Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі :
Ізвольській С.С.

за участю:

представника позивача і третьої особи -
ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптима-лізінг» до
ОСОБА_3, третя особа - фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 про зобов'язання
повернути майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ «Оптима-лізінг» звернувся
з позовом до відповідача - ОСОБА_3 про
зобов'язання повернути йому
автомобіль Мазда СХ-7, державний
номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ
«Оптіма-лізинг» є власником вказаного
автомобіля, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
транспортного засобу.

Зазначений автомобіль було передано у
користування ФОП ОСОБА_5 на підставі
Договору оперативного лізингу (найму)
від 10.01.2013 року №2013-1, укладеного між
ТОВ «Оптіма-лізинг» та ОСОБА_6

З дозволу позивача, між ФОП ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 29.01.2013р. було укладено договір
суборенди транспортного засобу №20131006,
відповідно до умов якого відповідачу
було передано у користування
автомобіль Мазда СХ-7, державний номер
НОМЕР_1.

В подальшому у вказаних договорах
відбулася заміна сторонни, права
наймача за договором оперативного
лізингу та наймодавця за договором
суборенди набула ФОП ОСОБА_7

Як стало відомо позивачу, за участю
належного йому автомобіля 14.07.2013р.
сталася ДТП.

Зважаючи на це, позивач, як власник,
виявив намір оглянути автомобіль,
проте, він так і не був наданий для
огляду.

У зв'язку із невиконанням зазначеної
вимоги, ТОВ «Оптіма-лізинг» повідомило
ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору та
25.10.2013 року між сторонами було укладено
відповідну угоду про розірвання
Договору оперативного лізингу - з 25.10.2013
року.

ФОП ОСОБА_4 надала ТОВ «Оптіма-лізинг»
документи, що підтверджують розірвання
нею похідного договору суборенди з
відповідачем ОСОБА_3 та надала докази
направлення письмової вимоги про
повернення автомобіля.

Отже, як зазначає позивач, починаючи з
26.10.2013 року, суборендар ОСОБА_3
користується автомобілем
безпідставно.

У грудні 2013 року ТОВ «Оптіма-лізинг»
було залучено до справи про визнання
договору суборенди між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 недійсним.

Після цього ТОВ «Оптіма-лізинг»
повторно повідомило ОСОБА_3 про
безпідставне користування автомобілем
та вимагало його повернення власнику.

Такі вимоги не були виконані,
натомість, відповідач повідомила про
те, що автомобіль був знищений пожежею,
на підтвердження чого надала акт про
пожежу від 09.09.2013р.

У судовому засіданні представник
позивача, який водночас є
представником третьої особи, пояснив,
що судом при розгляді справи про
визнання договору суборенди між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 недійсним не встановлювався
ступінь знищення автомобіля, не
з'ясовувалися обставини того, куди
поділися рештки авто. В силу хімічних
властивостей матеріалу, з якого
зроблений будь-який автомобіль, мали б
зберегтися металеві частини
автомобіля з номерами кузова, номерні
знаки тощо, в інакшому випадку виникає
питання про те, яким чином працівниками
МНС ідентифіковано марку автомобіля,
знищеного пожежею, його державний
номерний знак.

Представник зазначив також, що доказів
того, що свідоцтво про реєстрацію та
ключі від автомобіля зберігалися в
автомобілі і також знищені пожежею,
немає.

Як власник транспортного засобу,
позивач без свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та документів про
його втрату, знищення, пошкодження
тощо, не має змоги зняти автомобіль з
державної реєстрації в органах ДАІ,
оцінити вартість залишків аавтомобіля,
пред'явити його суб'єкту оціночної
дільності для визначення вартості
матеріального збитку, страховику.

Тому, уточнивши позовні вимоги,
представник позивача просив
зобов'язати відповідача повернути йому
автомобіль Мазда СХ-7, державний
номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2;
ключі; номерні знаки та свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу.

Представник відповідача заперечував
проти позову з тих підстав, що судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
встановлений факт знищення автомобіля,
тому відсутній предмет позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, встановив
наступне.

