Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/4060/14Головуючий у 1-й
інстанції Крамаренко І.А.
Суддя-доповідач Гончар М.С.УХВАЛА
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 21 липня 2014 року у справі
за позовом Київського національного
університету імені Тараса Шевченка до
ОСОБА_4 по стягнення заборгованості
Київський національний університет
імені Тараса Шевченка звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача на
користь університету заборгованість у
розмірі 1 618,0 грн. та судовий збір.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 21 липня
2014 року позов Київського національного
університету імені Тараса Шевченка до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
залишено без задоволення.

Питання про розподіл судових витрат
між сторонами судом першої інстанції
не вирішувалось.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
при його ухваленні, позивач Київський
національний університет імені Тараса
Шевченка подав апеляційну скаргу, в
якій просив рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове,
яким позовні вимоги університету
задовольнити повністю.

Належним чином повідомлений про час та
місце розгляду цієї справи апеляційним
судом представник апелянта - позивача
(а.с.67) у судове засідання 23.10.2014 року не
з'явився. При цьому, позивач Київський
національний університет імені Тараса
Шевченка про причини неявки свого
представника суд апеляційної
інстанції не повідомив, клопотань про
відкладення розгляду цієї справи
апеляційному суду не подавав.

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду визнала
неповажною причину неявки
представника апелянта - позивача
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка у дане судове
засідання та ухвалила розглядати дану
справу в апеляційному порядку за
відсутністю останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія
судів апеляційного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга
позивача Київського національного
університету імені Тараса Шевченка не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що відмовляючи у
задоволенні позову позивача
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка у цій справі у
повному обсязі, суд першої інстанції
керувався ст. ст. 256-257,267 ЦК України, ст.
ст. 10-11, 60,209, 212, 214-215 ЦПК України та
виходив з того, що право Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка порушено, має місце
заборгованість ОСОБА_4 за договором від
30.07.2009 року № 2383 за 2 семестр навчання
ОСОБА_4 з 01.02.2011 року по 31.05.2011 року за
заочною формою навчання філософського
факультету, яка мала бути сплачена
згідно із п. 5.3 зазначеного договору у
строк до 10 лютого 2011 року; ОСОБА_4
ухиляється від оплати зазначеної
заборгованості за договором; ОСОБА_4
була відрахована з університету
наказом ректора від 14.07.2011 року з 01.06.2011
року; проте, університет звернувся до
суду із вищезазначеним позовом з
пропуском 3-річного строку позовної
давності, про застосування якого в
якості відмови у задоволенні позову
позивача у цій справі просив
відповідач.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що між
позивачем Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка, з
однієї сторони, відповідачем ОСОБА_4, з
другої сторони, та ОСОБА_4, з третьої
сторони, було укладено договір про
надання освітньої послуги (навчання)
від 30.07.2009 року № 2383 (а.с.5-7), за яким
університет виступає виконавцем,
ОСОБА_4 - замовником, а ОСОБА_4 є студент.

Згідно із умовами зазначеного договору
університет взяв на себе зобов'язання
за рахунок коштів замовника здійснити
навчання студента за заочною формою
навчання, освітньо - кваліфікаційним
рівнем «бакалавр» та за спеціальністю
філософія на філософському факультеті
університету з 01.09.2009 по 30.06.2014 (п.1
договору).

Замовник, в свою чергу, зобов'язався
своєчасно вносити плату за отриману
освітню послугу (навчання) в розмірах
та у строки, що встановлені цим
договором (п. 3.1. договору).

Так, п. 5.3 договору встановлено що
оплата проводиться безготівковим
розрахунком посеместрово за 1 (перший)
семестр - до 10 вересня, за 2 (другий)
семестр - до 10 лютого поточного
навчального року.

Як було правильно встановлено судом
першої інстанції, наказом ректора від 30
липня 2009 року № 2156-33 (а.с.8) ОСОБА_4. було
зараховано з 01.09.2009 року за напрямом
підготовки філософ,
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» на перший курс
філософського факультету заочної
форми навчання.

Впродовж двох навчальних років з 1
вересня 2009 року по 31 травня 2011 року
університетом в повному обсязі була
надана освітня послуга, а студентом в
повному обсязі було її отримано.

Проте, відповідачем (замовником за
договором), починаючи з 01 лютого 2011
року, всупереч п.4.1 умовам договору від
30.07.2009 року № 2383, оплата отриманої
студентом послуги у встановлені строки
не здійснена.

Таким чином, у відповідача ОСОБА_4
утворився борг за послугу з навчання за
2 (другий) семестр 2011 року (з 01.02.2011 по
31.05.2011), що складає 1618,00 грн. (а.с.4).

ОСОБА_4 була відрахована з числа
студентів філософського факультету з
01.06.2011 року наказом ректора від 14.07.2011
року № 1807-33 згідно із ст. 45 Закону
України «Про вищу освіту» (а.с.9).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, а згідно із ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності.

Разом з цим, згідно iз ч. 3 зазначеної
статті позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності порушене
право підлягає захисту.

Згідно із ч. 3 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа дізналася або могла
дізнатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як було правильно встановлено судом
першої інстанції, згідно із договором
про надання освітньої послуги від
30.07.2009 року (п. 5.3) відповідач ОСОБА_4 мав
сплатити за навчання за 2 семестр 2011
року до 10 лютого 2011 року, тому початок
строку позовної давності слід вважати
саме з 11 лютого 2011 року.

Таким чином, позовна давність для
подання позову Київського
національного університету сплила 11
лютого 2014 року.

Зважаючи на вищевикладене, позивач мав
змогу звернутися до суду раніше,
оскільки знав про дані обставини, так
як є стороною у договорі № 2383 про
надання освітньої послуги від 30.07.2009
року.

Проте, позивач з даним позовом
звернувся до суду поштою (згідно із
відбитком штампу на конверті а.с.10) лише
11 квітня 2014 року.

Суд першої інстанції правильно
врахував те, що за умови доведення
перед судом поважності причин
пропущення позовної давності порушене
право підлягає захисту. Позивач,
заявляючи про поновлення позовної
давності мав би навести поважні
причини, з яких ця давність пропущена.

Між тим, позивач не навів жодної з
причин, що зумовили його зволікання
понад встановлені законом строки iз
зверненням до суду.

Ст. 264 ЦК України встановлює випадки
переривання позовної давності, а
стаття 263 - випадки її зупинення, на які
також не посилається позивач.

Оскільки, позивач не надав суду першої
інстанції жодного доказу в
обґрунтування поважності причин
пропуску позовної давності, між тим,
відповідач наполягав на застосуванні
позовної давності (а.с. 31), суд першої
інстанції правильно у відсутність
поважних причин пропуску давності не
знайшов підстав для визнання права
позивача таким, що підлягає захисту, та
відмовив у задоволенні позову позивача
у цій справі у повному обсязі за
спливом строку позовної давності.

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивача
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка є такими, що не
спростовують обставин, встановлених
судом першої інстанції у цій справі, та
висновків суду першої інстанції, а лише
відображають позицію позивача,
висловлену в його позові, яку він та
його представники вважають такою, що є
єдино вірною та єдино можливою.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Порушення судом першої інстанції у цій
справі норм процесуального права,
передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України,
відсутні.

Захисту у судовому порядку підлягає
порушене право.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що має місце
заборгованість ОСОБА_4 перед Київським
національним університетом імені
Тараса Шевченка за договором від 30.07.2009
року № 2383 за 2 семестр 2011 року - за
навчання ОСОБА_4 (з 01.02.2011 року по 31.05.2011
року) за заочною формою навчання
філософського факультету у розмірі 1618,0
грн., яка мала бути сплачена у строк до 10
лютого 2011 року в силу п. 5.3 зазначеного
вище договору.

Однак, Київський національний
університет імені Тараса Шевченка
звернувся до суду першої інстанції із
позовом до ОСОБА_4 про стягнення цієї
заборгованості у цій справі з
пропуском загального 3-річного строку
позовної давності, передбаченого ст. 257
ЦК України.

Пропуск позивачем без поважних причин
строку звернення до суду,
передбаченого ст. 257 ЦК України, є
підставою для відмови у позові
позивача за заявою відповідача (а.с.31) в
силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Підстави звільнення позивача
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка від доказування
у цій справі поважності причини
пропуску строку звернення до суду із
вищезазначеним позовом, передбачені
ст. 61 ЦПК України, відсутні.

Позивач не зазначив та не надав суду
першої інстанції належних, допустимих,
переконливих доказів в обгрунтування
поважності причини пропуску строку
звернення до суду із вищезазначеним
позовом, останні у матеріалах цієї
справи відсутні.

Рішення суду не може грунтуватись на
припущеннях.

В силу вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Колегією суддів апеляційного суду
встановлено, що докази, передбачені ч. 2
ст. 303 ЦПК України, у цій справі
відсутні.

Суд першої інстанції розглядав дану
справу з додержанням вимог ст. 10-11 ЦПК
України в межах заявлених позивачем
позовних вимог та на підставі доказів
сторін.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про те, що початок перебігу 3-річного
строку позовної давності слід рахувати
з дати закінчення строку навчання за
договором 30.06.2014 року чи дати
відрахування ОСОБА_4 з числа студентів
філософського факультету з 01.06.2011 року
на підставі наказу ректора від 14.07.2011
року № 1807-33 (а.с.9), не ґрунтуються на
законі.

Оскільки, вищезазначеним договором,
укладеним сторонами, визначено
посеместрові платежі за навчання, тому
кінцевий строк повного погашення
оплати за кожний семестр та перебіг
позовної давності щодо посеместрових
платежів починається після несплати
чергового посеместрового платежу, а не
закінченням строку дії семестру чи
договору.

Суд першої інстанції мав право
відмовити Київському національному
університету імені Тараса Шевченка у
захисті його порушеного права у зв'язку
із пропуском строку звернення до суду
із вищезазначеним позовом, так як
визнав причини пропуску останнього з
боку позивача неповажними та вважав, що
правові підстави для поновлення
останнього в силу вимог закону у суду
першої інстанції при вищевикладених
обставинах відсутні.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв
рішення.

Тому, судова колегія не вбачає
передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови позивачеві
Київському національному університету
імені Тараса Шевченка у задоволенні
його апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції у повному обсязі
у цій справі, останній не має права на
компенсацію за рахунок відповідача
ОСОБА_4 судових витрат у вигляді
судового збору 121,80 грн. (а.с.52),
понесених ним при подачі зазначеної
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 21 липня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.