У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 19 червня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до виконавчого комітету
Житомирської міської ради,
Комунального підприємства
«Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Житомирської обласної ради, ОСОБА_6,
Реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції, третіх
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 про скасування рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло,
скасування державної реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна,
усунення перешкод у здійсненні права
розпорядження майном, за касаційними
скаргами ОСОБА_6 і ОСОБА_8 на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 27 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з
позовом, у якому з урахуванням уточнень
просили:

- визнати недійсним
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 07 липня
2011 року №429 «Про оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна»
в частині оформлення права власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_6;

- визнати недійсним та
скасувати свідоцтво про право
власності на житло, видане на підставі
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 07 липня
2011 року № 429 на ім'я ОСОБА_6;

- зобов'язати
реєстраційну службу Житомирського
міського управління юстиції скасувати
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_6 на 1/10 частину зазначеного вище
нерухоме майно та виключити записи з
державного реєстру;

- усунути перешкоди у
здійсненні права розпорядження ним та
відновити становище, що існувало до
порушення, шляхом повернення у
власність ОСОБА_6 1/10 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що
згідно з рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 07 липня
2011 року № 429 ОСОБА_6 набула право
власності на 1/10 частину будинку
НОМЕР_1 й 08 липня 2011 року отримала
свідоцтво про право власності на нього.

Будинок НОМЕР_1 є складовою частиною
домоволодіння, розташованого за
вказаною вище адресою, і складається з
двох жилих будинків НОМЕР_2 та НОМЕР_3,
сараю та двох вбиралень.

Житлові будинки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 по
АДРЕСА_1 знаходяться в спільній
частковій власності співвласників
ОСОБА_5- 1/4 Частки, ОСОБА_6 - 1/10
частки, ОСОБА_4 - 17/100
частки, ОСОБА_13 - 12/100 частки, ОСОБА_10,
ОСОБА_10, ОСОБА_8 в рівних
частках, що складає 22/100 частки,
Житомирського міськвиконкому - 14/100
частки та проінвентаризовані, як одне
будинковолодіння.

Неможливість поділу даного
домоволодіння на два самостійних
будинки підтверджено рішенням
міськвиконкому від 23 листопада 1965 року
№ 848.

Посилаючись на те, що виділення частки
ОСОБА_6 в натурі здійснено без
отримання згоди всіх співвласників й
суперечить нормам ст.ст.364, 367 ЦК
України, Інструкції про проведення
розподілу, виділу і розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 18
червня 2007 року № 55, просили позов
задовольнити.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 27 січня 2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 18 березня 2014 року, позовні
вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 07 липня 2011року №429
«Про оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна» в частині
оформлення права власності на нерухоме
майно по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

Визнано недійсним та скасовано
свідоцтво про право власності, видане 08
липня 2011 року ОСОБА_6 на зазначений вище
об'єкт нерухомого майна на підставі
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 07 липня
2011року №429.

Повернуто у власність ОСОБА_6 1/10
частини домоволодіння по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_6 та ОСОБА_8
просять скасувати рішення та ухвалу
судів попередніх інстанцій, мотивуючи
свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

При цьому, ОСОБА_6 просить ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, а ОСОБА_8 - направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходив з того, що виділ частки ОСОБА_6
із спірного домоволодіння відбувся із
порушенням вимог ст.ст.358, 364 ЦК України
та Інструкції щодо проведення поділу,
виділу та розрахунку часток об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18 червня 2007 року №55.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди першої
та апеляційної інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6 і ОСОБА_8
відхилити, рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 27 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 18 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко