АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/1580/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Решетов В.В. Категорія: 1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 21 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Майданік В.В.

При секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Дніпровського
районного суду міста Херсона від 06
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаною позовною заявою
посилаючись на те, що 15.08.2013 року він
передав відповідачу 1000,00 доларів США в
еквіваленті до національної валюти
гривні в якості передоплати за покупку
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
Від сусідів позивачу стало відомо, що
вказана земельна ділянка містить
недоліки, а саме: занадто близьке
розташування до її меж трубопроводу
міського водопостачання. Вказане також
підтверджується відповіддю МКП
«Виробничого управління водопровідно -
каналізаційного господарства м.
Херсона» від 18.09.2013 року. Враховуючи те,
що в досудовому порядку відповідач на
неодноразові звернення позивача,
повертати грошові кошти не бажає, та
зважаючи на те, що протиправними діями,
відповідач завдав позивачу моральної
шкоди, яка виявилася в глибоких
душевних стражданнях, негативних
почуттях, після уточнення позовних
вимог, просив стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 7993
грн., що складають 1000,00 доларів США,
згідно курсу НБУ станом на день
винесення рішення - 06.12.2013 року, 4000 грн. в
якості відшкодування завданої йому
моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 06 грудня 2013 року
позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволені позову відмовити в повному
обсязі та скасувати ухвалу
Дніпровського районного суду міста
Херсона від 31.03.2014 року про відмову в
задоволені заяви про скасування
заочного рішення від 06.12.2013 року.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що передана
відповідачу грошова сума є авансом, та
підлягає поверненню у зв'язку з не
укладенням сторонами договору, який би
відповідав вимогам закону та з підстав
доведеності заподіяння позивачу
моральної шкоди.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції
колегія суддів не може, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що відповідно до
розписки, 15.08.2013 року ОСОБА_4 надав
ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1000,00
доларів США в рахунок купівлі
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.59).

Згідно відповіді МКП «Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона» від 18.09.2013 року
№ 01-04-02/1970 року, земельна ділянка по
АДРЕСА_1 розміщена з порушенням вимог
ДНБ 360-92 в санітарно-захисній смузі
водогону діаметром 600 мм (не менш 10 м).
Крім того, вказана земельна ділянка
попадає в санітарно-захисну смугу від
складів СДОР (хлораторної) на території
насосної станції водопроводу № 2 (300 м
відповідно до ДНБ 360-92), а згідно з
Правилами охорони праці при
виробництві, зберіганні,
транспортуванні та застосуванні хлору,
що затверджені наказом Державного
комітету України з промислової
безпеки, охорони праці та гір нічного
нагляду № 56 від 12.03.2010 року і
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 01.04.2010 року за № 264/17559, відстань
від об'єктів житлового, громадського і
побутового призначення до складів
рідкого хлору - 500 м. (а.с.7).

Також, судом встановлено, і не
заперечується сторонами, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки в
установленому законом порядку між
сторонами укладено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Частиною 1 ст. 570 ЦК України встановлено,
що завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Таким чином, внесення завдатку як
способу забезпечення виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку наявності зобов'язання, тобто
укладеного між сторонами договору,
яким визначено предмет та істотні
умови.

Аналогічні висновки викладені у
постанові Верховного Суду України від
13.02.2013 року у справі № 6-176цс12 та в силу
імперативних положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими у
правозастосуванні.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Частиною 2 ст. 570 ЦК України встановлена
презумпція авансу, якщо правочином не
визнано, що така сума є завдатком.

На відміну від завдатку, аванс - це лише
спосіб платежу. Він не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

За таких обставин, судом першої
інстанції було правильно встановлено
правову природу переданої грошової
суми, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду в
частині наявності підстав для
стягнення грошових коштів в сумі 1000
доларів США, що на день ухвалення
рішення суду (06.12.2013 року) складало 7993
грн., оскільки вони належним чином
мотивовані, підтверджуються
матеріалами справи, узгоджуються з
нормами матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини

Разом з тим, не можна погодитися з
висновком суду першої інстанції про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
на відшкодування моральної шкоди 4000
грн., оскільки судом першої інстанції
неправильного застосовано норму
матеріального права.

Відповідно до ст. 611 ЦК України
внаслідок порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Такими
наслідками є припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи те, що між
сторонами склалися правовідносини, які
не передбачають стягнення моральної
шкоди, тобто відсутній закон, який
передбачає відшкодування моральної
шкоди у даних правовідносинах, рішення
суду в цій частині підлягає скасуванню
з ухваленням нового про відмову в
задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що договірні
правовідносини, які виникли між
сторонами мають ознаки завдатку,
оскільки договору купівлі-продажу
земельної ділянки в установленому
законом порядку між сторонами укладено
не було, а внесення завдатку як способу
забезпечення виконання зобов'язання
може мати місце лише у випадку
укладеного між сторонами договору,
яким визначено предмет та істотні
умови. Окрім цього, у разі коли сторони
лише домовилися укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
визнаються авансом і повертаються в
тому розмірі, в якому вони надавалися.

Вимоги апеляційної скарги в частині
скасування ухвали Дніпровського
районного суду міста Херсона від 31.03.2014
року про відмову в задоволені заяви про
скасування заочного рішення від 06.12.2013
року вирішенню не підлягають, оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, у
разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. При цьому,
оскарження ухвали про залишення заяви
про перегляд заочного рішення без
задоволення не вимагається і
необхідність такого оскарження не
передбачена нормами цивільного
процесуального законодавства.
Заперечення на цю ухвалу включаються
до апеляційної скарги на рішення суду.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині стягнення стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4, моральної шкоди у
розмірі 4000 грн. підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог в
зазначеній частині.

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.309, ст. 316
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 06 грудня 2013 року в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 4000 грн. в рахунок відшкодування
завданої моральної шкоди скасувати,
ухвалити нове, яким у задоволені
позовних вимог у зазначеній частині
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: