбутньому прав
власності на нерухоме майно (право під
відкладальною умовою), яке виникає
тоді, коли виконані певні, але не всі
правові передумови, що є необхідними й
достатніми для набуття речового права.

Судами встановлено, що позивач
виконала свої грошові зобов'язання за
договором пайової участі, повністю
сплативши вартість об'єкта
будівництва, тобто вчинила дії,
спрямовані на виникнення юридичних
фактів, необхідних і достатніх для
отримання права вимоги переходу права
власності на об'єкт будівництва або
набуття майнових прав на цей об'єкт.

З огляду на зазначені вимоги закону,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, правильно визначивши,
які правовідносини випливають із
встановлених обставин справи, суди
попередніх інстанцій обґрунтовано
задовольнили позов ОСОБА_3, виходячи з
того, що майнові права на відповідні
апартаменти у незавершеному
будівництвом житловому будинку,
вартість яких була сплачена позивачем
за договором пайової участі,
відповідно до положень Закону України
«Про іпотеку» у редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, не могли бути предметом
застави та що ТОВ фірма «Консоль ЛТД»
неправомірно передало в іпотеку
зазначені майнові права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, судова колегія
відхиляє касаційну скаргу та залишає
оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 4
липня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 21
серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. ГончарГоловуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева С.О.
Карпенко І.К. ПаріноваСудді:В.І. Амелін