АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/9077/2012
Номер провадження 22-ц/786/2836/14
Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.
Доповідач Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленка О.О.,

Суддів:Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі : Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Дочірнього
підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» та заявою
Національної акціонерної компанії «
Надра України»

про приєднання до апеляційної скарги

на рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 30
квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Національної акціонерної компанії
«Надра України», Дочірнього
підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія», голови
правління Національної акціонерної
компанії «Надра України» Пономаренка
Олександра Володимировича,
прокуратури Полтавської області про
скасування наказу про звільнення,
поновленя на займаній посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, заборгованості по
заробітній платі та відшкодування
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 30 квітня 2014 року
позов - ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано наказ НАК «Надра України» №
61-к від 16.06.2009 року про звільнення
ОСОБА_4 з посади директора Дочірнього
підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора
Дочірнього підприємства Національної
акціонерної компанії «Надра України»
Полтавнафтогазгеологія» з 17.06.2009 року.

Стягнуто з Національної акціонерної
компанії «Надра України» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з моменту
звільнення по день поновлення на
посаді в розмірі 471 159 грн. з утриманням
та перерахуванням до бюджету та
державних цільових фондів податків та
обов'язкових платежів, у рахунок
відшкодування моральної шкоди кошти в
сумі 10 000 грн., судові витрати на
правову допомогу в сумі 8 200 грн.,
всього 489 359 грн.

Стягнуто з НАК « Надра України» на
користь держави судовий збір в сумі 3
562,80 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_4- відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на
посаді директора Дочірнього
підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць в розмірі 10 084,62
грн. допущено до негайного виконання.

З рішенням суду не погодився
відповідач ДП НАК « Надра України
« Полтавнафтогазгеологія» та його
представник Архангельська Ю.С. подала
на нього апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі

Апелянт вважає рішення суду першої
інстанції незаконним та
необґрунтованим в зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

При цьому апелянтом зазначено, що
судом першої інстанції не було
враховано, що позивач у справі був
звільнений без будь - яких порушень
законодавства на підставі заяви про
звільнення, яку відповідно до висновку
експерта він написав власноручно. Крім
того, стягнувши середній заробіток з
НАК « Надра України», судом не було
враховано, що ДП НАК «Надра України» є
окремою юридичною особою, яка і повинна
відповідати за своїми зобов'язаннями в
рамках провадження судової справи
№18/117 про банкрутство ДП НАК «
Надра України» «
Полтавнафтогазгеологія».

В своїй заяві про приєднання до
апеляційної скарги ДП НАК « Надра
України» «
Полтавнафтогазгеологія» голова
правління Національної акціонерної
компанії « Надра України» -Климович
Я.Я., також просить скасувати рішення
суду першої інстанції та постановити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4, оскільки НАК «
Надра України» при звільненні ОСОБА_4
його права не порушувала, звільнення
позивача було здійснено відповідно до
законодавства та за його
волевиявленням.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги,заперечення на
апеляційну скаргу, вважає, за необхідне
її відхилити за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що наказ про звільнення позивача
з роботи за власним бажанням від 16
червня 2009 року являється незаконним,
оскільки у вказаний період позивач
перебував у відпустці та був тимчасово
непрацездатний. Також, після доведення
до позивача 18 червня 2009 року в усній
формі наказ про його звільнення,
останній продовжив працювати на
займаній посаді, що є фактичним
допуском його до роботи та є свідченням
укладення нового трудового договору
відповідно до ч.4 ст. 24 КЗпП.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що наказом голови
правління НАК «Надра України» № 259-к
від 27 вересня 2006 року позивач був
призначений на посаду генерального
директора Дочірнього підприємства НАК
«Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» / а.с.13/.

24 жовтня 2006 року між відповідачем в
особі Голови правління НАК «Надра
України» та позивачем було укладено
контракт № б/н з керівником дочірнього
підприємства НАК «Надра України».

13 листопада 2006 року його було
відсторонено від займаної посади, а 20
лютого 2007 року звільнено з займаної
посади. З вересня 2007 року на виконання
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 27 березня 2007 року його було
поновлено на займаній посаді.

04 вересня 2007 року відповідач вдруге
звільнив його з посади директора ДП
«Полтавнафтогазгеологія».

27 лютого 2008 року на виконання рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 5 лютого 2009 року відповідач
поновив його на посаді директора ДП НАК
«Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія».

Того ж числа між відповідачем в особі
Голови правління HAK «Надра України»
Пономаренка О.В. та ним вдруге, в зв'язку
з закінченням строку дії попереднього
контракту було укладено контракт № б/н
з керівником ДП HAK «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія», строк дії
якого з 27 лютого 2008 року по 26 лютого 2013
року / а.с. 14-18/.

11 грудня 2008 року його втретє було
звільнено з посади керівника ДП HAK
««Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» на підставі
п. 1-1 ст. 41 КЗпП, а виконуючим обов'язки
директора відповідно до наказу № 352-к
від 22 грудня 2008 року призначено ОСОБА_8

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 22 січня 2009 року, яке
набрало чинності 10 червня 2009 року
звільнення було визнано незаконним та
його поновлено на займаній посаді.

Станом на 18 червня 2009 року відповідач
не виконав рішення суду від 22 січня 2009
року про поновлення його на роботі,
наказу про це не видав, хоча допустив до
виконання службових обов'язків
директора ДП «Надра
України» Полтавнафтогазгеологія».

16 червня 2009 року НАК « Надра України»
видала наказ про звільнення позивача
за власним бажанням з вказаної дати.
Про вказаний наказ ОСОБА_4 був
повідомлений лише 18 червня 2009 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
наказ про звільнення позивача був
виданий з порушенням норм трудового
законодавства, а тому він є незаконним
та підлягає скасуванню, а позивач
поновленню на роботі, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП
України не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності, а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач в період звільнення з
роботи перебував у відпустці та був
тимчасово непрацездатним, що
підтверджується листками
непрацездатності / а.с. 115, 116/.

Також, колегія суддів приймає до
уваги покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили, що
позивач не мав наміру звільнятись та
продовжував працювати на займаній
посаді після видачі наказу про
звільнення останнього, що є фактичним
допуском його до роботи та є свідченням
укладення нового трудового договору
відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП.

Також свідок ОСОБА_3, яка працює
начальником відділу кадрів ДП НАК «
Надра України» надала пояснення, що
оригінал наказу про звільнення до
цього часу на підприємство так і не
надійшов, а тому вона була позбавлена
можливості внести в трудову книжку
запис про звільнення позивача.

Крім того, свідки також
підтвердили, твердження позивача, що
заяву про звільнення за власним
бажанням він писав 16.06.2006 року, яку
відразу відкликав.

Відповідно до висновку експерта
№ 1361/13617/13-32 (т2 а.с.217-228) від 20.01.2014 року
рукописний текст заяви про звільнення
а власним бажанням, за винятком
рукописного запису «…з 16.06.2006 року»
(а.с.268 т.1) виконано ОСОБА_4

Рукописний текст заяви про звільнення
за власним бажанням, а сам : «… Прошу
звільнити мене з займаної посади за
власним бажанням…» та приписка після
крапки «…з 16.06.2006 року». Виконані
однією особою, ОСОБА_4

Рукописні записи на поштовому
конверті, який адресований НАК « Надра
України» від ОСОБА_4 / а.с. 269/ виконані не
ОСОБА_4, а іншою особою.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції що позивач не подавав
заяви про звільнення за власним
бажанням 16.06.2009 року, а раніше подану
датовану 16.06.2006 року - відкликав, тому з
цих підстав його звільнено незаконно.

В зв'язку з незаконним звільненням
позивача, колегія суддів вважає, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_4 про стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Згідно частини 2 ст. 235 КЗпП
України передбачено, що при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного
року, не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає вірним розрахунок
позивача про стягнення з відповідача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 471 159 грн..

Крім того, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що незаконними діями
відповідача ОСОБА_4 було завданої
моральної коди, яка виразилась у його
моральних переживаннях внаслідок
постійного тиску, що виразилося у
неодноразових звільненнях, які в
подальшому судами визнавались
неправомірними.

Між шкодою відповідачем та його
протиправними діями існує причинний
зв'язок, оскільки саме від його дій
позивач протягом значного періоду
переживає суттєві душевні страждання,
втратив душевний спокій та рівновагу,
підірвано його авторитет як керівника.
Колегія суддів, вважає, що ці дії
вчинені відповідачем умисно.

Також, відповідно до статті 79 ЦПК
України витрати на правову допомогу
відносяться до судових витрат, а
частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що «стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати».

Позивачем надані докази в
підтвердження понесених ним витрат про
надання правової допомоги, а саме
договір про це та квитанцію про сплату
в сумі 8200 грн. Суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що ця сума
також підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України»
«Полтавнафтогазгеологія» та заяву НАК
« Надра України» про приєднання до
апеляційної скарги - відхилити.

Рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 30 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : ___________ О.О.
Буленко

Судді: ______________ Л.М. Омельченко
___________В.М.Триголов