Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/778/2444/14
Головуючий у 1-й інстанції Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів Воробйової І.А.

Маловічко С.В.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 квітня 2014 року у справі
за поданням державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження
громадянина-боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину у
зв'язку з навчанням.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 02 квітня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на період її навчання у
розмірі 1/4 частини від заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 11
березня 2013 року по 30 червня 2016 року.
Допущено негайне виконання рішення в
цій частині.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі
229, 40 грн. в дохід держави.

У квітні 2014 року Ленінський ВДВС
Запорізького МУЮ звернулось до суду з
поданням про тимчасове обмеження
громадянина-боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань.

В обґрунтування подання зазначали, що
на виконанні в Ленінському відділі ДВС
ЗМУЮ знаходиться виконавче
провадження ВП № 32823888 з примусового
виконання виконавчого листа № 334/2158/13-ц,
виданий 04 квітня 2013 року Ленінським
районним судом м.Запоріжжя про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на період її навчання у
розмірі однієї четвертої частини від
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 11 березня 2013 року і до 30 червня 2016
року.

31 травня 2013 року державним виконавцем
Ленінського ВДВС ЗМУЮ винесена
постанова про закриття виконавчого
провадження та направлена сторонам
виконавчого провадження.

07 серпня 2013 року надійшла довідка з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, згідно якої речові
права на нерухоме майно відсутні. 09
серпня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження та направлено сторонам
виконавчого провадження. 06 березня 2014
року виконавцем було отримано витяг з
державної реєстраційної служби про
арешт нерухомого майна, яке належить
боржнику. Станом на 06 березня 2014 року
заборгованість за виконавчим
провадженням складає 7558,15 грн.

Боржником рішення суду не виконується,
борг не сплачується.

На підставі викладеного, державний
виконавець Ленінського ВДВС ЗМУЮ
просив суд тимчасово обмежити
громадянина-боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх обов'язків.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 квітня 2014 року подання
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу боржнику ОСОБА_3 до виконання
ним своїх обов'язків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні подання.

Дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Порядок вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України за поданням державного
виконавця врегульовано ст. 377-1 ЦПК
України, відповідно до якої питання про
тимчасове обмеження боржника -фізичної
особи або керівника боржника
-юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, а також статтею 11
п.18) Закону України "Про виконавче
провадження".

Задовольняючи подання державного
виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 має
невиконані зобов'язання за рішенням
суду про стягнення аліментів на період
навчання до 30.06.2016 року перед ОСОБА_4 у
сумі 7558,15 грн.

Такий висновок не узгоджується з
вимогами закону і не підтверджений
доказами у справі.

Із подання державного виконавця
(а.с.19-21) видно, що воно обгрунтоване тим,
що боржником ОСОБА_3 не виконується в
повному обсязі рішення суду про
стягнення з нього аліментів на користь
ОСОБА_4 з посиланням на ст.6 Закону
України "Про порядок виїзду з України
та в'їзд в Україну громадян
України",,ст.ст. 5,11 Закону України "Про
виконавче провадження".

Між тим зазначені норми права не
врегульовують питання щодо
повноважень державного виконавця на
звернення до суду під час примусового
виконання рішення суду з поданням про
обмеження боржників у праві виїзду за
межі України і порядок вирішення
такого подання.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Інші підстави звернення державного
виконавця з поданням до суду про
тимчасове обмеження права виїзду за
межі України під час примусового
виконання рішення суду законом не
передбачені.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у Ленінському ВДВС
Запорізького МУЮ знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 334/2158/13-ц
від 04.04.2013 року, виданого Ленінським
районним судом м. Запоріжжя про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліментів в розмірі ? частини від
заробітку щомісячно на період
навчання до 30.06.2016 року, проте
відомостей про те, що боржник
ухиляється від виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду,
Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ суду
не надав. Не надані вони і у засіданні
судової колегії.

В судове засідання апеляційної
інстанції державний виконавець не
з»явився, надав відгук на апеляційну
скаргу в якому зазначив, що підставою
для здійснення подання став самий факт
наявності боргу за виконавчим листом,
що на думку державного виконавця вже є
ухиленням від виконання рішення суду і
достатнім для звернення з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України. При цьому
зазначили, що 22.04.2014 року до Ленінського
ВДВС ЗМУЮ представником ОСОБА_3 було
надано квитанції про сплату
заборгованості по аліментам та станом
на 01.04.2014 року заборгованість відсутня.

Суд першої інстанції, дійшовши
висновку про необхідність
застосування до ОСОБА_5 тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України, не мотивував та належними
доказами не обґрунтував і не
підтвердив ухилення боржника від
виконання зобов'язань, а помилково
зазначив в ухвалі підстави для
обмеження виїзду за межі України -
невиконані зобов"язання ОСОБА_3 перед
ОСОБА_4 , що не передбачено п.18 )ч. 3 ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження".

З урахуванням зазначених обставин і
вимог процесуального закону ухвалу
суду від 09.04.2014 року не можна визнати
такою, що постановлена з дотриманням
норм процесуального права, а тому вона
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали про відмову у задоволенні
подання Ленінського ВДВС Запорізького
МУЮ.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 квітня 2014 року у цій
справі справі скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_3
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: