Єдиний унікальний номер 257/8413/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2740/2014
Головуючий в 1 інстанції Павленко Л.М.
Доповідач - Ткачук С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік
С.Г., Ткачук С.С.,

при секретарі
Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Київського районного суду міста
Донецька від 21 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за
договором позики у розмірі 520000 грн. з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних, а всього 525648,77грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що ним і відповідачем 26.02.2006 укладено
договір позики, за умовами якого
відповідач отримав від позивача 520 000,00
грн., що еквівалентно 65000 США, які
зобов'язався повернути до 20 лютого 2013
року. В порушення умов договору
відповідач не повернув позивачеві суму
позики у визначений договором строк,
внаслідок чого він змушений звернутись
до суду, тому просить стягнути
заборгованість за договором позики 520
000,00 грн., 3% річних від суми боргу у
розмірі 5 128 грн. 77 коп., інфляційні
витрати в сумі 520 грн. 00 коп., сплачений
судовій збір у розмірі 3 441 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Київського районного
суду міста Донецька від 21 листопада 2013
року позовні вимоги задоволені:
стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за
договором позики у розмірі 520 000 грн. 00
коп., 3% річних від суми боргу у розмірі 5
128 грн. 77 коп., інфляційні витрати у
розмірі 520 грн. 00 коп., судовій збір у
розмірі 3 441 грн. 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач зобов'язання за договором
позики не виконав і тому стягнув з
нього борг з урахування з
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення та три проценти
відсотка річних від простроченої суми.

З рішенням не погодився відповідач
подав апеляційну скаргу, де
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Зазначає, що договір
позики був вчинений під впливом
помилки та обману, оскільки позивач
навмисно ввів мене в оману щодо
обставини повернення грошових коштів.
Позивач стверджував, що вже є покупець
його частини в будівництві будинку,
розташованого у с.м.т. Форос республіка
Крим, якій готовий покупати цю частку і
тому згідно домовленості від поверне
позичені гроші після продажу свої
частки будинку.

Належно повідомлений відповідач в
судове засідання апеляційного суду не
з'явився, але у листі до суду вдруге
просив відкласти розгляд справи у
зв'язку з його відрядженням.

Позивач в судовому засідання заперечив
по доводам апеляційної скарги і просив
рішення залишити без змін.

Апеляційний суд визнає, що
апеляційну скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом визнано встановленим, що
26.02.2006р. сторонами укладено договір
позики згідно якого відповідач
позичив 520000грн., що в еквіваленті
складає 65000 доларів США. За умови цього
договору відповідач зобов'язаний
повернути позичені гроші до 20.02.2013р.

Відповідачем умови договору не
виконані, а тому суд визнав вимоги про
стягнення суми позики з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення та три проценти
відсотка річних від простроченої суми
законними.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Так, згідно п.1 оригіналу договору
позики позикодавець передав, а
позичальник прийняв у власність
520000грн., що становить у еквіваленті 65000
доларів США. Зазначену вище суму
позичальник зобов'язується повернути
готівкою, або за бажанням позикодавця у
безготівковій формі в момент продажу
своєї частки в будівництві будинку в
с.м.т. Форос, республіка Крим за адресою:
вул. Северна, 28, але не пізніше 20 лютого
2013 року в наступному порядку: єдиним
платежем в день продажу об'єкту. У
договорі позикодавцем виступає ОСОБА_2,
а позичальником відповідач.

Таким чином, умовами договору
позики право порядку повернення позики
надано позивачу, який пред'явив вимоги
про стягнення з відповідача грошової
суми і у зв'язку з порушенням останнім
грошового зобов'язання на підставі ст.
625 ЦПК просив суму позики стягнути з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та
три проценти відсотка річних від
простроченої суми.

Відповідно до частини 1ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідач договір позики не
оспорив, до суду з позовом про визнання
цього договору недійсним з підстав
його підписання під впливом помилки та
обману, введення в оману щодо обставини
повернення грошових коштів не
звертався.

За змістом ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визначений
судом недійсним.

Суд першої інстанції всебічно і
повно з'ясував обставини справи, що
мають значення для справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, тому до уваги не
приймаються.

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги не
має, доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Київського районного
суду міста Донецька від 21 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: