Справа № 755/8979/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Бондар О. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк», 3-я особа: ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач в березні 2014 року звернулась до суду з позовом до ПАТ «Родовід банк», 3-я особа: ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним посилаючись на те, що вона є поручителем по кредитному договору №77.2/СЖ-369.07.2 від 24.10.2007 року на підставі договору іпотеки НОМЕР_1 від 24.10.2007 року. З листа ПАТ «Родовід Банк» №10.5-11-б.б/4350 від 21.06.2012 року з вимогою виконати порушене основне зобов'язання за кредитним договором у розмірі 1 415 032,81 доларів США випливає, що при укладенні договору іпотеки вона була введена в оману відносно штрафних санкцій за основним зобов'язанням кредитного договору. Тому просить суд визнати недійсним договір іпотеки НОМЕР_1 від 24.10.2007 року, та керуючись ст. 17 Закону України «Про іпотеку», виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис стосовно майна, що було предметом договору іпотеки НОМЕР_1 від 24.10.2007 року, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд визнати недійсним договір іпотеки НОМЕР_1 від 24.10.2007 року, оскільки вона була введена в оману.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 24 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №77.2/СЖ-369.07.2 (а.с.3-5).

Між ОСОБА_1, яка є майновим поручителем ОСОБА_2, та ВАТ «Родовід банк» 24 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки (а.с.6-8), за яким позивач для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2 перед ВАТ «Родовід банк» за кредитним договором №77.2/СЖ-369.07.2 передала і іпотеку квартиру АДРЕСА_1..

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Наполягаючи на задоволенні позову позивач зазначила, що договір іпотеки необхідно визнати недійсним, оскільки її введено в оману відносно штрафних санкцій за основним зобов'язання кредитного договору, а саме: 1) договір іпотеки: «п.1.2.4 Позичальник зобов'язаний за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитами сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана вище, від суми простроченого платежу.»; 2) кредитний договір: «п.4.5 За порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.». З листа ПАТ «Родовід Банк» №10.5-11-б.б/4350 від 21.06.2012 року випливає, 28.10.2008р. процентна ставка за кредитним договором була збільшена з 15% до 17% річних без погодження з нею та без підписання доповнень (укладання нового) договору іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1 ст. 230 ЦК України).

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Отже, саме на позивача покладений обов'язок доведення факту укладення іпотечного договору під впливом обману з боку відповідача.

При вирішенні спорів про визнання оспорюваних правочинів недійсними має бути встановлено наявність саме на момент вчинення правочину (укладення договору) тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що на дату підписання договору іпотеки існували обставини, щодо яких відповідач навмисно ввів позивача в оману, які мали істотне значення і обізнаність щодо яких позивача могла вплинути на вчинення нею спірного правочину.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання недійсним договору іпотеки з підстав введення позивача в оману задоволенню не підлягають як недоведені і безпідставні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. ст. 215, 230 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк», 3-я особа: ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя