Єдиний унікальний номер 259/6213/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4040/2014
Головуючий в 1 інстанції Пронін С.Г.
Доповідач - Ткачук С.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік
С.Г.,Ткачук С.С.,

при секретарі
Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецькуапеляційну
скаргутовариства з обмеженою
відповідальністю «Асал-Технік» на
рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 14 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Асал-Технік» про
встановлення факту перебування у
трудових відносинах, зобов'язання
виплатити заробітну плату, сплатити
усі обов'язкові платежі до Пенсійного
фонду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому після уточнення,
просив зобов'язати ТОВ «Асал-Технік» (
далі підприємство) оформити трудові
відносини з ним за весь час роботи на
підприємстві з 15.02.2008 по 24.05.2010; сплатити
всі обов'язкові платежі із заробітної
платні: єдиний соціальний внесок на
загальну суму 34816,36грн., податок з
фізичних осіб в сумі 14836,54грн. і внести
зміни до звітності за період з лютого
2008 року по травень 2010 року; включити ці
зміни до поточних звітів згідно
додатку 2.1 системи персоніфікованого
обліку Пенсійного фонду України та
постанови правління Пенсійного фонду
України від 05.11.2009 року № 26-1; стягнути з
підприємства заробітну плату за весь
час роботи з 15.02.2008 по 24.05.2010 в сумі
82095,52грн.

Позов мотивований тим, що він у
зазначений період перебував у
фактичних трудових відносинах з
підприємством, але як виявилось згодом
його прийняття на роботу не було
належним чином офіційне оформлено. На
теперішній час для призначення пенсії
позивачу не вистачає трудового стажу,
у зв'язку з чим він змушений
звернутися до суду за захистом свого
порушеного трудового права.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 14 січня 2014 року
позовні вимоги задоволені: встановлено
факт перебування позивача у трудових
відносинах з відповідачем у період з 15
лютого 2008 року по 24 травня 2010 року;
стягнуто з ТОВ «Асал-Технік» заробітну
плату за період 15 лютого 2008 року по 24
травня 2010 року у розмірі 82095,52 грн.;
зобов'язано ТОВ «Асал-Технік» сплатити
до Пенсійного фонду Куйбишевського
району м. Донецька внески на пенсійне
страхування ОСОБА_1, а саме: страховий
збір ( єдиний соціальний внесок) 2% в
сумі 1978,18 грн., ( 33,2%) в сумі 32838,18 грн., на
загальну суму 34816,36 грн., та ПДФО 15% в
сумі 14836,54 грн., та включити зазначені
зміни до поточних звітів за 2008-2009р.
згідно додатку 2.1 системи
персоніфікованого обліку Пенсійного
фонду України та постанови правління
Пенсійного фонду України від 05
листопада 2009 року №26-1 за 2010 рік;
стягнуто з ТОВ «Асал-Технік» у дохід
держави судовій збір у розмірі 1317,48 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
виходив з того, що встановив доведеним
на підставі представлених позивачем
копій документів що позивач з 15 лютого
2008 року по 24 травня 2010 року був
допущений до виконання робіт
технічного директора підприємства ТОВ
«Фосел», а після зміни назви
підприємства на ТОВ «Асел-Технік»
продовжував виконувати обов'язки цієї
посади.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Асал-Технік», посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позовних
вимог відмовити в повному обсязі.
Зазначає, що письмові докази надані
позивачем, як факт підтвердження
перебування його у трудових відносинах
з підприємством не є належними
доказами, оскільки вказані документи
навпаки не підтверджують факту
перебування ОСОБА_1 в трудових
відносинах, оскільки отримувачем
матеріальних цінностей не було
підприємство відповідача. Щодо акту
від 26.05.2009 року з підписом ОСОБА_1 від
імені ТОВ «Асал-Технік», як технічного
директора, на який суд посилається у
рішенні в якості доказу перебування
позивача у трудових відносинах з
підприємством, товариство зазначає, що
даний документ підписувався позивачем,
як довіреною особою відповідача, а не
особою, яка працює на підприємстві.
Крім того, свідчення свідка ОСОБА_3 є
суперечними та такими, що не можуть
слугувати як доказ перебування з
відповідачем у трудових відносинах. В
рішенні вказано про те, що у спірній
період ОСОБА_1 був допущений до
виконання робіт технічного директора
на підприємстві, але не зрозуміло якими
доказами підтверджується, що позивач
був у трудових відносинах з
підприємством у спірній період.
Вважають, що позивач не надав доказів
які б свідчили про те, що він уклав з
відповідачем трудовий договір
відповідно до ст. 21 КЗпП України. Суд в
порушення цієї норми прийшов до
висновку, що такі відносини мали місце.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача доводи
апеляційної скарги підтримав і просив
задовольнити.

Представник позивача вважає рішення
законним і просив залишити без змін.

Апеляційний суд визнає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно даних копії трудової книжки
позивача, останній 12.02.2008 звільнився
за власним бажанням з УДП
«Укрхімтрансаміак», де працював на
посаді заступника директора
виробничого департаменту. Наступна
запис у трудовій книжці вказує, що
27.05.2010р. він знову був прийнятий на дану
посаду цього підприємства, на якій
пропрацював до 26.02.2011р. З 06.12.2011 по 15.03.2012
працює на посаді головного інженера
«Заводу алюмінієвих профілів», а з
29.03.2012 йому призначена виплата
допомоги по безробіттю Донецьким
міським центром зайнятості. Інші
записи в трудовій книжці відсутні.

Згідно проколу №2 загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю «Фосел» від 02.04.2008
року прийнято рішення про зміну назви
підприємства на товариство з обмеженою
відповідальністю «Асал-Технік».

Задовольняючи позов у повному
обсязі, суд першої інстанції визнав, що
саме на відповідача у трудовому спорі
покладається зобов'язання спростувати
твердження позивача допустимими та
належними доказами, цього не було
зроблено. Суд встановив, що позивач був
допущений до виконання робіт
технічного директора на підприємстві
ТОВ «Фосел», а після продовжував
виконувати обов'язки цієї посади в ТОВ
«Асал-Технік».

Апеляційний суд перевірив рішення
суду першої інстанції з урахуванням
доводів скарги не погоджується з
висновками суду про виникнення між
сторонами трудових відносин, які
зроблені через неповне з'ясування
обставин і їх недоведеність, що мають
значення для справи.

Так, представлені позивачем
документи: акт від 26.05.2009р. складений на
предмет правильності експлуатації та
відповідності договірним умовам
електрообладнання бару по пр. Веселий,
74а в м. Донецьку, який належить
підприємству; акт від 28.05.2008 про зняття
та встановлення електролічильника;
довіреність ТОВ «Асал-Технік» від 27
серпня 2008 року видана ОСОБА_1, згідно
якої він міг представляти інтереси
підприємства у взаємовідносинах з
постачальником електричної енергії
ВАТ «ПЕМ-Енерговугілля», не є
переконливими доказами обставин про
допущення позивача до роботи на посаді
технічного директора підприємства з 15
лютого 2008 року по 24 травня 2010 року з
таких підстав.

В акті від 26.05.2009р. вказано про його
складання в присутності представника
ТОВ «Асал-Технік» «тех.дир.» ОСОБА_1 і
проставлено вкінці акту підписи
посадових осіб, які були присутні при
складанні акту. У акті від 28.05.2008р. в
графі «прийняв абонент» проставлено
підпис та прізвище ОСОБА_1

Визнати ці акти доказами виконання
позивачем обов'язків саме технічного
директора на підставі запису
«тех.дир.» при відсутності такої посади
на підприємстві та без проведення
дослідження фахівцями проставленого
на актах підпису щодо його належності
ОСОБА_1 неможливо (а.с.52,14).

Доказів щодо допущення до роботи
технічного директора на ТОВ «Фосел»
матеріали справи не містять.

За даними управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
м. Донецька згідно звітів підприємства
про сплату страхових внесків на
загальне обов'язкове державне пенсійне
страхування за квітень - грудень 2009
року підприємство не сплачувало
страхові внески. А за період з січня по
травень 2010 року звітність до
управління не надавало. Згідно
штатного розкладу підприємства на 2010
рік штат складав з 2-х працівників:
директора та бухгалтера.

Довіреність ТОВ ««Асал-Технік» від
27 серпня 2008р. (а.с.50) підписана
директором товариства не підтверджує
факту роботи позивача саме на посаді
технічного директора підприємства.

Тому через припущенність цих
доказів висновки суду про допущення
позивача до виконання обов'язків
технічного директора підприємства
зроблені передчасно.

Щодо інших численних документів
витребуваних судом під час розгляду
справи з ПАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля»,
а саме: листів, заяви на отримання
технічних умов, рахунків з
проставленими олівцем записами нібито
позивачем; відомостей про накладні
витрати видані ВАТ «Донецький завод
мостових конструкцій» у період з
серпня по грудень 2008 року, актів
прийому-передачі, документи про якість
бетонної суміші та інші письмові
записи викладені на папері і
знаходяться на а.с. 37,48,49,61,63-139 141,143-201
містять дані про те, що ОСОБА_1
представляв отримувача продукції та
послуг ВАТ «Донецький завод мостових
конструкцій» - підприємство
«Асал-Метал», яке як підтвердив
представник позивача є самостійним
суб'єктом господарської діяльності.

Як твердив позивач, на усіх вказаних
документах ним проставлений підпис,
але його твердження не були доведені в
суд належними доказом, а саме, не були
предметом як вище зазначав апеляційний
суд дослідження спеціалістів, бо
позивач не скористався своїм правом і
клопотання про призначення судової
почеркознавчої експертизи не заявив,
при тому що його права в судах
представляв фахівець права.

За змістом статей 21,24 КЗпП трудовий
договір про прийняття на роботу є
угода між працівником і власником
підприємства, установи або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Як роз'яснено у п.7 постанови пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9
«Про практику розгляду трудових
спорів» фактичний допуск до роботи
вважається укладенням трудового
договору незалежно від того, чи було
прийняття на роботу належним чином
оформлене, якщо робота провадилась за
розпорядженням чи з відома власника
або уповноваженого ним органу.

Свідок ОСОБА_3 пояснювала в суді, що
позивач працював керівником
підприємства ВАТ «Асал-Технік» , але
яку саме посаду він займав їй не відомо.

Аналіз представлених доказів в
матеріалах справи в їх сукупності не
дають підстав для визнання про
укладення з позивачем трудового
договору за яким останній виконував
обов'язки технічного директора
підприємства з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові,
із забезпеченням йому умов праці,
визначенням його місця роботи.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
не звернув на це уваги і помилково
прийшов до висновку про доведеність
обставин існування між сторонами
трудових відносин.

На підставі викладеного
апеляційний суд визнає доводи скарги
обґрунтованими, заслуговують уваги і
спростовують обставини викладені
позивачем у позові та визнані
доведеними судом першої інстанції,
тому вимоги позову про оформлення
трудових відносин позивача з
підприємством у період з 15.02.2008 по
24.05.2010 задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що останні вимоги
позивача є похідними від вирішення
спору щодо існування у позивача
трудових відносин з підприємством,
апеляційний суд їх також залишає без
задоволення.

На підставі викладеного
апеляційний суд визнає, що оскаржене
рішення суду першої інстанції не
відповідає нормам ст. 213 ЦПК України, бо
ухвалюючи рішення по суті позовних
вимог, суд першої інстанції взагалі не
застосував норми матеріального права,
якими регулюються спірні
правовідносини і в порушення ч.4 ст.60
ЦПК України постановив рішення на
підставі доказів які ґрунтуються на
припущеннях.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ураховуючи приведене, апеляційний
суд скасовує рішення суду першої
інстанції і ухвалює нове, яким
відмовляє у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 307,309,316 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Асал-Технік» задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 14 січня 2014 року
скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Асал-Технік» про
встановлення факту перебування у
трудових відносинах, зобов'язання
виплатити заробітну плату, сплатити
усі обов'язкові платежі до Пенсійного
фонду - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: