У Х В А Л А

06 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М., суддів:
Висоцької В.С.,Мазур Л.М., Умнової
О.В.,Фаловської І.М.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року та від
27 березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - приватне
акціонерне товариство страхова
компанія «Український страховий
стандарт», про стягнення матеріальної
шкоди, завданої дорожньо-транспортною
пригодою,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, третя
особа - приватне акціонерне товариство
страхова компанія «Український
страховий стандарт» (далі - ПрАТ СК
«Український страховий стандарт»), про
стягнення матеріальної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою.

Обґрунтовував свої вимоги тим, 09 травня
2013 року на перехресті вулиць Князя
Володимира та Павліченко - Заярська в м.
Біла Церква Київської області сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
двох транспортних засобів: автомобіля
Daewoo, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_7, та автомобіля
Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_6 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль Nissan зазнав механічних
пошкоджень та згідно ремонтної
калькуляції від 20 травня 2013
року, наявної у висновку
автотоварознавчого дослідження від 20
травня 2013 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача без урахування фізичного
зносу його складових запчастин
становить 61 698,64 грн. Відповідачу
відшкодовано приватним акціонерним
товариством страховою компанією
«Український страховий стандарт» ПрАТ
СК «Український страховий стандарт» 30
934,05 матеріальної шкоди, а також
відповідачем - 500 грн. франшизи. Позивач
вважає, що йому залишилася не
відшкодованою матеріальна шкода, а
саме різниця між вартістю
відновлювального ремонту автомобіля
без урахування фізичного зносу його
складових запчастин та вартістю
матеріального збитку, визначеного на
підставі висновку автотоварознавчого
дослідження № 96 від 20 травня 2013 року.
Враховуючи заяву про зменшення
позовних вимог, позивач просив
стягнути з відповідача 23 977,78 грн.
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої йому внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 27 лютого 2014 року,
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року залишено касаційну скаргу
ОСОБА_6 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 27 лютого 2014 року без руху та надано
строк для усунення недоліків
касаційної скарги на підставі ст. 328 ЦПК
України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 березня 2014
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у вказаній
справі за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 27 лютого 2014 року на підставі п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

У червні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року та від 27
березня 2014 року з підстав неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема статей 386,
1166, 1187, 1192, 1193, 1194 ЦК України, Закону
України «Про міжнародне приватне
право», Методики товарознавчої
експертизи та оцінки дорожніх
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
та Фондом державного майна України №
142/5/2092 від 24 листопада 2003 року,
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 1992 року № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди».

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявник посилається
на:

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві
доводи є необґрунтованими, оскільки в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 січня 2012 року
норми матеріального права, на які
посилається заявник, застосовувались у
справі, правовідносини в якій є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Посилання на ухвалу суду касаційної
інстанції, якою справу передано на
новий розгляд, не є підставою для
допуску справи для перегляду Верховним
Судом України, оскільки у ній не
висловлено правових позицій щодо
застосування норм матеріального права,
а стосується процесу доказування,
встановлення фактичних обставин, що є
застосуванням норм процесуального
права. Таким чином, на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 липня 2011 року та
від 13 листопада 2013 року не може
здійснюватися посилання як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права.

Крім того, ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року не може бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки постановляючи
вказану ухвалу, суд касаційної
інстанції не здійснював остаточного
вирішення спору у справі та не
застосовував норм матеріального права
для вирішення спору по суті.

Отже, заява ОСОБА_6 про перегляд судових
рішень не містить ознак, які згідно
вимог ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7, третя особа - приватне
акціонерне товариство страхова
компанія «Український страховий
стандарт», про стягнення матеріальної
шкоди, завданої дорожньо-транспортною
пригодою, за заявою ОСОБА_6 про перегляд
ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року та від 27 березня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М. Колодійчук

Судді:
В.С. Висоцька

Л.М. Мазур

О.В.
Умнова

І.М. Фаловська