Справа № 752/2416/14-ц № апеляційного
суді першої інстанції: Колдіна
О.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:
головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:
Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 11 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_5
звернулася до з позовом до
відповідачів про зняття арешту з
квартири АДРЕСА_1, який накладений
постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві від 30 липня 2012 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
вона, будучи власником квартири
АДРЕСА_1, право на яку набула на
підставі Іпотечного договору № 2703 від
17 серпня 2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу, у
зв'язку з невиконанням ОСОБА_6
зобов'язань з повернення грошових
коштів за договором позики, позбавлена
можливості розпорядитися своєю
власністю через накладення арешту на
майно боржника, у тому числі і на
квартиру. У зв'язку з порушенням її
права вимушена звернутися до суду із
вказаним позовом.

Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 11 вересня 2014 року
задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 та
знято арешт з квартири АДРЕСА_1,
накладений постановою державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м.Києві
Проц Віктором Степановичем від 30 липня
2012 року.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати рішення
районного суду та ухвалити нове
рішення, яким в позові відмовити,
посилаючись на те, що судом порушені
норми процесуального права та
неправильно застосовані норми
матеріального права.

В судове засідання ОСОБА_6 не
з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку. З'ясувавши думку
учасників процесу, колегія суддів
вважала за можливе розглянути справу у
відсутність відповідача ОСОБА_6,
зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України.

ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримав і просив її
задовольнити. Представник ОСОБА_5 -
ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної
скарги заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційних скарг та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного

Судом встановлено, що 17 серпня 2011 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений
договір безпроцентної позики.

У забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики того ж дня між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений
Іпотечний договір № 2603, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
предметом якого була квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 свої зобов'язання з повернення
грошових коштів за договором позики,
укладеним з ОСОБА_5, не виконала, у
зв'язку з чим остання відповідно до п.14
Іпотечного договору прийняла у свою
власність квартиру АДРЕСА_1.

24 липня 2013 року реєстраційною службою
Головного управління юстиції у м.Києві,
зареєстровано право власності ОСОБА_5
на квартиру АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що 13 травня 2011
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений
договір позики, відповідно до якого
остання отримала у борг грошову суму в
розмірі 119575,50 грн.

Незважаючи на умови договору позики,
згідно з якими сторони зобов'язувалися
укласти договір іпотеки та договір про
задоволення вимог іпотеко держателя,
такі договори укладені не були.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції ПроцВ.С. від 30 липня 2012 року
було накладено арешт на все майно
боржника ОСОБА_6 в межах виконавчого
провадження, відкритого на підставі
виконавчого напису № 971, вчиненого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 грошових коштів.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того, що наявність постанови
державного виконавця ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві від 30 липня 2012 року
про накладення арешту на все майно
ОСОБА_6, у тому числі на спірну квартиру,
перешкоджає позивачу, як власнику
майна, право на яке останньою набуте на
підставі договору іпотеки і
зареєстроване у визначений Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» спосіб, вільно
розпоряджатися своєю власністю.
Порушені права ОСОБА_5 підлягають
захисту в обраний нею спосіб.

Такий висновок суду першої інстанції
ґрунтується на матеріалах справи та
відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотеко держатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Як убачається з іпотечного договору ,
укладеного 17 серпня 2011 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_6, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 на підставі ст.73 Закону
України «Про іпотеку» та у зв'язку з
посвідченням цього договору іпотеки
була накладена заборона відчуження
зазначеного в цьому договорі майна, а
саме: квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_6 Заборона зареєстрована в
реєстрі за № 2604.

Постанова державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м.Києві про
накладення арешту на майно ОСОБА_6
винесена 30 липня 2012 року.

За таких обставин, ОСОБА_5 має
пріоритетне право на звернення
стягнення на предмет іпотеки .

На виконання вимог, передбачених ст.35
Закону України «Про іпотеку» 18 травня
2013 року ОСОБА_5 через приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу передала ОСОБА_6
заяву вимогу про усунення порушень у
зв'язку з невиконанням останньою
зобов'язань за договором позики. Така
вимога задоволена не була.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 вимоги,
ОСОБА_5 прийняла у власність квартиру
АДРЕСА_1 і 24 липня 2013 року реєстраційною
службою ГУЮ у м.Києві зареєстровано
право власності ОСОБА_5

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності набувається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Суд вірного дійшов висновку, що право
власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5
набула на підставі договору іпотеки і
її право зареєстровано у визначений
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» спосіб.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення порядку державної
реєстрації права власності ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1, зважаючи на
наявність арешту на це майно, колегія
суддів відхиляє, оскільки відповідно
до п.46 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 8686, наявність зареєстрованих після
державної реєстрації іпотеки прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно не є підставою для
відмови у проведенні державної
реєстрації права власності за
іпотекодержателем.

Право власника майна, яке обмежене
арештом накладеним в межах виконавчого
провадження, підлягає захисту шляхом
звернення до суду з позовом про зняття
арешту з цього майна і таке право
передбачено законом.

Перебування у відділі державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м.Києві
на виконанні виконавчого документа
про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 грошової суми не може бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, надано вірну оцінку
зібраним доказам, відповідно до
спірних правовідносин правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити .

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 11 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: