У х в а л а

іменем україни

4 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпромбанк»,
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання договору
поруки недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 17 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 7 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 10 червня 2008 року між Калузьким
відділенням товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір на суму 42 750 доларів
США зі сплатою 12% річних строком до 9
червня 2038 року. Виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором забезпечується договорами
поруки від 10 червня 2008 року, які
укладені між банком та ОСОБА_6 і ОСОБА_7
На прохання ОСОБА_5, 28 травня 2009 року
позивачка звернулася до
Івано-Франківського відділення банку з
метою внесення коштів по кредитному
договору. Працівники банку в
подальшому передали їй для підпису
якийсь документ. Згодом вона дізналася,
що між банком та нею 28 травня 2009 року
укладено договір поруки. Посилаючись
на те, що її не було ознайомлено з
умовами кредитного договору, їй не
надавали копію договору поруки, банк в
односторонньому порядку збільшив
обсяг відповідальності, відбулася
зміна кредитора, про що банк її не
повідомив, просила визнати договір
поруки недійсним.

Рішенням Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 17
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 7 травня
2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, на
підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені,
обґрунтовано виходив із того, що в
момент вчинення договору поруки між
банком та ОСОБА_4 сторонами було
дотримано усі передбачені
законодавством вимоги.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду
Івано-Франківської області від
17 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 7 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко