АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6541/2014
Головуючий у першій інстанції - Цимбал
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі
Троц В.О.,

за участю:

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ
майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просила поділити між
сторонами майно набуте за час шлюбу, а
саме: цех по переробці
сільськогосподарських продуктів, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 по Ѕ
частині кожному, посилаючись на те, що
вказане майно було придбане під час
шлюбу, а отже кожен з подружжя має право
на половину цього майна, яке в
добровільному порядку відповідач
відмовляється поділити.

Під час розгляду справи ОСОБА_5
звернувся до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_4 в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просив
поділити між сторонами майно набуте за
час шлюбу, а саме: грошові кошти в сумі
762074 грн. 47 коп. в рівних частках кожному,
що становить по 381037 грн. 24 коп.,
посилаючись на те, що вказані кошти
були набуті сторонами за час шлюбу і
ОСОБА_4 добровільно не бажає поділити
вказані кошти.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 19.03.2014 задоволено первісний
та зустрічний позови. В порядку поділу
майна подружжя визнано за ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 право власності по Ѕ частині
цеху по переробці
сільськогосподарських продуктів, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, а
також визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
власності по Ѕ частині грошових коштів
в сумі 381037 грн. 24 коп., отриманих ОСОБА_4
після розірвання договору
купівлі-продажу цінних паперів від
26.04.2007 № 25/А; Б-47 в загальній сумі 762074
грн. 47 коп.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 просить рішення суду в
частині задоволення зустрічного
позову скасувати, а провадження у
справі за зустрічним позовом ОСОБА_5
про поділ майна закрити. Вважає, що суд
розглянувши та задовольнивши
зустрічні позовні вимоги порушив
вимоги п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
відповідно до якої суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
набрали законної сили рішення суду або
ухвала суду про закриття провадження у
справі у зв'язку з відмовою позивача
від позову або укладення мирової угоди
сторін, ухвалені або постановлені з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав. При цьому також вказує,
що ухвалою Дарницького районного суду
м. Києва від 26.10.2009 було закрито
провадження у справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про поділ майна, де позивачем
були заявлені вимоги про поділ
грошових коштів за договором № 29/С; Б-48
від 26.04.2007 в сумі 897228 грн. 45 коп., у
зв'язку з відмовою позивача від позову.
Також звертає увагу на те, що не
дивлячись на відмінність номерів
договорів позовна вимога ОСОБА_5 за
якою було закрито провадження у справі
стосувалася саме поділу грошових
коштів за договором від 26.04.2007 № 25/А; Б-47.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала за її
безпідставністю і необґрунтованістю і
просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено лише в частині
задоволення вимог за зустрічним
позовом. В іншій частині рішення суду
не оскаржено, а відтак набрало законної
сили.

Задовольняючи зустрічний позов суд
першої інстанції виходив з того, що
грошові кошти набуті подружжям за час
шлюбу є спільною сумісною власністю
подружжя, а тому вони, з урахуванням
рівності часток, підлягають поділу між
подружжям. При цьому, суд визнав
необґрунтованими доводи про закриття
провадження у справі, оскільки дані
вимоги про поділ грошових коштів
заявлені за договором № 25/А; Б-47 від
26.04.2007, в той час як провадження у справі
було закрито у зв'язку з відмовою від
позову за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
поділ майна, де позивачем були заявлені
вимоги про поділ грошових коштів за
договором № 29/С; Б-48 від 26.04.2007.

Вказані висновки суду є законними та
обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 30.09.1995 по 27.11.2009.
Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 17.11.2009 шлюб між
сторонами розірвано (Т. 1, а.с. 39, 67).

Відповідно до договору № 25/А; Б-47
купівлі-продажу цінних паперів від
26.04.2007, який був укладений між ВАТ
«Венчурний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд «Софія Фонд» та
ОСОБА_4, останньою було придбано
облігації на суму 897228 грн. 45 коп. (Т. 1,
а.с. 124-127).

В подальшому через невиконання ОСОБА_4
умов п. 9.3 вказаного договору, останній
був розірваний згідно додаткової угоди
№ 4 до договору № 25/А; Б-47
купівлі-продажу цінних паперів від
26.04.2007, а грошові кошти, за мінусом
штрафних санкцій, в сумі 762074 грн. 47 коп.
були повернуті ОСОБА_4 на її
розрахунковий рахунок (Т. 2, а.с. 5-8).

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України закріплено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

У відповідності до вимог ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, допускається лише
за його згодою.

Відповідно до абз. 1 п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов законного та
обґрунтованого висновку про те, що
грошові кошти є спільним сумісним
майном подружжя і підлягають поділу
між сторонами в рівних частках.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду про відсутність підстав
для закриття провадження у справі в
частині вимог за зустрічним позовом та,
як наслідок, вважає безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
суперечать матеріалам справи доводи
апелянта про необхідність закриття
провадження у справі в цій частині.

Так, як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 окрім договору № 25/А; Б-47
купівлі-продажу цінних паперів від
26.04.2007 на суму 897228 грн. 45 коп. також був
укладений договір № 29/С; Б-48
купівлі-продажу цінних паперів від
26.04.2007 на суму 151556 грн. 50 коп.

З матеріалів справи вбачається і не
заперечується сторонами, що ухвалою
Дарницького районного суду м. Києва від
26.10.2009 було закрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
поділ майна, де позивачем були заявлені
вимоги про поділ грошових коштів за
договором № 29/С; Б-48 від 26.04.2007 в сумі 897228
грн. 45 коп., у зв'язку з відмовою
позивача від позову.

Звертаючись до суду з даним зустрічним
позовом ОСОБА_5 заявлені вимоги про
поділ грошових коштів, що є спільною
сумісною власністю подружжя, за
договором № 25/А; Б-47 купівлі-продажу
цінних паперів від 26.04.2007 в сумі, яка
була повернута ОСОБА_4 у зв'язку з
розірванням договору, що становить 762074
грн. 47 коп.

Також слід зазначити, що з копії
позовної заяви ОСОБА_5, яка надана
представником позивача, вбачається, що
вона датована 05.11.2008 і в ній заявлялись
вимоги про виділення ОСОБА_5 п'ятдесяти
відсотків вартості цінних паперів,
загальна номінальна вартість яких
складає 897228,45 грн. відповідно до
договору № 29/с; Б-48 від 26.04.2007 (Т. 2, а.с. 74,
75).

Разом з цим, в ухвалі Дарницького
районного суду м. Києва від 26.10.2009 про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову,
зазначено, що ОСОБА_5 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_4 про розірвання
шлюбу та поділ майна в липні 2009 року.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 205
ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду або ухвала
суду про закриття провадження у справі
у зв'язку з відмовою позивача від
позову або укладення мирової угоди
сторін, ухвалені або постановлені з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

З огляду на викладене відсутні
підстави вважати, що дані зустрічні
вимоги є аналогічними за змістом тим по
яким було постановлено ухвалу про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову.

Отже, суд першої інстанції повно та
всебічно розглянув справу, надав всім
доводам сторін належну правову оцінку,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення в оскаржуваній
частині.

Таким чином, при апеляційному розгляді
справи порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційних скарг та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді