Справа № 569/1736/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м.Рівне

Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді -
Кучиної Н.Г.

при секретарі - Цимбалюк А.І.

з участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності
на 18 частину спадкового майна.

встановив:

ОСОБА_3, звернувшись до суду з позовом,
просить визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 19.11.2004 р. державним
нотаріусом Першої Рівненської
державної нотаріальної контори
Любинською Л.І. та зареєстроване в
реєстрі за № 1-1443 на ім"я ОСОБА_4, а саме
в частині зазначеної в ньому 1/4 частки
спадкового майна і визначити, що
спадкове майно, на яке видане дане
свідоцтво складається з 1/8 частини
квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним як
спадкоємцем по закону 1 черги після
смерті його батька ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 1/8
частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3
підтримала повністю вимоги та суду
пояснила, що квартира АДРЕСА_1 належала
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та позивачу
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, який
був батьком позивача, помер . Після його
смерті відкрилась спадщина, що
складається з ? частини квартири
АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини
позивач, який був співвласником даного
помешкання без визначення часток, був
постійно зареєстрованим та проживав в
даній квартирі, відтак вчасно прийняв
спадщину після смерті свого батька, як
і його матір. Навесні 2013 року від його
матері під час сварки, йому вперше
стало відомо, що він не має жодних прав
на спірну квартиру, оскільки вона є її
одноособовим власником. Після
звернення до адвоката та витребування
документів з КП «РМБТІ» йому стало
відомо, що його частка в спірній
квартирі була незаконно, на підставі
підробленої довіреності, відчужена на
його матір і що вся спадщина після
смерті його батька була також
незаконно оформлена лише на його матір.
Ухвалою Рівненського міського суду від
14.11.2013 р. по справі № 569/13577/13-ц за позовом
ОСОБА_3 було визнано мирову угоду,
укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо
визнання недійсною довіреності, на
підставі якої було укладено договір
дарування належної позивачу на користь
відповідачки ? частини та визнано
недійсним договір дарування цієї
частини помешкання. Вважає, що
позивачем пропущено строк подання
даного позову з поважної причини,
оскільки він з травня 2005 р. по жовтень
2011 року постійно перебував на
заробітках за кордоном, його матір до
весни 2013 р. приховувала незаконне
відчуження на її користь по
підробленій довіреності належну
позивачу частку в спірній квартирі, а
чинне на час відкриття спадщини
законодавство не обмежувало
спадкоємця, який прийняв спадщину, в
часі щодо оформлення в нотаріальній
конторі спадкових прав. Просить позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не
визнала та суду пояснила, що квартира
АДРЕСА_1 дійсно належала на праві
спільної сумісної власності позивачу,
його померлому батьку, відповідачу та
колишній дружині позивача. Після
смерті батька позивача та чоловіка
відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
відкрилась спадщина на ? частину даної
квартири. Позивач не прийняв спадщину
після смерті свого батька у визначений
законом строк, оскільки з 1999 р. по 2005 р.
перебував за кордоном, тому не
заважаючи на його реєстрацію в спірній
квартирі, державним нотаріусом було
видано свідоцтво про право на спадщину
на ім»я відповідачки на всю спадщину.
Окрім цього, просить суд застосувати по
даній справі строк позовної давності,
покликаючись на те, що позивач мав
можливість приїжджаючи на Україну
прийняти спадщину. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Допитаний судом свідок ОСОБА_8 суду
пояснила, що є знайомою позивача, який
проживав в АДРЕСА_1 зустрічала його в
м.Рівне ІНФОРМАЦІЯ_1 в той рік, коли
помер його батько.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7 суду
пояснила, що позивач є її колишнім
чоловіком. На час смерті батька
позивача, вона з чоловіком та її
свекруха ОСОБА_4 знаходились за
кордоном. Свідок та свекруха
приїжджали в Україну, а позивач
повернувся в Україну лише в 2005 році.
Вона з позивачем були співвласниками
даної квартири і вирішили переоформити
свої частки на відповідача згідно
договору дарування.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, покази свідків,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи прийшов до висновку, що позов є
обгрунтованим, доведеним та підлягає
до задоволення.

Згідно дослідженої судом копії
свідоцтва про право власності на
житло, виданого Фондом
державно-комунального майна міської
Ради народних депутатів 10.05.1994 року
вбачається, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та
позивачу ОСОБА_3 ( а.с.5)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача
- ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась
спадщина на ? частину даної квартири.(
а.с. 13)

Частки в спільній сумісній власності
на дане помешкання виділені між
співвласниками на час відкриття
спадщини не були.

Судом встановлено, що позивач у
визначений законом строк відповідно
до положень ст. 548, 549 ЦК УРСР, вчасно
прийняв спадщину після смерті свого
батька, він був співвласником даного
помешкання, частка спадкодавця в якому
не була виділена, був зареєстрований в
даній квартирі, що вбачається з
оглянутої в судовому засіданні довідки
№ 5610/2381 від 18.06.2013 року, виданої
Рівненським міським відділом
Управління державної міграційної
служби України в Рівненській області,
та проживав в ній, що вбачається з
показів допитаного судом свідка
ОСОБА_8.( а.с. 11)

Суд відхиляє покази допитаного судом
свідка ОСОБА_7, враховуючи що даний
свідок є колишньою дружиною позивача і
як пояснила представник ОСОБА_3 в
судовому засіданні перебуває з
позивачем в неприязних стосунках після
розлучення, а також дані покази
спростовуються довідкою № 5610/2381 від
18.06.2013 року, показами свідка ОСОБА_8, яка
є сторонньою для всіх сторін особою та
ухвалою Рівненського міського суду від
14.11.2013 р. про визнанням мирової угоди, з
якої вбачається визнання відповідачем
підробки довіреності та незаконність
дарування на користь ОСОБА_4 належної
позивачу частини квартири, що
спростовує покази свідка щодо
добровільного відчуження позивачем на
користь його матері належної йому
частини квартири.( а.с.11, 14)

Позивач є рідним сином спадкодавця, що
вбачається з дослідженої судом копії
його свідоцтва про народження і
відповідно є спадкоємцем ОСОБА_6 першої
черги ( а.с. 12)

Стаття 529 ЦК УРСР, який діяв на час
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6, встановлювала, що при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти,
дружина і батьки померлого.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6 було два спадкоємця по закону,
які вчасно прийняли спадщину, а саме
позивач та відповідач, відтак їх частки
в спадковому майні є рівними, а саме
по 1/8 частині.

Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці,
закликані до спадкоємства, можуть
одержати в державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
свідоцтво про право на спадщину.

Згідно пункту 206 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від
03.03.2004 р. , чинної на видачі
оспорюваного свідоцтва про право на
спадщину, свідоцтво про право на
спадщину видається за заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, встановленому цивільним
законодавством, кожному з них окремо із
визначенням прізвища, імені, по
батькові та часток у спадщині інших
спадкоємців. Якщо спадщину на нерухоме
майно прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається на ім"я кожного з них, із
зазначенням імені та частки у спадщині
інших спадкоємців. Якщо свідоцтво про
право на спадщину видається нотаріусом
не всім спадкоємцям і не на все
спадкове майно, у тексті його
зазначається, яка частка спадщини
залишається відкритою.

Як вбачається з дослідженого судом
свідоцтва про право на спадщину, 19.11.2004
р. державним нотаріусом Першої
Рівненської державної нотаріальної
контори Любинською Л.І. було видано та
зареєстроване в реєстрі за № 1-1443 на
ім"я ОСОБА_4 свідоцтво про право на всю
спадщину, а саме на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1. ( а.с. 6)

Згідно положень статті 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала прав на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Суд погоджується з доводами позивача
щодо того, що оскаржуваним свідоцтвом
порушені його права спадкоємця, які не
визнаються відповідачем і що ці права
можуть бути поновлені лише в судовому
порядку.

Враховуючи, що відповідачка має право
успадкувати 1/2 частину спадкового
майна після смерті свого чоловіка, що
становить 1/8 частину квартири, то суд
вважає за можливе визнати дане
свідоцтво недійсним лише в частині
зазначеної в ньому частки спадкового
майна, зменшивши її з ? до 1/8.

Враховуючи, що відповідачка заперечує
право позивача на належну йому частку
спадкового майна, що на все спадкове
майно вже видане свідоцтво про право на
спадщину за законом і відповідно
позивач позбавлений можливості в поза
судовому порядку оформити на себе
спадкові права, суд враховуючи
положення ст. 392 ЦК України вважає за
доцільне поновити порушені права
позивача шляхом визнання за ним права
власності на належну йому частку
спадщини.

Стаття 76 ЦК УРСР (чинного на час
відкриття спадщини) встановлювала, що
початок строку позовної давності
починається з дня коли особа дізналася
або повинна була дізнатись про
порушення свого права.

При розгляді даної цивільної справи
судом встановлено, що позивач на час
видачі оспорюваного свідоцтва про
право на спадщину згідно
правовстановлювального документу був
співвласником квартири АДРЕСА_1, яка
перебувала в спільній сумісній
власності, в тому числі спадкодавця -
ОСОБА_6 та його спадкоємців по закону -
сторін по справі.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦК
України позивач разом з іншими
співвласниками володіє і користується
спільним майном.

Чинний на час відкриття спадщини ЦК
УРСР не містив правової норми, яка би
встановлювала строки оформлення
спадкоємцями своїх спадкових прав та
їх обов»язку отримати свідоцтво про
право на спадщину.

Відповідно до п. 210 даної Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 20/5 від 03.03.2004 р., видача свідоцтва про
право на спадщину спадкоємцям, які
прийняли спадщину, ніяким строком не
обмежена.

Таким чином, суд, враховуючи фактичне
своєчасне прийняття спадщини
позивачем при відсутності його
обов»язку протягом певного строку , в
тому числі і протягом строку позовної
давності, оформити спадкові права,
вважає, що позивач не пропустив строк
позовної давності, дізнавшись про
видачу оспорюваного свідоцтва про
право на спадщину в 2013 році перед
подачею даного позову в суд по
адвокатському запиту. Відповідачем та
його представником не доведено, що
позивачу було відомо про наявність
оскаржуваного свідоцтва раніше.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності
на 18 частину спадкового майна -
задоволити повністю.

Визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 19 листопада 2004 року
державним нотаріусом першої
Рівненської державної нотаріальної
контори Любинською Л.І. та
зареєстроване в реєстрі за № 1-1443 на
ім»я ОСОБА_4, а саме в частині
зазначеної в ньому 14 частки
спадкового майна і визначити, що
спадкове майно, на яке видане
свідоцтво складається з 18 частини
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 як спадкоємцем
по закону 1 черги після смерті
його батька ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на
18 частину квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом

Суддя Рівненського міського суду
Н.Г.Кучина