АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3306/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевцова Т. В. Доповідач - Черненкова
Л.А. Категорія 37
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Сьомої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, третя особа
ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И Л А:

03 вересня 2013 року позивач звернулася
до суду із вказаним позовом, за яким
просила визнати незаконною
/безпідставною/ відмову державного
нотаріуса Сьомої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Черновської Л.Г. №1234 від 22 березня 2013
року у вчинення нотаріальної дії з
встановлення нікчемності заповіту від
02 вересня 2005 року посвідченого
державним нотаріусом Сьомої ДДНК
Черновською Л.Г., зареєстрованого в
реєстрі за №2-1947, згідно якого ОСОБА_6,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 заповів усі
майнові права та обов'язки, які
належатимуть йому на день смерті, а
також квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та
відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а
саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить
померлому в порядку спадкування за
законом після смерті рідного дядька
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;
зобов'язати державного нотаріуса
Сьомої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черновську Л.Г.
видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на
спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_1, що залишилася після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
належала померлому в порядку
спадкування за законом після смерті
рідного дядька, ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач в позовній
заяві та судовому засіданні послалася
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік -
ОСОБА_7. 21 березня 2013 року вона
звернулась до Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
визнання нікчемним заповіту від 02
вересня 2005 року, посвідченого
державним нотаріусом Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черновською Л.Г.
зареєстрованого в реєстрі за № 2-1947,
згідно якого ОСОБА_6 (рідний дядько її
чоловіка - ОСОБА_7), померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1, заповів усі майнові права
та обов'язки, які належали йому на час
посвідчення заповіту, а також ті
майнові права та обов'язки які належали
йому на день смерті, а також квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та з проханням видати їй
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті її чоловіка -
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме
на квартиру АДРЕСА_1, яка належить
померлому ОСОБА_7 в порядку спадкування
за законом після смерті рідного дядька
- ОСОБА_6 Сьома Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, у
відповіді від 22 березня 2013 року за вих.
№ 1234 повідомила їй, що згідно рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 травня 2012 року,
яке набрало законної сили 11 червня 2012
року, в задоволенні позову ОСОБА_7 до
ОСОБА_4 про визнання заповіту,
посвідченого Сьомою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою 02
вересня 2005 року за № 2-1947 недійсним,
відмовлено. Роз'яснено позивачу її
право на звернення в порядку
цивільного судочинства з позовною
заявою про визнання заповіту
недійсним. Вважає незаконною відмову
державного нотаріуса Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черновскою Л.Г. у
вчинення нотаріальної дії з
встановлення нікчемності заповіту від
02 вересня 2005 року, складеного ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4, а тому звернулась до
суду за захистом свого порушеного
права.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня
2013 року ухвалено: в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 червня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
був зареєстрований шлюб у відділі
реєстрації актів цивільного стану в м.
Нікополь Нікопольського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, про що в книзі реєстрації
шлюбів зроблено актовий запис за №357.
Прізвища після реєстрації шлюбу
ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. 20
травня 2005 року ОСОБА_6 був складений
заповіт, згідно якого він заповів все
майно, де б воно не було, та з чого б воно
не складалося, і взагалі все те, що буде
належати йому на день смерті і на що він
за законом матиме право на користь
ОСОБА_7, а саме на квартиру АДРЕСА_1.
Даний заповіт було посвідчено
державним нотаріусом Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Кокосадзе Л.В. та
зареєстрований в реєстрі за номером
5-7434. 02 вересня 2005 року ОСОБА_6 був
складений інший заповіт, згідно якого
він заповів все майно, де б воно не було,
та з чого б воно не складалося, і
взагалі все те, що буде належати йому на
день смерті і на що він за законом
матиме право на користь ОСОБА_4, а саме
на квартиру АДРЕСА_1. Даний заповіт було
посвідчено державним нотаріусом
Сьомої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черновською Л.Г.
та зареєстрований в реєстрі за номером
2-1947. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Листом
від 22 березня 2013 року Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори №1234 на звернення
ОСОБА_2 від 21 березня 2013 року № 447 щодо
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який був
спадкоємцем ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, було повідомлено
наступне, що рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 травня 2012 року, яке набрало законної
сили 11 червня 2012 року, в задоволенні
позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання
заповіту, посвідченого в Сьомій
Дніпропетровській державній
нотаріальній конторі 02 вересня 2005 року
за реєстраційним № 2-1947 недійсним,
відмовлено. Також, роз'яснено право
ОСОБА_2 на звернення до суду з
відповідною позовною заявою з метою
визнання заповіту недійсним згідно ст.
1257 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з того, що
ОСОБА_2 27.02.2013 року звернулась до Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 На підставі даної
заяви, державним нотаріусом
Черновською Л.Г. було заведено спадкову
справу №201/2013 проведена реєстрація
спадкової справи в Спадковому реєстрі.
Будь-кому свідоцтво про право на
спадщину після померлого ОСОБА_7 на час
розгляду справи в суді, не видано, рівно
як і не видано будь-яких постанов про
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину. Отже, позивачем не було
надано суду достатніх та
неспростованих доказів на
підтвердження фактів, викладених в
позовній заяві, як обґрунтування
позовних вимог (зокрема, не надано
постанову державного нотаріуса Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори про відмову у
вчинення нотаріальної дії). Аналізуючи
встановлені в судовому засіданні
фактичні обставини, суд прийшов до
висновку про передчасність звернення
позивача з даним позовом до суду.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли щодо незаконності дій
нотаріуса.

