Справа №
Провадження № 2/314/1435/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вільнянський районний суд Запорізької
головуючого судді:
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в якій зазначила, що 05 липня 2008 року
Люцернянською сільською радою
Вільнянського району Запорізької
області, між нею і відповідачем був
укладений шлюб, актовий запис № 03.
Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З 14.08.2014 шлюбні відносини
припинено та проживають окремо.
Шлюбні відносини з відповідачем не
склалися, спільне господарство не
ведеться. Наміру на збереження сім'ї
немає. Спору про розподіл майна не має.
Позивач в судовому засіданні позов
підтримала, просила суд його
задовольнити в повному обсязі, на тих
підставах, що в ньому зазначені.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив, своїх заперечень не надав.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. За
згодою позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши
письмові матеріали справи, приходить
до висновку, що позовна заява підлягає
повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони 05.07.2008 р.
зареєстрували шлюб, Люцернянською
сільською радою Вільнянського району
Запорізької області було видано
свідоцтво про шлюб та складено актовий
запис № 03 (а.с. 7).

Від спільного шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між сторонами
припинені з 15.08.2014 року, спільне
господарство не ведуть, взаємини
подружжя не підтримують. Бажання до
примирення у позивача відсутнє.
Подальше спільне подружжя і збереження
шлюбу неможливо.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає
міри до збереження шлюбу, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, позивач
вважає неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати його
прийняти заходи до примирення.

Відповідно до ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

В роз'ясненнях Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року « Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Таким чином, враховуючи той факт, що
сторони з 15.08.2014 мешкають окремо без
ведення спільного господарства та
бюджету, а також, що відсутні докази
того, що окреме проживання сторін
негативно вплинуло або вплине на
інтереси неповнолітньої дитини, суд
приходить до висновку, що шлюб не може
бути збережений, оскільки зазначені
факти свідчать про те, що він фактично
розпався, спільне життя подружжя і
збереження сім'ї стало неможливим, його
формальне існування обмежує особисту
свободу позивача та порушує його
особисті інтереси, що має істотне
значення.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у
рішенні суду про розірвання шлюбу
зазначається про вибір прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається.

Оскільки позивач звернулася до суду з
проханням залишити їй прізвище, набуте
нею під час державної реєстрації шлюбу
- " ОСОБА_1 ", суд, відповідно до ч. 8 ст. 235
ЦПК України, залишає за останньою
прізвище, набуте нею під час державної
реєстрації шлюбу - " ОСОБА_1 ".

Керуючись ст. ст. 10, 58, 60, 169, 212, 215, 224-228, 294
ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного
Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований Люцернянською
сільською радою Вільнянського району
Запорізької області, актовий запис № 03.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
прізвище, набуте нею під час державної
реєстрації шлюбу - «ОСОБА_1».

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив. За письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
рішення може бути подано протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
В.О.Кіяшко

07.10.2014