У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Кафідової О.В.,
Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, за касаційною скаргою
Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 23 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 03 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 20 травня 2008 року
між ним і Дочірнім підприємством
«Ілліч-Агро Донбас» Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» далі - ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча») було укладено
договір оренди, відповідно до умов
якого він передав відповідачу для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
земельну ділянку площею 5,81 га, яка
розташована на території
Комінтернівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області й належить йому на праві
власності. Оскільки цей договір не
містить умов щодо передачі в заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, що визначено
істотною умовою згідно зі статтею
15 Закону України «Про оренду
землі», ОСОБА_3 просив визнати договір
оренди земельної ділянки недійсним.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 23 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 03 червня 2013 року, позов
задоволено, договір оренди земельної
ділянки визнано недійсним.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 липня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на вищенаведені
судові рішення на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України.

Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 03
вересня 2014 року ухвалу судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 липня 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що на підставі
державного акта ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 5,81 га, яка розташована
на території Комінтернівської
сільської ради Новоазовського району
Донецької області.

20 травня 2008 року між ОСОБА_3 і ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» був укладений
договір оренди, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 передав підприємству в
користування належну йому земельну
ділянку.

13 січня 2012 року договір оренди землі
зареєстрований у Новоазовському
районному відділі Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України із земельних
ресурсів», про що в Книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
вчинено відповідний запис.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що спірний договір
оренди земельної ділянки на момент
його реєстрації не містив усіх
істотних умов, передбачених статтею 15
Закону України «Про оренду землі»,
зокрема, щодо передачі в заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, а це є
підставою для визнання договору оренди
землі недійсним.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи спір, суд посилався на те, що
оспорюваний договір оренди земельної
ділянки є недійсним відповідно до
статті 15 Закону України «Про оренду
землі», оскільки в ньому відсутні такі
істотні умови, як умови передачі в
заставу чи внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Однак судом залишено поза увагою
вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15
ЦК України про те, що в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, і не
встановлено, чи дійсно порушуються
права позивача у зв'язку з відсутністю
в оспорюваному ним договорі оренди
зазначеної умови.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору, і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» задовольнити
частково.

Рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 23 квітня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 03 червня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
Приазовського районного суду
Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: О.В.
Кафідова

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана