АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1838/14 Справа №
640/5877/13-ц Категорія: «інші»
Головуючий 1 інстанції: Нев"ядомський
Д.В. Доповідач: Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді:
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Малінської С.М.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 21 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Жилкомсервіс»,
Акціонерної компанії
«Харківобленерго», Комунального
спеціалізованого підприємства
«Харківгорліфт», Харківської міської
ради про визнання дій (бездіяльності)
незаконними, усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні
житловими приміщеннями, зобов'язання
вчинити певні дії, -

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом, який
неодноразово уточнювала та остаточно
просила визнати дії (бездіяльність)
посадових осіб Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» (КП
«Жилкомсервіс»), Акціонерної компанії
«Харківобленерго» (АК
«Харківобленерго»), Комунального
спеціалізованого підприємства
«Харківгорліфт» (КП «Харківгорліфт»),
Харківської міської ради незаконними,
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод у користуванні та
розпорядженні належним їй житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
поновити її право на надання послуг,
передбачених Житловим кодексом
України та Законом України «Про
житлово-комунальні послуги».

23 грудня 2013 року ОСОБА_1 було
подано уточнену позовну заяву, в якій,
крім вищезазначеного, вона просила:
визнати її право користування
електричною енергією з 20.10.1996 року та
право користування послугами, які
входять до тарифів експлуатаційних
витрат (квартплати) з лютого 1994 року;
усунути порушення у користуванні та
розпорядженні житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1, які тривають з
лютого 1993 року шляхом зобов'язання
відповідачів відремонтувати
внутрішньо-будинкову систему
електропостачання від вводу в будинок
до належної їй квартири, приєднати
квартиру до внутрішньо - будинкової
системи холодного водопостачання із
засобом обліку, зобов'язати КП
«Жилкомсервіс» здійснити перерахунок
нарахованих за період з січня 1993 року
по грудень 2013 року сум оплати послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території; зобов'язати АК
«Харківобленерго» здійснити
перерахунок нарахованих за період з
20.10.1996 року по 23.12.2013 рік сум оплати
послуг електропостачання, та
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод у користування комунальними
послугами.

Ухвалою Київського районного
суду м. Харкова від 21 січня 2014 року в
прийнятті уточненої позовної заяви
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просила ухвалу скасувати, справу
направити до суд першої інстанції для
продовження її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відмовляючи у прийнятті уточненого
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що уточнений позов пред'явлено
ОСОБА_1 після початку розгляду справи
по суті, а тому він не може бути
прийнятий судом до спільного розгляду
з первісним позовом в силу положень ч. 2
ст. 31 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Порядок звернення до суду за судовим
захистом урегульований Цивільним
процесуальним кодексом України (далі -
ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернути
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

Цивільним процесуальним засобом, яким
забезпечується реалізація права на
звернення до суду, є позов, тобто
матеріально-правова вимога до суду
заінтересованої особи (позивача) про
здійснення правосуддя в цивільній
справі на захист прав, свобод чи
інтересів, порушених чи оспорюваних
іншою особою (відповідачем).

Складовими частинами позову є предмет
позову і його підстава.

Предметом позову в розумінні ст. ЦПК
України ) є матеріально-правова вимога
позивача до відповідача, щодо якої він
просить ухвалити рішення.

Підставою позову є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги та
надані ними докази.

Процесуальні права та обов'язки сторін
у цивільному судочинстві визначено
ст.ст. 27, 31 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 31 ЦПК України
встановлено, що крім прав та обов'язків,
визначених у статті 27 цього Кодексу,
позивач має право протягом усього
часу розгляду справи збільшити або
зменшити розмір позовних вимог, а до
початку розгляду судом справи по суті
- шляхом подання письмової заяви
змінити предмет або підставу позову.

Отже, вказаною нормою чітко визначено,
що змінити предмет або підставу позову
позивач має право лише на певних
стадіях цивільного процесу, зокрема, до
початку розгляду судом справи по суті.

Розгляд справи по суті
розпочинається доповіддю головуючого
про зміст заявлених вимог та про
визнання сторонами певних обставин
під час попереднього судового
засідання (ч. 1 ст. 173 ЦПК).

Як убачається із матеріалів справи,
звернувшись до суду з позовом у квітні
2013 року ОСОБА_1 просила визнати дії
(бездіяльність) посадових осіб КП
«Жилкомсервіс», АК «Харківобленерго»,
КП «Харківгорліфт» та Харківської
міської ради незаконними, зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод у
користуванні та розпорядженні
належним їй житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та поновити її право
на надання послуг, передбачених
Житловим кодексом України та Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги».

В судовому засіданні 06 листопада
2013 року судом було оголошено позовну
заяву ОСОБА_1 та з'ясовано процесуальне
ставлення позивачки до заявленого нею
позову, тобто розпочато розгляд справи
по суті.

23 грудня 2013 року ОСОБА_1 було
подано уточнену позовну заяву, в якій,
крім вищезазначеного, вона просила:
визнати її право користування
електричною енергією з 20.10.1996 року та
право користування послугами, які
входять до тарифів експлуатаційних
витрат (квартплати) з лютого 1994 року;
усунути порушення у користуванні та
розпорядженні житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1, які тривають з
лютого 1993 року шляхом зобов'язання
відповідачів відремонтувати
внутрішньо-будинкову систему
електропостачання від вводу в будинок
до належної їй квартири, приєднати
квартиру до внутрішньо - будинкової
системи холодного водопостачання із
засобом обліку, зобов'язати КП
«Жилкомсервіс» здійснити перерахунок
нарахованих за період з січня 1993 року
по грудень 2013 року сум оплати послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території; зобов'язати АК
«Харківобленерго» здійснити
перерахунок нарахованих за період з
20.10.1996 року по 23.12.2013 рік сум оплати
послуг електропостачання, зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод у
користування комунальними послугами,
тобто змінено підстави та предмет
позову.

Оскільки уточнену позовну заяву, якою
фактично змінено предмет та підстави
раніше поданого позову, було подано
ОСОБА_1 після початку розгляду справи
по суті, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що на
вказаній стадії такого права цивільний
процесуальний закон позивачеві не
надає, а тому в силу прямої вказівки
закону (ч. 2 ст. 31 ЦПК) слід відмовити у
прийнятті уточненого позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а
ухвала суду першої інстанції про
відмову у прийнятті уточненого позову
- залишенню без змін.

Проте ОСОБА_1 не позбавлена права
звернутися до суду позовом, у прийнятті
якого відмовлено ухвалою від 21 січня 2014
року, в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 123, 125, 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді