Справа 300/358/14-ц
Воловецький районний суд
Закарпатської області в особі судді
Софілканич О. А., при секретарі с/з
-Балецькому С.М., з участю позивача-
ОСОБА_2, представника позивача- ОСОБА_6,
представника відповідача- ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Воловець цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна набутого за час шлюбу,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна,
набутого за час шлюбу.
Позов мотивував тим, що за час
перебування у шлюбі з відповідачкою з
25.11.1999 року по 31.07.2012 рік ними набуто
нерухоме майно, а саме павільйон та
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
які просить визнати об"єктами спільної
сумісної власності подружжя та
розподілити між сторонами по 1/2 частині
кожному, а також стягнути з ОСОБА_3 на
його користь судовий збір.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов підтримав повністю з підстав,
наведених у ньому, наполягав на його
Представник відповідачки ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечив, вважає
його безпідставним та необгрунтованим.
Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов не підлягає до задоволення з
Відповідно до вимог ст.69 Сімейного
Кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
ім на праві сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина та чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.
Статтею 70 СК України встановлено, що у
разі поділу майна, що є об"єктом
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
25.11.1999 року, після чого 31.07.2012 року шлюб
між ними розірвано за рішенням
Міжгірського районного суду (а.с.29).
Згідно з вимогами ст.316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Статтею 328 Цивільного кодексу
зазначено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.
Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
Суду надано довідки №4 від 05.09.2014 року
та довідку №15 від 29.09.2014 року, видані
директором ДП Колочавський завод
технологічного обладнання про те, що
тимчасова споруда-павільйон,
побудована 1974 року в с.Колочава по
вул.Шевченка, до 29.01.1993 року рахувався
на балансі Колочавського заводу
технологічного обладнання та була
продана 29.01.1993 року МСП "Колопром",
керівником і співвласником якого був
ОСОБА_5 Копія квитанції додається
(а.с.157-158, а.с.171).
У відповідності до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, враховуючи, що позивачем
не надано жодного переконливого доказу
того, що нежитлова будівля- павільйон,
розташована на вул.Шевченка в
с.Колочава Міжгірського району набуте
сторонами за час перебування в шлюбі,
чи того, що дане нерухоме майно
належить відповідачці ОСОБА_3, і у неї є
правовстановлюючі документи на
вказане майно, в задоволенні позову в
цій частині слід відмовити.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 в
частині поділу земельної ділянки в
с.Колочава по вул.Шевченка, виділеній у
приватну власність відповідачці
ОСОБА_3, то в їх задоволенні слід
відмовити, оскільки дана позовна
вимога вже була предметом перегляду в
апеляційному порядку, і в матеріалах
справи наявне рішення Апеляційного
суду Закарпатської області від 18.06.2013
року, яке набрало законної сили про
відмову в задоволенні даних вимог.
Повторний розгляд позову в цій частині
неможливий в силу положенння ч.3 ст.61
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213, 215 ЦПК
України, ст.60, 331 ЦК України, ст.ст.69, 70
Сімейного Кодексу України, суд-
В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна набутого за
час шлюбу -відмовити.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя:
Софілканич О. А.