Номер провадження 2/522/1922/14
У Х В А Л А

« 21» жовтня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
клопотання представника ОСОБА_1 про
призначення судових експертиз по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діють в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, за
участю третьої особи приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

У провадженні суду знаходиться справа
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, що діють в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, за участю
третьої особи приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним.

Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_6
звернулась до суду із клопотанням, у
якому просила призначити по справі
окремо дві експертизи: посмертну
судову почеркознавчу експертизу та
посмертну судову психіатричну
експертизу.

На вирішення судової почеркознавчої
експертизи поставити наступні
запитання:

- Особою якої статі виконано рукописний
текст: «Заповит прочитанный мною в
голос та підписанный особисто /ОСОБА_7/»
та підпис в оригіналі заповіту на
квартиру АДРЕСА_1 від 16 вересня 2009 року,
посвідченому ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу?

- Чи виконаний рукописний текст:
«Заповит прочитанный мною в голос та
підписанный особисто /ОСОБА_7 /» та
підпис в оригіналі заповіту на
квартиру АДРЕСА_1 від 16 вересня 2009 року,
посвідченому ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_7 чи іншою
особою?

- Чи не перебував ОСОБА_7, який
виконував рукописний текст: «Заповит
прочитанный мною в голос та
підписанный особисто/ ОСОБА_7/» та
підпис в оригіналі заповіту на
квартиру АДРЕСА_1 від 16 вересня 2009 року,
посвідченому ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, у незвичайному
стані (алкогольного або наркотичного
сп'яніння, під дією фармакологічних
препаратів збуджуючої дії тощо) 16
вересня 2009 року?

- Якщо перебував ОСОБА_7 16 вересня 2009
року під час підписання заповіту у
стані алкогольного сп'яніння, то яка
була у нього ступінь алкогольного
сп'яніння (легка, середня або важка)?

На вирішення судової психіатричної
експертизи поставити наступні
запитання:

- Чи міг ОСОБА_7 в повній мірі розуміти
значення своїх дій та керувати ними в
період підписання заповіту від 16
вересня 2009 року з урахуванням його
стану здоров’я та алкогольного
сп’яніння?

- Чи міг стан алкогольного сп’яніння
ОСОБА_7 вплинути на його волю та
волевиявлення в період підписання
заповіту 16 вересня 2009 року?

Позивач та його представник у судовому
засіданні клопотання підтримали,
просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення
клопотання заперечувала з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
клопотання.

Третя особа у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
судового засідання сповіщена належним
чином.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що клопотання задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що, на його думку,
його померлий батько під час складання
заповіту на квартиру АДРЕСА_1 від 16
вересня 2009 року, посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу, не міг
усвідомлювати значення своїх дій, з
огляду на що в силу ст. 225 ЦК України, ч. 2
ст. 1257 ЦК України цей заповіт має бути
визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 2011 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правила статті
225 ЦК поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано недієздатною,
однак у момент вчинення правочину
особа перебувала в такому стані, коли
вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК. При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними заповітів на
підставі статті 225, частини другої
статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145
ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі
сторін зобов'язаний призначити
посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої експертизи
має стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо він був
складений особою під впливом фізичного
або психічного насильства, або особою,
яка через стійкий розлад здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними. Для
встановлення психічного стану
заповідача в момент складання
заповіту, який давав би підставу
припустити, що особа не розуміла
значення своїх дій і (або) не могла
керувати ними на момент складання
заповіту, суд призначає посмертну
судово-психіатричну експертизу (стаття
145 ЦПК).

Суд зауважує, що предмет доказування в
межах даної справи зводиться до тієї
обставини, чи міг померлий ОСОБА_7 у
момент складання заповіту
усвідомлювати значення своїх дій.
Доказування цієї обставини є спільною
метою обидвох експертиз, про
призначення яких просить позивач.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України,
комплексна експертиза проводиться не
менш як двома експертами різних
галузей знань або різних напрямів у
межах однієї галузі знань. У висновку
експертів зазначається, які
дослідження і в якому обсязі провів
кожний експерт, які факти він встановив
і яких висновків дійшов. Кожен експерт
підписує ту частину висновку, яка
містить опис здійснених ним
досліджень, і несе за неї
відповідальність. Загальний висновок
роблять експерти, компетентні в оцінці
отриманих результатів і формулюванні
єдиного висновку. У разі виникнення
розбіжностей між експертами висновки
оформлюються відповідно до частини
другої статті 148 цього Кодексу.

Згідно п. 1.2.10 Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 53/5 від 8 січня 1998
року (у редакції наказу Міністерства
юстиції України № 1950/5 від 26 грудня 2012
року), комплексною є експертиза, що
проводиться із застосуванням
спеціальних знань різних галузей
науки, техніки або інших спеціальних
знань (різних напрямів у межах однієї
галузі знань) для вирішення одного
спільного (інтеграційного) завдання
(питання). До проведення таких
експертиз у разі потреби залучаються
як експерти експертних установ, так і
фахівці установ та служб (підрозділів)
інших центральних органів виконавчої
влади або інші фахівці, що не працюють у
державних спеціалізованих експертних
установах.

Таким чином, доказування тих обставин,
на які посилається позивач, потребує
спеціальних знань у різних галузях для
вирішення спільного питання, що може
бути досягнуто виключно в межах
комплексної експертизи. З огляду на те,
що позивач наполягає на призначенні
саме двох окремих експертиз, таке
клопотання позивача не ґрунтується на
вимогах ЦПК України та задоволенню не
підлягає.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 145 ЦПК
України, призначення експертизи є
обов'язковим за клопотанням хоча б
однієї із сторін, якщо у справі
необхідно встановити зокрема,
психічний стан особи.

З аналізу даної норми необхідно дійти
до висновку, що призначення експертизи
для визначення психічного стану особи
є обов’язковим не у всіх випадках лише
за поданням стороною відповідного
клопотання, а лише за наявної
обґрунтованої необхідності такого
визначення.

При цьому у відповідності до п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду», суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
призначає експертизу, коли
необхідність експертного висновку
випливає з обставин справи і поданих
доказів.

Клопотання представника позивача не
містить обґрунтування нагальної
необхідності у визначенні психічного
стану померлого ОСОБА_7 з урахуванням
наявних у справі доказів.

За таких обставин, клопотання є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 133, 143 -144, 147, 168 ЦПК
України , суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 про
призначення судових експертиз по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діють в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, за
участю третьої особи приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним залишити
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.В.Суворова

21.10.2014