ТОВ «Оптіма-лізінг» є власником
автомобіля марки Мазда моделі СХ-7,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
видане ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві.

10.01.2013 року між ТОВ «Оптима-лізінг» та
ФОП ОСОБА_6 було укладено Лізингову
угоду № 2013-1, відповідно до якої
лізингодавець надає у виключне
користування лізингоодержувачу на
визначений даною угодою строк
транспортний засіб за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів згідно додатку № 1.

Згідно додатку № 1 до лізингової угоди
№ 2013-1 від 28.01.2013 р., транспортним
засобом за угодою є автомобіль Мазда
СХ-7, державний номерний знак НОМЕР_1,
номер кузова НОМЕР_2.

Факт отримання транспортного засобу
лізингоодержувачем підтверджується
Актом прийому - передачі до лізингової
угоди № 2013-1 від 28.01.2013 р.

29.01.2013 р. між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було
укладено угоду суборенди № 20131006,
згідно з умовами якої орендодавець
надає у виключне користування
суборендарю на визначений строк
транспортний засіб за умови сплати
суборендарем періодичних орендних
платежів.

Додатком №1 до угоди суборенди від
29.01.2013р. сторони погодили та
підтвердили, що транспортним засобом,
який передається, є автомобіль Мазда
СХ-7, державний номерний знак НОМЕР_1,
номер кузова НОМЕР_2, додатком №2
визначили перелік спеціалізованих
сервісних станцій обслуговування,
додатком №3 - уповноважених водіїв та
місця паркування, додатком №4
визначення нормального зносу
автомобіля.

Додатковою угодою від 01.04.2013р. до угоди
суборенди від 29.01.2013р., укладеною між
ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
сторони погодили передати права та
обов'язки орендодавця-1 (ФОП ОСОБА_6) за
угодою суборенди орендодавцю-2 (ФОП
ОСОБА_4).

За актом прийому-передачі №1 від
01.04.2013р. ОСОБА_3 прийняла від ФОП ОСОБА_4
автомобіль Мазда СХ-7, державний
номерний знак НОМЕР_1, номер кузова
НОМЕР_2 в суборенду, при цьому, сторони
погодили строк повернення автомобіля
01.02.2016р.

25.10.2013р. між ТОВ «Оптіма-Лізинг» та ФОП
ОСОБА_8 була укладена угода про
розірвання лізингової угоди №2013-1 - з
25.10.2013р.

У пункті 3 вказаної угоди сторони
зазначили, що автомобіль Мазда СХ-7,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2 на момент розірвання
угоди знаходиться у суборендаря
ОСОБА_3, лізингоодержувач (ФОП ОСОБА_8)
зобов'язується вчинити всі необхідні
дій та сприяти лізингодавцю у
поверненні об'єкту лізингу у володіння.

12.09.2013р. відповідачці ОСОБА_3 була
вручена письмова вимога про огляд
транспортного засобу, яку остання не
виконала, повідомивши про те, що
автомобіль потрапив у ДТП 14.07.2013р.

Доказів надання ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_4 чи
ТОВ «Оптіма-Лізинг» документів про ДТП
за участю спірного автомобіля в
матеріалах справи немає.

16.09.2013р. відповідачці була направлена
письмова вимога, з якої убачається, що
ОСОБА_3 12.09.2013р. повідомила ФОП ОСОБА_4
про знищення автомобіля пожежею на
станції технічного обслуговування, а
остання просила надати документи, що
стосуються ДТП 14.07.2013р., копію судового
рішення у адміністративній справі, усі
наявні документи про стан автомобіля
після пожежі, характер пошкоджень,
залишки, документи, що підтверджують
факт та підстави знаходження
автомобіля на СТО, а також просила
надати автомобіль для проведення
експертизи та здійснення можливого
ремонту на станцію технічного
обслуговування, передбачену договором.

02.10.2013р. ФОП ОСОБА_9 направила ОСОБА_3
письмове повідомлення про розірвання
угоди суборенди від 29.01.2013р.

25.10.2013р. та 25.12.2013р. ТОВ «Оптіма-Лізинг»
направило відповідачці письмові
вимоги про повернення автомобіля,
документів на нього та документів, що
стосуються ДТП та пожежі.

Усі вимоги були отримані відповідачем,
проте, доказів їх виконання останньою
суду не надано.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 27.12.2013р. у справі
№372/5069/13-ц договір суборенди №20131006 від
29.01.2013р. та додаткову угоду №1 від
01.04.2013р. до договору оренди визнано
недійсними з часу укладення.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київької області від 27.03.2014р. рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 27.12.2013р. в частині визнання
недійсним договору суборенди №20131006
від 29.01.2013р. та додаткової угоди №1 від
01.04.2013р. до договору оренди було
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову про визнання
недійсним правочинів відмовлено.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт», автомобіль -
це колісний транспортний засіб, який
приводиться в рух джерелом енергії, має
не менше чотирьох коліс, призначений
для руху безрейковими дорогами і
використовується для перевезення
людей та (чи) вантажів, буксирування
транспортних засобів, виконання
спеціальних робіт.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 27.12.2013р., яке
набрало законної сили, встановлено, що
відповідно до акту про пожежу від
09.09.2013р., автомобіль Мазда д.н.з. НОМЕР_1
знищений пожежею.

Отже, не може бути задоволена вимога
позивача про зобов'язання відповідача
повернути йому автомобіль згідно
законодавчого визначення цього
поняття.

Проте, взявши до уваги обставини,
встановлені вищезазначеним судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
вивчивши акт про пожежу від 09.09.2013р., на
яку посилався суд, дані довідки
Дніпровського районного управління ГУ
ДСНС України у м. Києві від 18.09.2013р.
№24/1555 про факт пожежі, яка мала місце
09.09.2013р. в приміщенні СТО ФОП ОСОБА_10 за
адресою: АДРЕСА_1, суд вважає
обґрунтованими доводи позивача про те,
що жоден з цих доказів не підтверджує
знищення свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, ключів від
автомобіля, державних номерних знаків,
а також не містить даних про металеві
частини (залишки) знищеного пожежею
автомобіля, методику, яка
застосовувалася працівниками пожежної
безпеки для ідентифікації моделі та
марки автомобіля, знищеного пожежею, не
зрозумілий механізм встановлення
працівниками пожежної безпеки його
державного номерного знаку тощо.

Відповідачем також не надано належних
доказів знищення/втрати/пошкодження
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, ключів,
державних номерних знаків, яким вона
користувалася, доказів звернення до
компетентних органів чи до власника з
відповідними заявами.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним, ніхто не
може бути позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних права та
інтересів, зокрема, є припинення дії,
яка порушує право та примусове
виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України
власність зобов'язує.

Позивач, як власник автомобіля, не
може бути позбавлений права отримати
залишки пошкодженого пожежею
належного йому автомобіля, а також
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу; державні номерні
знаки та ключі запалювання від
автомобіля для виконання обов'язку
зняття з реєстраційного обліку
вказаного автомобіля та визначення
вартості матеріального збитку, тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки позов задоволений
частково (задоволена позовна вимога
немайнового характеру), з відповідача
підлягає стягненню понесені позивачем
судові витрати пропорційно до
задоволеної частини вимог - в розмірі
243,60 грн.

З урахуванням викладеного та
керуючись ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт», ст.ст. 16, 319, 321
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Оптіма-лізінг" до ОСОБА_3, третя особа -
фізична особа - підприємець ОСОБА_4 про
зобов'язання повернути майно -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-лізінг"
залишки автомобіля Мазда СХ-7,
державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2;
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
видане ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві; державні
номерні знаки; ключі запалювання від
автомобіля.

Стягнути ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-лізінг"
судовий збір в сумі 243, 60 грн.

У задоволенні інших позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-лізінг" -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів після його проголошення в
судовому засіданні, а учасниками
судового розгляду, які брали участь у
справі, проте, не були присутні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: