У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Бисаги Т. Ю., Бондаренка Ю. О.

при секретарі - Чейпеш С. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 13 травня 2014
року по справі за позовом ПАТ
"УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості згідно
кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 13 травня 2014 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість
згідно кредитного договору в розмірі 1
108 434, 75 грн.

На це рішення відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.
Апелянти вказують на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, судом не було досліджено
докази отримання кредиту
позичальником, а також порушено вимоги
Закону «Про захист прав споживачів» в
частині ознайомлення з умовами
кредитування. Крім того, апелянти
вважають, що строк договору поруки
закінчився, а отже порука є припиненою.

Дослідивши зібрані у справі матеріали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 26
листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір про надання споживчого кредиту
в розмірі 150 000 доларів США під 13, 9 %
річних строком до 26 листопада 2014 року
(а.с.4-9).

В забезпечення виконання умов
кредитного договору 26 листопада 2007
року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
було укладено договір поруки, за яким
останній поручився перед банком за
позичальника з усіх його зобов'язань в
повному обсязі як існуючих, так і тих,
що можуть виникнути в майбутньому
(а.с.12-13).

Своїх зобов'язань щодо повернення
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитними грошима
позичальник ОСОБА_1 не виконав,
внаслідок чого у нього утворилася
заборгованість перед банком в розмірі 1
108 434, 75 грн. (138 675, 69 доларів США). З них:

- 775 386, 14 грн. (97 008, 15 доларів США)
заборгованість по кредиту;

- 276 409, 45 грн. (34 581, 44 доларів США)
заборгованість по відсотках;

- 29 006, 26 грн. (3628, 96 доларів США) пеня
за прострочення сплати кредиту;

- 27 632, 90 грн. (3457, 14 доларів США) пеня
за прострочення сплати відсотків.

Згідно п. 1.3 договору поруки від 26
листопада 2007 року поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, за всіма
зобов'язаннями останнього за кредитним
договором, включаючи повернення
основної суми боргу (в т. ч. кредиту,
регресу), сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами кредитного
договору. Відповідальність поручителя
і боржника є солідарною.

Згідно абз. 2 п. 2 додаткової угоди № 1 до
договору поруки від 7 квітня 2009 року у
випадку зміни в подальшому умов
кредитного договору поручитель,
підписанням цієї додаткової угоди,
підтверджує свою згоду на здійснення
таких змін в майбутньому (а.с.14).

Кінцевий термін виконання основного
зобов'язання 28 листопада 2016 року, на що
поручитель дав свою згоду (додаткова
угода до договору про надання
споживчого кредиту та додаткова угода
до договору поруки (а.с.10-11, 14)), порука не
припинена, стягнення боргу солідарно з
боржника та поручителя узгоджується з
вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції правильно
встановив, що позичальник своїх
зобов'язань перед банком не виконав, а
відповідальність боржника та
поручителя є солідарною. Розмір
заборгованості сторони в апеляційній
скарзі не оспорюють.

В апеляційній скарзі відповідачі
стверджують, що судом І інстанції не
повно досліджено фактичні обставини
справи, зокрема, докази отримання
кредиту позичальником ОСОБА_1, а також
те, чи відповідає укладений договір
кредиту вимогам чинного законодавства,
а саме Закону «Про захист прав
споживачів».

Водночас, апелянти не заперечили сам
факт отримання відповідачем ОСОБА_1
кредитних коштів, та жоден із
відповідачів не оспорив дійсність
укладеного договору про надання
споживчого кредиту № 0 від 26
листопада 2007 року, у тому числі з
підстав невідповідності його вимогам
закону. За цих обставин колегія вважає,
що наведені апелянтами аргументи не є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування немає, а доводи
апеляційної скарги, на думку колегії
суддів, не є істотними.

Керуючись статтею 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 13 травня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
____________

Судді
____________

____________