Справа №463/4180/14-ц
Провадження №2/463/1805/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 жовтня 2014 року Личаківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді:
Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань:
Коник О.Б.,

представника позивача:
Марківа П.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
№ 700006795 від 19 травня 2008 року в розмірі 5
716 181,38 гривень, з яких 73 073,36 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 1 липня 2014
року становить 861 205,94 гривень -
заборгованість за кредитом, 31 281,55
доларів США що за курсом НБУ станом на 1
липня 2014 року становить 368 668,64 гривень -
заборгованість по відсотках, 380 663,32
доларів США, що за курсом НБУ станом на 1
липня 2014 року становить 4 486 306,8 гривень -
пеня.

Позов мотивує тим, що 19 травня 2008 року
між позивачем і третьою особою був
укладений кредитний договір № 700006795,
згідно з яким остання отримала кредит в
розмірі 79 724,04 доларів США з кінцевим
терміном повернення до 20 травня 2015
року, зі сплатою 13,5% річних.

20 травня 2008 року між позивачем і
відповідачем було укладено договір
поруки № 700006795-П, згідно з яким останній
поручився перед позивачем за виконання
третьою особою зобов'язань за
кредитним договором № 700006795 від 19
травня 2008 року. Звернення з приводу
сплати заборгованості відповідачем
були проігноровані. В обґрунтування
позовних вимог посилається на додані
до позовної заяви письмові докази, які
підтверджують право вимоги до
відповідача та розмір заборгованості
останнього. Як на підставу задоволення
вимог вказує на положення ст.ст. 11, 509, 525,
526, 549, 554, 623, 624, 625 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача Марків П.І., який діяв на
підставі довіреності від 13 січня 2014
року позов підтримав, пояснення надав
аналогічним викладеним в ньому, просив
його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач і третя особа в судові
засідання 15 вересня 2014 року, 2, 14, 29
жовтня 2014 року не з'явилися, хоча
належним чином повідомлялися про час
та місце їх проведення, про причини
неявки суду не повідомили. За таких
обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169
ЦПК України суд вважає за можливе
провести судове засідання у їх
відсутності та постановити заочне
рішення на підставі доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
відносно чого представник позивача не
заперечив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та перевіривши
матеріали справи, оцінивши в
сукупності зібрані у справі докази,
вирішуючи спір в межах заявлених
позовних вимог, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з
таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 19
травня 2008 року між позивачем і третьою
особою був укладений кредитний договір
№ 700006795, згідно з яким остання отримала
кредит в розмірі 79 724,04 доларів США з
кінцевим терміном повернення до 20
травня 2015 року, зі сплатою 13,5% річних
(а.с.5-9).

20 травня 2008 року між позивачем і
відповідачем було укладено договір
поруки № 700006795-П, згідно з яким останній
поручився перед позивачем за виконання
третьою особою зобов'язань за
кредитним договором № 700006795 від 19
травня 2008 року (а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є у тому числі договори та
інші правочини. Отже, вказані вище
договори породили певні права та
зобов'язання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно з п. 6.3 договору поруки цей
договір складений українською мовою у
двох примірниках, які є оригіналами, по
одному для кожної зі сторін. Він
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та скріплення
печаткою банку і діє до повного
виконання зобов'язань боржника за
основним договором.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України викладеної в
постанові від 17 вересня 2014 року в
справі № 6- 53цс14 регулюючи
правовідносини з припинення поруки у
зв'язку із закінченням строку її
чинності частина четверта статті 559 ЦК
України передбачає три випадки
визначення строку дії поруки: протягом
строку, встановленого договором поруки
(перше речення частини четвертої
статті 559 ЦК України); протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
кредитор не пред'явить вимоги до
поручителя (друге речення частини
четвертої статті 559 ЦК України);
протягом одного року від дня укладення
договору поруки (якщо строк основного
зобов'язання не встановлено або
встановлено моментом пред'явлення
вимоги), якщо кредитор не пред'явить
позову до поручителя (третє речення
частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає
підстави для висновку про те, що строк
дії поруки (будь-який із зазначених у
частині четвертій статті 559 ЦК України)
не є строком захисту порушеного права,
а є строком існування суб'єктивного
права кредитора й суб'єктивного
обов'язку поручителя, після закінчення
якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку
(який є преклюзивним) жодних дій щодо
реалізації свого права за договором
поруки, у тому числі застосування
судових заходів захисту свого права
(шляхом пред'явлення позову), кредитор
вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер
строку поруки й обумовлене цим
припинення права кредитора на
реалізацію даного виду забезпечення
виконання зобов'язань застосоване в
другому реченні частини четвертої
статті 559 ЦК України словосполучення
"пред'явлення вимоги" до поручителя
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання як умови чинності поруки
слід розуміти як пред'явлення
кредитором у встановленому законом
порядку протягом зазначеного строку
саме позовної, а не будь-якої іншої
вимоги до поручителя. Зазначене
положення при цьому не виключає
можливість пред'явлення кредитором до
поручителя іншої письмової вимоги про
погашення заборгованості за боржника,
однак і в такому разі кредитор може
звернутися з такою вимогою до суду
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого
речення частини четвертої статті 559 ЦК
України слід дійти висновку про те, що
вимогу до поручителя про виконання ним
солідарного з боржником зобов'язання
за договором повинно бути пред'явлено в
судовому порядку в межах строку дії
поруки, тобто протягом шести місяців з
моменту настання строку погашення
чергового платежу за основним
зобов'язанням (якщо умовами договору
передбачено погашення кредиту
періодичними платежами) або з дня,
встановленого кредитором для
дострокового погашення кредиту в
порядку реалізації ним свого права,
передбаченого частиною другою статті
1050 ЦК України, або з дня настання строку
виконання основного зобов'язання (у
разі якщо кредит повинен бути
погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку,
установленого договором поруки, так
само як сплив шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання або одного року від дня
укладення договору поруки, якщо строк
основного зобов'язання не
встановлений, припиняє поруку за умови,
що кредитор протягом строку дії поруки
не звернувся з позовом до поручителя.

Згідно з п. 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

З виконавчого листа № 6-950/09 від 23 квітня
2009 року виданого Новозаводським
районним судом м. Чернігова на підставі
рішення постійно діючого Третейського
суду при Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» вбачається, що
вказаним рішенням третейського суду
стягнено з ОСОБА_4 на користь ЗАТ
«Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 625 648,04
гривень (а.с. 58).

Таким чином, позивач скористався своїм
правом на повернення кредиту
достроково ще в 2009 році, так як рішення
третейського суду набрало законної
сили 3 лютого 2009 року, що відображено в
названому вище виконавчому листі.

З вимогою про дострокове повернення
кредиту позивач звернувся до
відповідача лише 23 липня 2014 року (а.с. 22).
Позов до суду подав в серпні 2014 року.

У зв'язку з наведеним вище суд
приходить до переконання, що позивач
пропустив встановлений строк
пред'явлення вимоги до поручителя, а
тому відсутні правові підстави для
стягнення з відповідача в користь
позивача заборгованості за кредитним
договором № 700006795 від 19 травня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 86, 88, 169, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволені позову відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути переглянуте за
заявою відповідача, яка подається до
суду протягом десяти днів після
отримання копії рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: