Справа № 232/884/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року м.
Кіровське

Кіровський міський суд Донецької
області в складі

головуючого судді Артеменко
Л.І.

при секретарі Євсєєвій
Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду №2 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та
визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом з
тих підстав, що 6 грудня 1999 року вона та
відповідач ОСОБА_2, яка діяла за
довіреністю від імені ОСОБА_3,
домовились про укладання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
належної відповідачу ОСОБА_3 на
підставі договору дарування,
посвідченого 10.09.1996 року Кіровською
державною нотаріальною конторою. Вони
дійшли згоди з усіх питань стосовно
вартості майна, передачі документації,
ключів, звільнення квартири, однак з
ініціативи ОСОБА_2 на порушення ст. 227
діючого на той час ЦК України договір
не посвідчили у нотаріуса, а
зареєстрували на філії Жданівської
товарної біржі „Доверие" в м.
Кіровське. З 1999 року вона проживає в
квартирі, користується нею як своєю
власністю, договір зареєструвала в БТІ.
Вказуючи, що всі сторони по угоді
виконали свої обов'язки, право
власності за цим договором
зареєстровано за нею в БТІ м. Кіровське,
відсутня можливість нотаріально
посвідчити цей договір через відмову
відповідачів, просила визнати угоду
дійсною та визнати за нею право
власності на квартиру.

У судовому засіданні позивач
позов підтримала повністю, просила
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в суді підтвердила,
що 6 грудня 1999 року вона за довіреністю
від ОСОБА_3 продала позивачу належну
останньому квартиру, отримала від
продажу гроші, які передала колишньому
власнику ОСОБА_3, а позивачу передала
документи на квартиру, ключі від неї.
Угоду не посвідчили нотаріально, бо не
захотіла довго чекати черги, однак
склали договір купівлі-продажу, який
зареєстрували на біржі. На теперішній
час дія довіреності закінчилася.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не прибув, до
початку розгляду справи надав заяву, в
якій просив справу розглянути без його
участі, факт продажу квартири визнав,
від посвідчення угоди нотаріально
відмовився.

Судом встановлено, що 6 грудня 1999 року
позивач (прізвище з ОСОБА_1 та ОСОБА_1
змінене на підставі свідоцтва про
укладення шлюбу 25.06.2003р) передала, а
відповідач ОСОБА_2, діюча по
довіреності від імені власника
квартири ОСОБА_3, отримала гроші за
квартиру, досягши згоди за істотними
умовами договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, про що зазначено в
тексті договору купівлі - продажу від 6
грудня 1999 року; позивач отримала
технічну документацію та домову книгу
на квартиру, вселилась в неї, 30 грудня
1999 року зареєструвала місце проживання
за цією адресою; угоду купівлі-продажу
сторони зареєстрували на Жданівській
товарній біржі „Доверие", філія м.
Кіровське, за реєстровим № 88, але не
посвідчили нотаріально. 9 грудня 1999
року договір купівлі-продажу, право
власності на квартиру за позивачем
зареєстровано в БТІ м. Кіровське в
реєстровій книзі за № 3-1530. Відповідач
ОСОБА_3, власник квартири, не бажає
нотаріального посвідчення договору, не
вважаючи спірну квартиру своєю.

Відповідно до ст.. 227 ЦК України 1963 р.,
ст. 657 ЦК України 2004 року договір
купівлі-продажу квартири має бути
укладений в письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 47 ч.2 ЦК України 1963
року, ст.. 220 ч.2 ЦК України угода, що
потребує нотаріального посвідчення,
може бути визнана судом дійсною, якщо
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення.
Оскільки право власності на нерухоме
майно виникає серед іншого на підставі
договору, про визнання дійсним якого
заявлені вимоги, суд вважає зайвим
визнання права власності на квартиру
за позивачем за рішенням суду.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню в частині визнання угоди
дійсною.

Оскільки спір про право власності на
майно за договором купівлі-продажу
може бути лише між особами, які є чи
вважають себе власниками майна, а
відповідач ОСОБА_2 не була власником
спірної квартири, не вважає себе її
власником, розпоряджалась нею лише на
підставі довіреності, посвідченої
нотаріально 07.08.1997 за реєстровим
номером 2771, про що зазначено в тексті
договору купівлі-продажу, термін дії
якої сплинув, законні підстави для
задоволення позову, пред'явленого до
ОСОБА_2, відсутні. В позові до неї слід
відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 47 ч.2, 227 ЦК України 1960р.,
ст..ст.220ч.2, 657 ЦК України, ст.. ст. 209, 213-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Договір купівлі-продажу квартири
номер АДРЕСА_1 в місті Кіровське
Донецької області, укладений 6 грудня
1999 року між ОСОБА_2, діючою за
довіреністю від імені ОСОБА_3, з одного
боку, та ОСОБА_1 з другого,
зареєстрований 6 грудня 1999 року філією
Жданівської Товарної біржі «Доверие»
в м. Кіровське Донецької області за №
8809 грудня 1999 року БТІ м. Кіровське в
реєстраційній книзі за № 3-1530, визнати
дійсним.

В позові до ОСОБА_2 та в решті позовних
вимог до ОСОБА_3 відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.І. Артеменко