АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/2999/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/3139/13-ц
Доповідач -Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 24 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», третя особа -
приватний нотаріус Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області - ОСОБА_6 про
захист прав споживачів, визнання дій,
що передують укладенню договору
незаконними, визнання недійсним
договору іпотеки, зобов'язання вчинити
певні дії та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом про визнання дій відповідача,
що передували укладенню договору
незаконними, визнанні недійсним
договору іпотеки та зобов'язанні
відповідача вчинити певні дії.

Позивач посилався на те, що 20 лютого 2008
року він підписав документ, який
називається кредитним договором №
6/4/2008/840-К/192. За умовами зазначеного
договору він отримав від відповідача
кошти в розмірі 58786,86 доларів США з
кінцевим терміном повернення не
пізніше 10 лютого 2033 року з відсотковою
ставкою 12,99 відсотків річних. Кредит
надано для цільового використання -
проведення розрахунків за договором
купівлі-продажу нерухомого майна -
земельної ділянки по АДРЕСА_1. З метою
забезпечення виконання зобов'язання по
поверненню кредиту між сторонами було
укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/193
від 20.02.2008 року.

Відповідач у порушення п.2 ч.2 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів» не надав позивачу ніякої
письмової інформації щодо умов
кредитування, кредитний договір не
містить основної економічної та
правової вимоги виникнення іпотечного
боргу, що перелічені у ст. 2 Закону
України «Про іпотечне кредитування,
операції з консолідованим іпотечним
боргом і іпотечними сертифікатами».
Крім того йому не надано інформації
стосовно ризику коливання валюти та
його наслідків, а саме збільшення
розміру щомісячних витрат. У зв'язку з
цим позивач позбавляється права
власності на належні йому кошти не з
власної волі. Відсутнє письмове
підтвердження про те, що його
ознайомлено з цією інформацією. Крім
того в кредитному договорі не наведено
детальний розпис сукупної вартості
кредиту з урахуванням процентної
ставки, вартості інших послуг. Позивач
вважає, що сторони за договором не
досягли усіх істотних умов іпотечного
кредитування і такий договір є
неукладеним, а договір іпотеки є
недійсним з моменту його укладення.

Рішенням суду у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення і задовольнити позовні вимоги.
Дії відповідача щодо укладання
кредитного договору визнати
незаконними, визнати кредитний договір
неукладеним, визнати недійсним договір
іпотеки, застосувати наслідки
недійсності договору. Зобов'язати
державного нотаріуса Колесник В.О.
вчинити дії щодо припинення обтяження
на нерухоме майно. Стягнути з
відповідача 100 грн. моральної шкоди.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції
не дав належної оцінки наданим
доказам, не враховано вимоги Закону
України «Про захист прав споживачів»
та умови і правила надання споживачу
достовірної інформації про умови
кредитування.

Заслухавши доповідача, перевіривши
обставини справи колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 лютого 2008 року сторони уклали
кредитний договір № 6/4/2008/840-К/192. Згідно
умов зазначеного договору банк надав
позичальнику ОСОБА_5 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 58786,86 доларів США
на строк до 10 лютого 2033 року. Цільовим
призначенням кредиту було проведення
розрахунку по договору купівлі-продажу
№315 від 20 лютого 2008 року. Згідно
зазначеного договору позичальник
придбає у власність нерухоме майно -
земельну ділянку по АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання
кредитного договору між сторонами було
укладено договір іпотеки. Згідно цього
договору іпотеко держатель прийняв в
іпотеку предмет іпотеки - нерухоме
майно - земельну ділянку площею 0,1512 га,
за адресою АДРЕСА_1. Цільове
призначення земельної ділянки -
будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за кадастровим №
:00:004:0014, що стало власністю
іпотекодавця після укладення договору.

Згідно до вимог ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

У відповідності до п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №5 від
12.04.1996 року «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» роз'яснено, що до
відносин, яки регулюються Законом
України «Про захист прав споживачів»
належать зокрема ті, що виникають з
договорів, у тому числі про надання
кредиту.

Згідно до вимог п.2 ч.2 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів» (в
редакції Закону, що діяла на час
укладання договору), перед укладенням
договору про надання кредиту
кредитодавець зобов'язаний повідомити
споживача у письмовий формі про умови
кредиту.

З тексту кредитного договору
вбачається, що позивач, на час
укладання договору, належним чином був
повідомлений про усі умови договору.

Судом першої інстанції встановлено, що
умови кредитування були надані йому у
письмовій формі до підписання
договору. Зазначене підтверджується
особистим підписом позивача під кожним
аркушем кредитного договору, який
деталізує умови отримання кредиту, та
сплати тіла кредиту і відсотків.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивача
задовольнили умови кредитного
договору і він без стороннього впливу
погодився на умови договору і на його
укладення. Позивач не заперечував
визначеної сторонами суми кредитних
коштів у визначеній сторонами валюті.

Правочин, укладений сторонами
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені
ними. Позивачу надана повна і
достовірна інформація щодо умов
договору, сплати кредиту та відсотків.
Права позивача, як споживача банком не
порушені.

Укладені сторонами договори
відповідають ст.626, 627, 638 ЦК України.
Волевиявлення сторін при укладенні
договору було вільним. Доводи позивача
про ненадання йому, як споживачу
фінансової послуги, всієї повноти
інформації, в тому числі щодо істотних
умов договору, перед його укладенням не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Посилання позивача на недійсність
оспорюваних правочинів із зазначенням
ст.ст. 4, 16, 203, 215, 236, 638, 1054 ЦК України,
ст.ст. 11, 19, 21, 22 Закону України «Про
захист прав споживачів»,
спростовуються наявними у справі
доказами, за якими сторони дійшли згоди
щодо усіх істотних умов кредитного
договору, зокрема, погодили ціну, строк
дії договору, відсоткову ставку за
користування кредитом, інші платежі,
які ОСОБА_1 брав на себе зобов'язання
сплачувати, графік та розмір платежів.
Так, за змістом оспорюваного
кредитного договору, сторони погодили
та визначили усі істотні умови на час
його підписання, позивач погодився на
отримання у кредит коштів саме на таких
умовах (у доларах США), що визначені
договором.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивачем не доведено порушення його
прав, як споживача, при укладенні
кредитного договору і договору
іпотеки.

Висновок суду першої інстанції про те,
що відсутні підстави для визнання
кредитного договору неукладеним
відповідають матеріалам справи та
вимогам закону. При таких обставинах
відсутні підстави для визнання
іпотечного договору недійсним.

Оскільки права позивача при укладені
договорів не порушені, то відсутні
підстави для стягнення з відповідача
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, колегія
погоджується з рішенням суду першої
інстанції і відхиляє апеляційну
скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити
відхилити.

Заочне рішення Харківського
районного суду Харківської області 24
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -