АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6499/12 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бібік М.М. Доповідач - Котушенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною
скаргою комунального підприємства
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс» на рішення
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року
за позовом комунального підприємства
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року комунальне
підприємство «Транспортування
покупної теплової енергії
«Теплотранс» звернулось до суду з
уточненим в ході розгляду справи
позовом (а.с.3-4, 33) до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості. Позивач вказував на
те, що боржники на протязі багатьох
років мешкають в квартирі АДРЕСА_1,
плату за послуги теплопостачання не
здійснюють, мають заборгованість
станом на 01 березня 2014 року у розмірі 15
443,77 грн. Вказану суму позивач просив
стягнути на свою користь з
відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
09 квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування
рішення, як постановленого з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та про ухвалення
нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.67 ЖК України, п.п.3, 9-23,
29, 31 Правил надання послуг з
центрального опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила),
плата за комунальні послуги
(водопостачання, газ, теплова енергія
та інші послуги) береться за
затвердженими в установленому порядку
тарифами, і повинна сплачуватись не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Згідно ст.19 Закону України «Про
теплопостачання» споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Статтею 24 Закону України «Про
теплопостачання» встановлено, що
основними обов'язками споживача
теплової енергії є: своєчасне
укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Відповідно до вимог ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.13 ЦК України цивільні
права особа здійснює у межах, наданих
їй договором або актами цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що позивач надає
населенню послуги теплопостачання, в
тому числі і в квартиру АДРЕСА_1 де
проживають відповідачі.

Між сторонами договір про надання
послуг з теплопостачання не укладався,
але відповідачам було видано
розрахункову книжку з відображенням
реквізитів сторін, тарифів на теплову
енергію, та на ім'я відповідачки ОСОБА_2
було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1
для контролю та оплати послуг, які
надає позивач (а.с.6).

Згідно витягу з зазначеного особового
рахунку у відповідачів виникла
заборгованість за відпущену теплову
енергію станом на 01 березня 2014 року у
розмірі 15 443,77 грн. (а.с.34).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд виходив з того,
що з 14 січня 2008 року по теперішній час
позивачем послуги з транспортування
теплової енергії не надавались,
оскільки всі опалювальні прилади в
квартирі відповідачів демонтовані,
транзитні трубопроводи опалення
ізольовані та закриті гіпсокартоном,
замість радіаторів опалення
встановлені електричні конвектори; а
також з того, що вимоги про стягнення
боргу станом на 01 січня 2011 року
заявлені позивачем з порушенням строку
позовної давності.

Погодитись з такими висновками суду не
можна з огляду на наступне.

За положеннями Закону України «Про
теплопостачання» та Правил надання
послуг з центрального опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630 послуги
теплопостачання складаються з послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі не заперечували проти
постачання позивачем гарячої води в їх
квартиру, а посилались лише на
відсутність централізованого опалення
у зв'язку з демонтажем опалювальних
приладів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
не звернув на це уваги, не врахував, що
відповідачі самовільно відключилися
від мереж централізованого опалення, а
також того, що фактичне від'єднання
внутрішньоквартирної частини
централізованої системи опалення без
дотримання Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року № 4, не створює для відповідачів
як споживачів послуг з
централізованого теплопостачання
такого юридичного наслідку як
звільнення від сплати за надані
послуги.

Крім того, суд залишив поза увагою
роз'яснення, дане в п.11 постанови
Пленуму Верховного Суду України №14 від
18 грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі» згідно якому,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущений без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, крім
випадків, коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Тобто положення про правові наслідки
спливу строку позовної давності можуть
застосовуватись лише у тих випадках,
коли буде доведено існування самого
суб'єктивного цивільного права і факт
його порушення або оспорювання. Якщо
при розгляді справи встановлено, що у
позивача немає суб'єктивного права, про
захист якого він просить, або ж воно не
порушувалось чи не оспорювалось, суд
повинен відмовити в позові не через
пропущення строку позовної давності, а
за безпідставністю
матеріально-правової вимоги.

За таких обставин оскаржене рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову, а саме про
стягнення з відповідачів
заборгованості за період з 01 квітня 2010
року по 01 березня 2014 року у розмірі 9806,09
грн. в межах строку позовної давності
про застосування якої відповідачі
подали заяву під час розгляду справи
(а.с.38-39).

Згідно із ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За правилом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Виходячи з положень ч.2 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності було
перервано зверненням позивача у квітні
2013 року до суду із заявою про видачу
судового наказу про стягнення з
відповідачів заборгованості з оплати
за теплову енергію у розмірі 12 979,67 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2013
року судовий наказ від 29 квітня 2013 року,
виданий цим же судом за заявою КП «ТПТЕ
«Теплотранс», про стягнення з
відповідачів солідарно на користь
заявника заборгованості з оплати за
теплову енергію, було скасовано та
роз'яснено КП «ТПТЕ «Теплотранс» його
право на звернення з тією ж самою
вимогою до суду у позовному порядку
(а.с.7).

Таким чином, перебіг позовної давності
у відповідності до ч.3 ст.264 ЦК України у
позивача розпочався заново.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Транспортування
покупної теплової енергії
«Теплотранс» задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
09 квітня 2014 року скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
комунального підприємства
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс» 9 806,09 грн. та
судові витрати у розмірі 243,50 грн, а
всього 10 049,59 грн.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Котушенко С.П.

Судді
Петренко І.О.

Романюк М.М.