У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

12 березня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
м. Львова в інтересах держави в особі
Львівського комунального підприємства
«Зелений Львів» (далі - ЛКП «Зелений
Львів»), управління охорони
навколишнього природного середовища
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Львівської міської
ради, треті особи: Львівська обласна
рада, Державна інспекція сільського
господарства в Львівській області, про
визнання нечиними та скасування ухвал,
державного акту про право власності на
земельну ділянку, договору оренди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
25 червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 2 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року прокурор м. Львова в
інтересах держави в особі ЛКП «Зелений
Львів», управління охорони
навколишнього природного середовища
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що ухвалою
Львівської міської ради від 8 липня 2010
року № 3736 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та надано земельні
ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування
індивідуальних житлових будинків у
власність та у межах червоних ліній - в
оренду терміном на 5 років. На
підставі ухвали відповідачами
отримано державний акт на право
власності на земельну ділянку і
укладено договір оренди. На
обґрунтування свої позовних вимог
прокурор зазначав, що оскаржувана
ухвала прийнята з порушенням норм
Земельного кодексу України, Закону
України «Про природно-заповідний фонд
України», оскільки надані у власність
та оренду земельні ділянки належать до
території парку «Снопківський».

З огляду на зазначене, просив визнати
нечинною та скасувати ухвалу
Львівської міської ради від 8 липня 2010
року № 3736; визнати недійсним та
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку серії
ЯЛ № 017672; визнати недійсним та
скасувати договір оренди земельної
ділянки, укладений між Львівською
міською радою та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 8
грудня 2010 року; зобов'язати ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 повернути земельні ділянки
АДРЕСА_1 та привести їх у придатний для
використання стан.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 25 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 2 грудня 2012 року,
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано нечинною та скасовано ухвалу
Львівської міської ради від 8
липня 2010 року № 3736 «Про затвердження
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок на
АДРЕСА_1».

Визнано недійсним та скасовано
державний акт на право власності на
земельні ділянки серії ЯЛ № 017672 площею
0,0978 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути
земельні ділянки, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 та привести їх у
придатний для використання стан.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
прокурора м. Львова в інтересах держави
в особі ЛКП «Зелений Львів», управління
охорони навколишнього природного
середовища, суд першої інстанції, з
висновками якого в цій частині
погодився і апеляційний суд,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку, дійшов
правильного висновку та обґрунтовано
виходив з того, що ЛКП «Зелений Львів» є
законним землекористувачем земельної
ділянки, відведеної відповідачам і
правовий режим земельної ділянки, на
якій розташований парк «Снопківський»,
визначений згідно з положеннями Глави 7
Земельного кодексу України, Закону
України «Про природно-заповідний фонд
України» від 16 червня 1992 року. Ухвалою
Львівської міської ради № 3736 від 8
липня 2010 року було змінено цільове
призначення частини земельної ділянки
із земель природно-заповідного фонду
на землі житлової та громадської
забудови, без врахувань обов'язкових до
застосування положень чинного
законодавства.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 25 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 2 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко