У х в а л а

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.
Суддів:Дем'яносова В.М.,Коротуна В.М.,
Парінової І.К., Ступак О.В., розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Міський комерційний банк»
про стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 11 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 05 серпня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до
публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» (далі - ПАТ
«Міський комерційний банк») про
стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 17 вересня 2012 року з
його платіжної картки, виданої ПАТ КБ
«Партнер-Банк», правонаступником якого
є ПАТ «Міський комерційний банк», у м.
Бангкок Королівства Тайланд було знято
грошові кошти на суму у розмірі 2417,88
доларів США, про що йому стало відомо з
смс-повідомлень. Посилаючись на те, що у
момент зняття вказаних коштів він
перебував в Україні, сам зняття коштів
зі своєї картки не здійснював та не
уповноважував будь-яких осіб вчиняти
такі дії, позивач просив суд
задовольнити позов та стягнути вказану
суму з відповідача.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 11 червня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 05 серпня 2014 року, у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 11 червня 2014 року та ухвали
апеляційного суду м. Києва від 05 серпня
2014 року, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Відповідно до статті 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 05 лютого 2010 року
між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Парнер-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Міський
комерційний банк», був укладений
договір №АА0-0000241-М/10-МВС про відкриття
карткового рахунку та його
обслуговування (далі - договір від 05
лютого 2010 року).

На виконання вказаного договору
позивачу був відкритий основний
технічний картковий рахунок НОМЕР_1 у
національній валюті України, та
додаткові карткові рахунки НОМЕР_2 в
Євро, НОМЕР_3 в доларах США. Банк оформив
та видав позивачу платіжну картку і
ПІН-код до неї і здійснював
розрахунково-касове обслуговування
платіжних операцій позивача із
використанням платіжної картки.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_6
вказував на те, що 17 вересня 2012 року в
період часу з 21 год. 33 хв. по 21 год. 35 хв.
на його телефон надійшло чотири
смс-повідомлення з інформацією про
здійснення операцій з отримання
готівкових коштів з платіжної картки
на загальну суму 2417,88 доларів США, які
були здійснені в Королівстві Таїланд м.
Бангкок, тоді як позивач в цей час
знаходився в межах України.

18 вересня 2012 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про блокування
та видачу нової картки, а також подав
заяву про незгоду з транзакцією і
просив про повернення йому коштів.

Згідно з експертним висновком № 1051/213
від 07 травня 2014 року, складеним ПАТ
«Українська розрахункова картка», 17
вересня 2012 року було проведено дев'ять
операцій, п'ять з яких були успішними.
При цьому, операція запиту балансу по
даній картці 17 вересня 2012 року не
проводилась. Усі зазначені операції
були проведені на банкоматі в м.
Бангкок (Таїланд). Усі зазначені
операції супроводжувались коректним
вводом ПІН-коду.

За умовами пунктів 2.3.3 та 2.3.6 договору
від 05 лютого 2010 року держатель
платіжної карти зобов'язується з
моменту отримання ПІН-коду забезпечити
його нерозголошення та захист від
несанкціонованого використання іншими
особами, а також не надавати картку для
використання іншим особам.

Відповідно до пункту 4.4 договору від 05
лютого 2010 року банк не несе
відповідальності за наслідки
розголошення клієнтом (держателем
платіжної картки) ПІН-коду та
несанкціоноване використання
платіжної карти іншими особами.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що операції щодо зняття
з платіжної картки ОСОБА_6 спірної суми
супроводжувались правильним вводом
ПІН-коду вказаної картки, а умовами
договору від 05 лютого 2010 року
передбачено обов'язок позивача щодо
нерозголошення даного ПІН-коду, що
виключає можливість задоволення
позову про стягнення з банку на користь
позивача спірної суми.

При цьому суди вірно вказали на
недоведеність вимог позивача та
обґрунтовано послались на положення
пункту 1 статті 60 ЦПК України,
відповідно до якого кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень

До такого висновку суди дійшли на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Наведені в касаційній скарзі доводи не
дають підстав для скасування або зміни
оскаржуваних судових рішень і фактично
зводяться до переоцінки доказів та не
згоди з висновками судів першої та
апеляційної інстанцій з їх оцінки.

Відповідно до ч.1 статті 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
відповідають вимогам закону й підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 11 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 05 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. ШтеликСудді:М.В.
Дем'яносов В.М. Коротун І.К. Парінова
О.В. Ступак