Справа №1806/9953/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - Катрич Ольга
МихайлівнаНомер провадження 22-ц/788/14/14
Суддя-доповідач - Семеній Категорія - 37
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М., Бойка В. Б.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - Третя Сумська
державна нотаріальна контора,

про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
визнання права на спадщину за законом
та визнання права власності на
квартиру,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - Третя
Сумська державна нотаріальна контора,

про встановлення факту родинних
відносин, визнання права на спадщину за
законом в порядку представлення,
визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зазначеним позовом й, уточнивши
його 28.11.2012 року, обґрунтовувала тим, що
в 2000 році вона познайомилася з ОСОБА_5 і
вони стали підтримувати дружні
стосунки: проводити разом час, їздити
один до одного в гості, так як на той час
вона проживала в м. Путивлі Сумської
області, а він в м. Суми. Так як обоє були
пенсіонерами по інвалідності і в
зареєстрованому шлюбі не перебували, а
їх стосунки згодом стали стійкими
сімейними, вони вирішили проживати
спільно. В лютому 2003 року вона
переїхала до нього, в м. Суми, перевезла
особисті речі, палас, постільні
приналежності та стала проживати з ним
однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, в
належній йому на праві власності
двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1. Під
час сумісного проживання за спільні
кошти, що складалися з їх пенсій,
придбали телевізор та холодильник.
Восени 2011 року стан здоров'я ОСОБА_5
погіршився. Після проведеного
обстеження лікарі встановили йому
діагноз: онкозахворювання. У зв'язку з
його тяжкою хворобою вона піклувалася
про нього, викликала лікарів, доглядала
його. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 помер. ОСОБА_2
просила встановити факт проживання з
ОСОБА_5 однією сім'єю понад п'ять років,
визнати за нею право на спадкування за
законом разом зі спадкоємицею третьої
черги ОСОБА_3 та визнати за нею право
власності на спірну квартиру.

ОСОБА_3 з позовними вимогами ОСОБА_2 не
погодилася та звернулася 05.11.2012 року із
зустрічним позовом, вимоги якого 23.07.2013
року уточнила та просила встановити
факт того, що померлий ОСОБА_5 був
рідним сином ОСОБА_6, а також визнати за
собою право на спадщину за законом в
порядку представлення як спадкоємиці
третьої черги та визнати право
власності на спірну квартиру. Зазначає,
що вона є двоюрідною сестрою померлого,
мати якого та батько заявниці були
рідними братом та сестрою. Вважає себе
єдиною законною спадкоємицею всього
спадкового майна померлого, вказує, що
ОСОБА_2 дійсно була знайома з ОСОБА_5,
проте однією сім'єю не проживали,
спільного бюджету не мали та спільне
господарство не вели.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 жовтня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт того, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8,
був рідним сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9.

Визнано за ОСОБА_3 право на спадщину за
законом в порядку представлення як
спадкоємиці третьої черги після
померлого ОСОБА_5

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення в
частині незадоволених її позовних
вимог змінити та задовольнити її позов
у повному обсязі, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Зазначає, що нею надано суду достатньо
доказів про те, що вона з ОСОБА_5 з
лютого 2003 року по день його смерті
проживали однією сім'єю. Свідки у
справі підтвердили факт їх спільного
проживання, їх свідчення жодними
доказами не спростовані. Крім того,
доведений факт того, що ОСОБА_5
потребував постійного догляду, який
здійснювала ОСОБА_2 Вважає, що має право
на спадкування квартири померлого
разом з ОСОБА_3

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_7, які підтримали
скаргу з мотивів в ній наведених,
відповідачки ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_8, які заперечили проти її
задоволення, дослідивши матеріали
справи та перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_5 з 1999 року був
інвалідом ІІ групи загального
захворювання (т.1 а.с.118). ІНФОРМАЦІЯ_8
він помер (т.1 а.с.13).

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді двохкімнатної квартири
АДРЕСА_2, яка належала йому на праві
приватної власності, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 15.07.1993 року (т.1
а.с.15, т.2 а.с.29, арк.6 інвент. справи №114518).

Вказане спадкове майно прийняли
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом
звернення в передбачений законом строк
до нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини (т.1 а.с.233-236).

Жодній з заявниць свідоцтво про право
на спадщину нотаріусом не видавалося.

Місцевим судом також правильно
встановлений факт відсутності у ОСОБА_3
свідоцтва про народження спадкодавця,
необхідного для підтвердження її
родинних відносин з ним та
неможливість відновлення цього
документа.

Цей факт підтверджується наданими нею
документами.

Зокрема, з копії паспорта ОСОБА_5
вбачається, що він народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка Донецької
області (а.с.т.1 а.с.52), з наданих довідок
міського, Калінінського відділів
державної реєстрації актів цивільного
стану Горлівського МУЮ, відділу
державної РАЦС Головного управління
юстиції в Донецькій області, відділів
державної РАЦС Харківського РУЮ,
Куп'янського МРУЮ Харківської області -
не виявлення актового запису про його
народження по цих відділах РАЦС (т.1
а.с.213-218).

В разі неможливості відновити втрачені
документи, факт родинних відносин,
відповідно до вимог ст.256 ЦПК України,
підлягає встановленню в судовому
порядку.

Як вбачається з наданих позивачкою
копій витягів з актових записів про
народження, свідоцтв про народження,
укладення шлюбу, її батьком є
ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_4, а батьками
останнього: мати ОСОБА_10 та батько
ОСОБА_11. Батьками ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3,
були: мати ОСОБА_10 та батько ОСОБА_13. В
обліково-послужній карточці до
військового квитка ОСОБА_5 зазначена
матір'ю ОСОБА_6, 1919 року народження. У
власноручно написаній спадкодавцем на
ім'я ректора Сумського педагогічного
інституту заяві про допуск до вступних
іспитів від 30.05.1973 року ним вказано
матір ОСОБА_6 та батька ОСОБА_14, загинув
на фронті. З копій свідоцтв про смерть
вбачається, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_9, а ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_10.
Відповідно до експертного висновку
експерта Українського бюро
лінгвістичних експертиз
Тищенко-Монастирської О.О. №056/461-с від
26.07.2012 року деякі імена мають декілька
офіційних варіантів, зокрема ОСОБА_11 та
ОСОБА_13. Українські записи по батькові
ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є ідентичними (т.1 а.с.
52,57-68,219, 220, 239-244).

Суд першої інстанції оцінив взаємний
зв'язок вказаних доказів в їх
сукупності та прийшов правильного
висновку про те, що ОСОБА_5 був рідним
сином ОСОБА_6 Мати спадкодавця та
батько позивачки були рідними братом
та сестрою, а отже ОСОБА_3 доводиться
померлому двоюрідною сестрою. Оскільки
на час відкриття спадщини її батько
ОСОБА_9, який був рідним дядьком ОСОБА_5,
та за життя мав би право на спадкування
як спадкоємець третьої черги, помер, є
підстави для визнання за нею права на
спадкування за законом в порядку
представлення згідно з ч.4 ст.1266 ЦК
України.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що
заявниця не довела факт спільного
проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю у
розумінні ст.3 СК України, а тому
відсутні підстави для задоволення її
позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів повністю
погодиться не може з таких підстав.

Зі змісту первісного позову
вбачається, що вимоги ОСОБА_2 зводяться
до встановлення факту її проживання з
ОСОБА_5 однією сім'єю з лютого 2003 року по
день його смерті, визнання за нею права
на спадкування разом зі спадкоємицею
третьої черги ОСОБА_3 та визнання за нею
права власності на спірну квартиру.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Закон не визначає які конкретно докази
визнаються беззаперечним
підтвердженням факту проживання
чоловіка та жінки однією сім'єю без
шлюбу, тому вирішення питання про
належність і допустимість таких
доказів є обов'язком суду при їх оцінці.

Частиною 2 ст.1259 ЦК України передбачено,
що фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Відповідно до роз'яснень п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року №7
безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, предметом доказування у
спорі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є не
тільки встановлення факту проживання
позивачки з померлим останніх п'ять
років до часу відкриття спадщини, а і
наявність умов, що дають право на
спадкування разом з спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до загальних положень
процесуального закону, будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, якими обґрунтовуються вимоги
і заперечення сторін та інших обставин,
що мають значення для вирішення справи,
є доказами. Доказами у справі можуть
бути пояснення сторін, третіх осіб,
показання свідків, письмові докази,
зокрема, відео та звукозаписи тощо.

Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження доводів свого позову
ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення
сусідів спадкодавця ОСОБА_18, ОСОБА_19 та
ОСОБА_20, відібрані працівниками
Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України в
Сумській області після смерті ОСОБА_5
та письмову відповідь Ковпаківського
ВМ СМВ УМВС України в Сумській області,
зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2
проживала спільно з ОСОБА_5 з 2003 року по
день його смерті (т.1 а.с.16-19), фотокартки
зі свого ювілею та ювілею її дочки
20.09.2003 року, 20.09.2004 року, весілля її
молодшої дочки 15.07.2011 року, на яких
зображені ОСОБА_5 разом з позивачкою, а
також свідки у даній справі (т. а.с.146-148),
документи про списання з її особистого
рахунку в Приватбанку коштів на оплату
комунальних послуг по спірній квартирі
в грудні 2011 року (т.1 а.с.21), гарантійний
талон на придбаний на ім'я спадкодавця
в 2005 році телевізор Panasonik (т.1 а.с.119, 107).

З наданих нею копій свідоцтв про
розірвання шлюбу вбачається, що шлюб
ОСОБА_5 з ОСОБА_21 розірваний 01.03.1984 року,
а ОСОБА_2 з ОСОБА_22 - 07.10.1997 року (т.1
а.с.149,245).

Крім того, за її клопотанням судом були
допитані свідки ОСОБА_19, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, які повідомили суду відомі їм
по суті спору обставини.

Суд, даючи оцінку показанням цих
свідків, не розкрив у рішенні їх змісту
та безпідставно вважав їх особистими
міркуваннями з приводу відносин
позивачки з ОСОБА_5, тобто неналежними
доказами.

Не можливо погодитися і з висновком
суду про те, що їх показання не
підтверджуються та не узгоджуються з
іншими доказами у справі.

Так, з показань свідка ОСОБА_19, яка
мешкає понад 40 років у тому ж будинку,
що і ОСОБА_5, і була його сусідкою,
вбачається, що ОСОБА_2 з ОСОБА_5 спільно
жили у спірній квартирі близько 10 років
до дня його смерті. Позивачка
турбувалася і здійснювала постійний
догляд за ОСОБА_5, який тяжко хворів
перед смертю. Свідок разом зі своїм
чоловіком підтримували дружні
стосунки з ними, ходили в гості один до
одного, бачили, що вони мешкали разом,
однією сім'єю, як чоловік і дружина і
вважали, що їх подружні відносини
оформлені.

З показань свідка ОСОБА_23 вбачається,
що ОСОБА_5 вона знала з 90-х років та
сім'ями підтримували дружні стосунки.
Після 2000 року, перебуваючи в гостях у
нього, вона познайомилася з ОСОБА_2 На
той час остання проживала в м. Путивлі,
але часто ОСОБА_29 та ОСОБА_2 їздили один
до одного в гості. В 2003 році позивачка
перевезла свої речі до спадкодавця і
вони спільно мешкати однією сім'єю у
його квартирі до дня його смерті.

ОСОБА_24, яка є подругою ОСОБА_2, суду
пояснила, що з ОСОБА_5 особисто
познайомилася на ювілеї у 2004 році, як з
чоловіком, з яким позивачка спільно
мешкала. У спірній квартирі була
декілька раз, на прохання позивачки та
ОСОБА_5, який на той час хворів, робила
йому ін'єкції. Вказувала, що позивачка
жила у ОСОБА_5 постійно, її речі
знаходилися в його квартирі,
самостійно здійснювала догляд за ним
під час хвороби, організовувала його
похорони, поминальні обіди. За час
спільного проживання вони придбали
холодильник.

Факт спільного проживання позивачки з
спадкодавцем з 2003 року по день смерті
останнього в його квартирі та
придбання ними в зазначений час
холодильника також підтвердила свідок
ОСОБА_26

З показань свідка ОСОБА_25 вбачається,
що з спадкодавцем також познайомилася
на ювілеї у ОСОБА_2, він був
представлений як чоловік позивачки. До
суду свідок вважала, що подружні
відносини між ними були оформлені,
оскільки вони жили однією сім'єю в його
квартирі. Вказувала, що під час хвороби
ОСОБА_5 до позивачки не приїздила,
оскільки остання постійно знаходилася
з спадкодавцем та здійснювала за ним
догляд.

З показань свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28,
які є лікарями-терапевтами, вбачається,
що вони познайомилися з ОСОБА_5 десь за
7-8 місяців до його смерті. Під час
хвороби спадкодавця позивачка
зверталася до них за наданням йому
медичної допомоги, здійснювала їх
виклик на адресу спірної квартири.
Вказані свідки також підтвердили, що
померлий у зв'язку із хворобою
потребував стороннього догляду.

Письмовими доказами у справі, а саме
довідкою КУ « Сумська міська клінічна
лікарня №1» від 03.01.2013 року №32, також
підтверджено погіршення стану здоров'я
спадкодавця восени 2011 року, в зв'язку з
чим він потребував сторонньої допомоги
(т.1 а.с.141,142).

Оцінивши вище зазначені докази в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що в
судовому порядку встановлені такі
юридичні факти, як проживання
позивачки зі спадкодавцем однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з лютого 2003
року, тобто більше п'яти років до часу
відкриття спадщини, тривалого
здійснення опіки над ним, що виразилося
у тривалому спілкуванні позивачки з
ОСОБА_5, наданні йому побутових послуг,
піклуванні у період його тяжкої
хвороби та перебуванні в безпорадному
стані, оплаті комунальних послуг
спадкодавця за її рахунок, що дозволяє
зробити висновок про наявність
законних підстав вважати позивачку
спадкоємицею четвертої черги та
надання їй права на спадкування разом
із ОСОБА_3 - спадкоємицею за правом
представлення третьої черги.

Належних та допустимих доказів на
спростування зазначених фактів
відповідачками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 суду не
надано.

Враховуючи, що вимоги обох позивачок
про визнання за ними права власності на
спадкове майно є передчасними,
оскільки відсутня відмова нотаріуса в
оформленні їх права на спадщину, суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив їм у задоволенні цих вимог.

З огляду на викладене рішення суду
першої інстанції у частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
встановлення факту її проживання з
ОСОБА_5 однією сім'єю більше п'яти років
до часу відкриття спадщини, визнання за
нею права на спадкування разом із
спадкоємицею третьої черги ОСОБА_3, на
підставі п.п.1, 3 ст.309 ЦПК України
підлягає частковому скасуванню, з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення цих вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 18 жовтня 2013 року в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_2
частково скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - Третя Сумська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права на
спадщину за законом та визнання права
власності на квартиру задовольнити
частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, з ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_8, більше п'яти років до часу
відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, право
на спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 разом із
спадкоємицею за законом третьої черги
в порядку представлення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення суду першої інстанції, в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно та в частині вирішення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3,
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -