Справа № 134/87/14-ц Провадження №
22-ц/772/1564/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Зарічанський В. Г.Категорія:
53 Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

при секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Продовольча
компанія «Поділля» на заочне рішення
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 20 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Продовольча компанія «Поділля» про
скасування наказів про зняття премії
та стягнення безпідставно утриманої
заробітної плати, -

встановила :

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що з 25 жовтня
2006 року він працює водієм автомобіля
КАМАЗ в ПрАТ «ПК Поділля». В серпні 2013
року йому стало відомо, що з нього та
інших працівників адміністрацією
відповідача без будь-яких повідомлень
працюючих утримується заробітна плата.
На звернення до адміністрації позивачу
було надано копії наказів про зняття
премії на підставі факту зливу
пального, в яких відсутній підпис про
ознайомлення працівників з їх змістом.
Вважає такі накази незаконними,
оскільки фактично ними прикрито
утримання із заробітної плати за
матеріальну шкоду, яку не завдано,
тобто відшкодування перевитрат
пального у зв'язку з умовами роботи
транспорту. Впродовж всього часу
роботи премія працівникам
підприємством не нараховувалася, а
тому у разі порушення трудової
дисципліни вона повинна не
виплачуватися, а не відраховуватися.
Відповідачем не виконано вимоги ст. 136
КЗпП України щодо порядку покриття
шкоди в строк протягом двох тижнів з
дня виявлення заподіяної працівником
шкоди і звернення розпорядження до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові. В
зв'язку з цим просив визнати
незаконними та скасувати накази про
зняття премії та стягнути з
відповідача утриману заробітну плату в
сумі 1760 грн.

Заочним рішенням Крижопільського
районного суду Вінницької області від
20 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано
накази ПрАТ ПК «Поділля» № 53/2 від 21
червня 2013 року «Про виявлений факт
зливу пального» 19.06.2013 р., в кількості 12
л, та зняття премії в сумі 240 грн.

№ 56 від 26 червня 2013 року «Про виявлений
факт зливу пального» 21.06.2013 року, в
кількості 12 л, та зняття премії в сумі 240
грн.

№ 57 від 27 червня 2013 року «Про виявлений
факт зливу пального» 25.06.2013 року в
кількості 12 л., та зняття премії в сумі
240 грн.

№ 83 від 02 серпня 2013 року «Про виявлений
факт зливу пального» 26.07.2013 р. -20 літрів,
28.07.13 р. - 17 літрів, 29.07.2013 р. - 15 літрів, та
зняття премії в сумі 1040 гривень.

Стягнуто із ПрАТ ПК «Поділля» на
користь ОСОБА_3 утриману заробітну
плату в сумі 1760 гривень та витрати на
правову допомогу в сумі 600 гривень.

Стягнуто з відповідача 243 грн. 60
судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі ПрАТ ПК «Поділля»
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
накази про зняття премій є незаконними,
оскільки ними прикрито утримання із
заробітної плати за матеріальну шкоду,
факт якої не доведено відповідачем.

З такими висновками суду погодитися
неможливо, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 з 25
жовтня 2006 року працює водієм
автомобіля КАМАЗ в ПрАТ «ПК Поділля».

З червня 2013 року з ОСОБА_2 проведено
зняття премії з підстав факту зливу
пального .

Наказом № 53/2 від 21 червня 2013 року «Про
виявлений факт зливу пального» 19.06.2013
р., в кількості 12 л, проведено зняття
премії в сумі 240 грн.

Наказом № 56 від 26 червня 2013 року «Про
виявлений факт зливу пального» 21.06.2013
року, в кількості 12 л, проведено зняття
премії в сумі 240 грн.

Наказом № 57 від 27 червня 2013 року «Про
виявлений факт зливу пального» 25.06.2013
року в кількості 12 л., проведено зняття
премії в сумі 240 грн.

Наказом № 83 від 02 серпня 2013 року «Про
виявлений факт зливу пального» 26.07.2013 р.
-20 літрів, 28.07.13 р. - 17 літрів, 29.07.2013 р. - 15
літрів, проведено зняття премії в сумі
1040 гривень, а всього знято премії на
суму 1760 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної
роботи, професійно-ділових якостей
працівника, результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» визначено, що структуру
заробітної плати складають:

основна заробітна плата. Це -
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм
праці (норми часу, виробітку,
обслуговування, посадові обов'язки).
Вона встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців;

додаткова заробітна плата. Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій;

інші заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оплату праці» форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і
гарантій, передбачених
законодавством, генеральною,
галузевими (міжгалузевими) і
територіальними угодами. У разі,
коли колективний договір на
підприємстві не укладено,
роботодавець зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його
відсутності - з іншим уповноваженим на
представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються з
урахуванням вимог, передбачених
частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Також питання преміювання на
підприємстві (як складової частини
матеріального стимулювання праці для
підвищення мотивації працівників до
праці, продуктивності і ефективності
виробничої діяльності) докладно
розглянуті у Методичних рекомендаціях
щодо організації матеріального
стимулювання праці працівників
підприємств і організацій
затверджених Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
29.01.2003 N 23, в яких премія визначена як
основний вид додаткової, понад
основну заробітну плату, винагороди,
яка виплачується працівникам за
результатами їх трудової діяльності та
виробництва в цілому за показниками
та умовами оцінки цих результатів,
визначеними підприємством.

Матеріальне стимулювання праці в
цих рекомендація розглядається в
аспекті створення систем додаткової
до основної (тарифної) заробітної плати
винагороди працівникам за перевищення
планових або нормативних рівнів
показників індивідуальної та
колективної виробничої та
управлінської діяльності, а також
кінцевих результатів роботи
структурних підрозділів або
підприємства в цілому.

Методологічні засади розрахунку
показників оплати праці (у т. ч. премій)
та інших статистичних даних визначені
Інструкцією №5 затвердженої Наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 27 січня
2004 р. за N 114/8713.

Згідно з п. 2.2 та п. 2.3 Інструкції №5,
премії поділяються на:

1) премії та винагороди, у т. ч. за
вислугу років, що мають систематичний
характер, незалежно від джерел
фінансування (крім відсоткових або
комісійних винагород, виплачених
додатково до тарифної ставки (окладу,
посадового окладу);

2) винагороди та премії, які мають
одноразовий характер, компенсаційні та
інші грошові й матеріальні виплати, які
не передбачені актами чинного
законодавства або здійснюються понад
встановлені зазначеними актами норми,
зокрема:

- премії, що виплачуються у
встановленому порядку за спеціальними
системами преміювання, виплачені
відповідно до рішень уряду;

- премії за сприяння винахідництву та
раціоналізації, створення, освоєння та
впровадження нової техніки і
технології, введення в дію у строк і
достроково виробничих потужностей й
об'єктів будівництва, своєчасну
поставку продукції на експорт та інші;

- премії за виконання важливих та
особливо важливих завдань;

- одноразові заохочення, не пов'язані з
конкретними результатами праці
(наприклад до ювілейних та пам'ятних
дат, як у грошовій, так і в натуральній
формі).

Питання преміювання також регулює
наказ Мінпраці від 31.03.99 р. №44, яким
затверджено Реко мендації щодо
визначення заробітної плати
працівників за лежно від особистого
внеску кожного працівника в кінцеві
результати роботи підприємства. Як
зазначено у розділі 4 цих Рекомендацій,
положення про преміювання працівників
підприємства розробляється
роботодавцем або уповноваженим ним
органом, узгоджується з профспілками
та є додатком до колективного договору
(таким документом може бути положення
про оплату праці, положення про
преміювання або навіть наказ по
підприємству).

Питання про преміювання працівників,
яке носить характер одноразового
заохочення і не передбачене актами
чинного законодавства або
здійснюється понад встановлені
зазначеними актами норми вирішується
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи за
порушення трудової дисципліни ОСОБА_2
було позбавлено премії на загальну
суму 1760 грн.

Позивачем не доведено, що утримання
було проведено з фонду основної
заробітної плати позивача або за
рахунок премій, які нараховуються
відповідно до нормативно-правових
актів, якими визначено умови та розмір
цих виплат.

Таким чином, на правовідносини
преміювання працівників, яке носить
характер одноразового заохочення і не
передбачене актами чинного
законодавства, та позбавлення таких
виплат не поширюються норми ст. 136 КЗпП
України щодо порядку покриття шкоди
завданої працівником.

Вищезазначені питання віднесені до
компетенції власника або
уповноваженого ним органу і
вирішуються в кожному випадку щодо
окремого працівника за результатами
його трудової діяльності та
виробництва в цілому за показниками
та умовами оцінки цих результатів,
визначеними підприємством.

Суд першої інстанції належним чином не
встановив підстави позовних вимог,
правовідносини сторін та норми
матеріального права , які їх регулюють
та дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про доведеність вимог
позивача не відповідають обставинам
справи, а тому рішення суду підлягає до
скасування з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись, ст.
ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Продовольча
компанія «Поділля» задовольнити.

Рішення Крижопільського районного
суду Вінницької області від 20 лютого 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Продовольча компанія «Поділля» про
скасування наказів про зняття премії
та стягнення безпідставно утриманої
заробітної плати - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Ю.Б. Войтко

/підпис/
І.М. Стадник

З оригіналом вірно: