АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/2976/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Білосевич Г.С. Провадження №
22-ц/789/409/14 Доповідач - Щавурська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючої - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевської Н. Є.,
Ходоровського М. В.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 і її
представника адвоката ОСОБА_2,
представників позивача ОСОБА_3,
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Кременецького районного
суду Тернопільської області від 11
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач
ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики. В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що на
початку листопада 2011 року ОСОБА_1
позичила у нього для особистих потреб
2000 (дві тисячі) доларів США, що
становить 15986 (п'ятнадцять тисяч
дев'ятсот вісімдесят шість) гривень 00
коп. офіційного курсу гривні до долара
США (100 доларів США - 799,30 грн.) станом на
31.10.2013 року. Факт одержання зазначених
коштів підтверджується наявною у нього
розпискою. Його вимогу про повернення
позичених коштів відповідач залишила
без задоволення, тому просив у судовому
порядку стягнути з відповідача в його
користь за договором позики 15 986
(п'ятнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят
шість) гривень 00 коп. та 10 % річних за два
роки з листопада 2011 року по листопад 2013
року - 3197 грн. 60 коп., судові витрати та
2600 грн. оплати послуг адвоката.

Рішенням Кременецького районного
суду Тернопільської області від 11
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_5 борг за договором
позики в сумі 19183,20 грн., 229,40 грн.
судового збору, 2600 грн. за послуги
адвоката.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

На думку апелянта, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що в
розписках не зазначено, які саме долари
вона позичала і в кого, а в ухваленому
рішенні суд не вказав, за яким саме
договором позики з неї стягує 19183 грн. 30
коп. боргу. Також, суд безпідставно не
взяв до уваги, що розписки нею було
написано під впливом обману та
насильства, а розписку від 22.08.2013 року
вона не підписувала, підпис її
підроблений. Крім цього, за другою
розпискою, кошти вона не отримувала.

В судовому засіданні 17.04.2014 року
апелянт ОСОБА_1 і її представник
адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримали, просили її задовольнити. У
судове засідання, призначене на 22.05.2014
року, апелянт ОСОБА_1, будучи належним
чином повідомленою, не з'явилася у
зв'язку зі смертю родича, представник
апелянта - з невідомої причини. З
врахуванням пояснень представника
позивача, яка вказала, що померлий є
односельчанином, а не родичем апелянта,
відсутністю даних про ступінь
родинного зв'язку померлого з
апелянтом ОСОБА_1, неявка останньої в
судове засідання визнана колегією
суддів без поважних причин, та
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України, - можливим продовження
апеляційного розгляду справи у
відсутності апелянта та її
представника.

Представники відповідача ОСОБА_3,
адвокат ОСОБА_4 апеляційної скарги не
визнали, вважають рішення суду
законним і обгрунтованим, таким, що
скасуванню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення боргу за договором позики,
суд першої інстанції виходив з
неналежного виконання відповідачем
позикового зобов'язання,
підтвердженого борговою розпискою, і
як наслідок - з наявності правових
підстав для стягнення з ОСОБА_1
заборгованості, що утворилася.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки вони достатньо
мотивовані, відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та грунтуються на матеріалах справи.

Так, судом установлено, що на
початку листопада 2011 року ОСОБА_1
позичила у ОСОБА_5 2000 (дві тисячі)
доларів США під 10% річних, які
зобов'язалася повернути до 10 листопада
2012 року, про що нею була написана
відповідна розписка (а.с.15).

22.08.2013 року ОСОБА_1 написано іншу
розписку про зобов'язання повернення
2000 доларів США в строк до 10 вересня 2013
року (а.с.14).

Вимога позивача про повернення боргу
відповідачем задоволена не була.

Офіційний курс гривні до долара станом
на 31 жовтня 2013 року становив: 100 доларів
США - 799,300 грн. (а.с.5).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

За правилами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики
укладається у письмовій формі. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

На підставі ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
кількості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно вимог ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Встановивши, що відповідачем позичені
кошти позивачу повернуті не були, що
стверджується наявними на руках у
ОСОБА_5 борговими розписками, суд
першої інстанції, на думку колегії
суддів прийшов до вірного висновку про
неналежне виконання ОСОБА_1 умов
договору позики, порушення прав
позивача та захист прав останнього
шляхом стягнення усієї суми
заборгованості, що утворилася, яка з
врахуванням офіційного курсу гривні до
долара США станом на 31.10.2013 року склала
15986 грн., а також відсотків за
користування позикою, що згідно
домовленості між сторонами становили 10
% річних і за період користування
позикою (2 роки) складали 3197 грн. 20 коп., а
всього - 19183 грн. 20 коп.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апелянта в частині написання
наявних в матеріалах справи розписок
під впливом насильства чи обману, як
такі, що не підтверджені належними та
допустимими доказами (рішенням суду
про визнання договору позики недійсним
з підстав укладення його під впливом
насильства чи обману), колегія суддів
вважає безпідставними.

Твердження апелянта та її представника
в частині невідповідності вимогам
закону договору позики з підстав
незазначення у ньому, які саме долари
позичала відповідач, на думку колегії
суддів, не можуть стосуватися предмета
судового розгляду у даній справі,
оскільки предметом даного судового
розгляду не є визнання договору позики
недійсним. Однак, як пояснив в суді
першої інстанції позивач ОСОБА_5,
відповідачу ним були передані 2000
доларів США. Крім цього, як в суді
першої інстанції, так і в ході
апеляційного розгляду справи,
відповідач пояснювала, що в загальному
повертала позивачу (його матері)
близько 11000 грн. А тому, вищевказані
твердження, які суперечать поясненням
самого відповідача в частині
повернення коштів, на думку колегії
суддів, спрямовані на ухилення від
цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, доводи апелянта щодо
повернення відповідачу позивачем
будь-яких коштів, як такі, що не
підтверджені належними та допустимими
доказами (наявністю відповідних
розписок у відповідача) за обставин, що
ні позивачем, ні його представником
даний факт не визнається, колегія
суддів вважає безпідставними.

Доводи апелянта в частині порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що полягають у
незазначенні судом за якою саме
розпискою стягнуті кошти з
відповідача, на думку колегії суддів
також є безпідставними, оскільки, як
встановлено з пояснень обох сторін,
даних, як в суді першої, так і
апеляційної інстанції, позивач
позичила у відповідача лише 2000 доларів
США у листопаді 2011 року терміном на
один рік, що стверджується розпискою
(а.с.15); інша розписка від 22.08.2013 року
(а.с.14) не є самостійним договором
позики, а - лише письмовим
підтвердженням перенесення строку
повернення позичених коштів до 10
вересня 2013 року. З тих підстав, що друга
розписка не є доказом укладення
самостійного договору, а була написана
на підтвердження попередньої, не
заслуговують на увагу й доводи
апелянта про безгрошовість вказаної
розписки та безпідставність стягнення
судом отриманих у ОСОБА_5 в листопаді 2011
року коштів у сумі 2000 доларів США.

Що стосується доводів апелянта в
частині невідповідності вимогам
закону рішення про стягнення з неї
боргу з підстав відсутності прізвища
позичальника у розписці, написаній нею
в листопаді 2011 року, то на думку колегії
суддів, дана обставина з врахуванням
знаходження оригіналу вказаної
розписки на руках саме у позивача
ОСОБА_5 та з врахуванням пояснень
самого відповідача (що нею поверталися
позичені кошти на загальну суму 11000
грн.), жодного правового значення для
вирішення даного спору не має.

Твердження апелянта та її представника
в частині порушення судом норм
процесуального права, що полягають у
невідповідності підпису позивача у
позовній заяві його підпису в
довіреності на представництво на увагу
колегії суддів не заслуговують з тих
підстав, що позивач ОСОБА_5 був особисто
присутній при розгляді справі в суді
першої інстанції, свій позов підтримав
у повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують; рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі, немає.

У відповідності до ч.1 ст.308
Цивільного процесуального кодексу
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що рішення
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 11 лютого 2014
року ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1, 319 ч.1; 324
ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Кременецького районного
суду Тернопільської області від 11
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська