АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6573/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тихомиров І. В. Доповідач - Петренко
І.О. Категорія 24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 травня 2014 року за позовом
Нікопольського комунального
підприємства «Нікопольтеплоенерго» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
надані послуги,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив ухвалити рішення, яким стягнути
з відповідача на його користь
заборгованість за надані послуги за
теплову енергію в сумі 7152,09 грн.,
поновити строк позовної давності та
стягнути судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідачка є
власником квартири АДРЕСА_1 , є
споживачем теплової енергії, яку надає
позивач, однак своєчасно не вносить за
неї плату.

Порядок надання комунальних послуг,
права та відповідальність споживачів і
виконавців цих послуг регламентується
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ
«Про теплопостачання»

Станом на 01 жовтня 2013 р. заборгованість
відповідача перед підприємством
становить 7152,09 грн., яка виникла з
листопада місяця 2009 р. по квітень
місяць 2013 р.

27 грудня 2010 р. НКП «НТЕ» зверталося до
Нікопольського міськрайонного суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення зі ОСОБА_3 заборгованості,
який був в наступному скасований судом
15 травня 2013 р., тому позивач змушений
звернутися до суду з даною позовною
заявою.

14 березня 2014 р. ОСОБА_3 подала зустрічну
позовну заяву до НКП «НТЕ» про
стягнення коштів, як майна набутого без
достатніх правових підстав та визнання
відсутності заборгованості.

Ухвалою суду від 29 травня 2014 р.
зазначена позовна заява залишена без
розгляду ( ар. сп. 37 , 45).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 травня 2014 року позовні
вимоги Нікопольського комунального
підприємства «Нікопольтеплоенерго» -
задоволені. Стягнено зі ОСОБА_3 на
користь Нікопольського комунального
підприємства «Нікопольтеплоенерго»
7152,09 грн. заборгованості за надані
послуги за теплову енергію. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в
інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог Нікопольського комунального
підприємства «Нікопольтеплоенерго» .

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд ,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства , вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень
, підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Так судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1 та користується
послугами централізованого
теплопостачання.

Згідно розрахунку за період з 01 лютого
2001 р. по 25 квітня 2013 р. відповідачка має
заборгованість перед позивачем за
надані послуги з теплопостачання в
розмірі 7152,09 грн., яка почала
накопичуватись з листопада місяця 2009 р.
(а.с.4-5) , хоча періодично відповідачка
частково проводила оплату вказаних
послуг.

На день розгляду справи заборгованість
ОСОБА_3 у добровільному порядку не
сплачена, в тому вона повинна бути
стягнута в примусовому порядку.

Виходячи з вищенаведеного , рішення
суду являється правильним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те , що у
відповідачки не укладено договору з
позивачем про надання останнім послуг
, а тому договірного обов»язку оплати
за теплову енергію у позивачки не має ,
визнати обґрунтованими не можна.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки, регулюються Законом України
«Про житлово-комунальні послуги»,
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630 , якими
правильно керувався суд при ухваленні
оскаржуваного рішення.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» житлово-комунальні послуги -
це результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» є
правовідносини, що виникають між
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.
Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, власники, виробники,
виконавці та споживачі
житлово-комунальних послуг (ст. 3).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо), та інші послуги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону
обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно ч.6 ст.19 Закону України «Про
теплопостачання», - споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачання організації за
фактично отриману теплову енергію.

Обов'язок власника квартири укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг та оплачувати надані послуги
передбачено також пунктом 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від 8
жовтня 1992 року.

Таким чином, необхідність укладання
договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладання
визначено як обов'язок, а не право
сторін.

Суд правильно прийшов до висновку про
наявність у сторін по справі
договірних правовідносин і цей
висновок узгоджується з правовим
висновком Верховного Суду України,
який викладено у постанові по справі №
6-110 цс 12 від 10 жовтня 2012 року, де
зазначено , що відповідно до змісту ст.
627 ЦК України свобода договорів не є
безмежною і у випадках, передбачених
актами цивільного законодавства, особа
зобов'язана укласти відповідний
договір.

Доводи апеляційної скарги про те , що
відповідачка не являється споживачем
теплової енергії , а отримує послуги з
центрального опалення , а позивач -
НКП «Нікопольтеплоенерго» визначений
виконавцем послуг не з центрального
опалення , а з теплопостачання
суттєвого значення не мають та
знаходяться за межами предмету
розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29
травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- С.П. Котушенко

- М.М. Романюк