Пунктом 14 ч.1 ст.92 Конституції України
гарантовано, що виключно законами
України визначається діяльність
нотаріату.

Згідно ст.7 Закону України «Про
нотаріат» нотаріуси або посадові
особи, які вчиняють нотаріальні дії, у
своїй діяльності керуються законами
України, постановами Верховної Ради
України, указами і розпорядженнями
Президента України, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, а на території Республіки
Крим, крім того, - законодавством
Республіки Крим, наказами Міністра
юстиції України, нормативними актами
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій. Нотаріуси у
встановленому порядку в межах своєї
компетенції вирішують питання, що
випливають з норм міжнародного права, а
також укладених Україною міждержавних
угод.

Відповідно до п. 32 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 р. N 20/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 3 березня 2004 р. за N 283/8882,
нотаріус на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, зобов'язаний викласти причини
відмови в письмовій формі і роз'яснити
порядок її оскарження. У цих випадках
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії. У постанові
про відмову вказуються дата винесення
постанови, прізвище, ініціали
нотаріуса, який виніс постанову,
найменування та адреса державної
нотаріальної контори або найменування
нотаріального округу та адреса
розташування робочого місця
приватного нотаріуса, прізвище, ім'я, по
батькові фізичної особи, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, місце її проживання або
найменування і місцезнаходження
юридичної особи, про вчинення якої
нотаріальної дії просила особа, що
звернулася до нотаріуса (короткий
зміст прохання), мотиви, з яких
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, з посиланням на чинне
законодавство, порядок і строки
оскарження відмови з посиланням на
цивільне процесуальне законодавство.

Відповідно до ст. 49 Закону України про
«Про нотаріат» нотаріус або посадова
особа, яка вчиняє нотаріальні дії,
відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,
якщо вчинення такої дії суперечить
законодавству України, не подано
відомості та документи, необхідні для
вчинення нотаріальної дії, дія
підлягає вчиненню іншим нотаріусом або
посадовою особою, яка вчиняє
нотаріальні дії, є сумніви у тому, що
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює
значення, зміст, правові наслідки цієї
дії або ця особа діє під впливом
насильства, з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась особа, яка
в установленому порядку визнана
недієздатною, або уповноважений
представник не має необхідних
повноважень, правочин, що укладається
від імені юридичної особи, суперечить
цілям, зазначеним у їх статуті чи
положенні, або виходить за межі їх
діяльності, особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла плату за її вчинення,
пов'язані з її вчиненням, в інших
випадках, передбачених цим Законом.
Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, не приймає для
вчинення нотаріальних дій документи,
якщо вони не відповідають вимогам,
встановленим у статті 47 цього Закону,
або містять відомості, передбачені
частиною третьою статті 47 цього Закону.
Нотаріусу або посадовій особі, яка
вчиняє нотаріальні дії, забороняється
безпідставно відмовляти у вчиненні
нотаріальної дії. На вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, нотаріус або посадова особа, яка
вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані
викласти причини відмови в письмовій
формі і роз'яснити порядок її
оскарження. Про відмову у вчиненні
нотаріальної дії нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову.

Згідно ст.50 Закону України про «Про
нотаріат» нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
та ч. 4 ст. 49 Закону N 3425-XII відмова у
вчиненні нотаріальної дії за загальним
правилом здійснюється в усній формі, а
у випадку наявності вимоги особи, яка
звернулась за вчиненням нотаріальної
дії, - виноситься відповідна постанова
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, судова колегія встановила, що
лист Сьомої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори №1234
від 22 березня 2013 року (а.с.16) на
звернення позивача ОСОБА_2 від 21
березня 2013 року № 447 щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.17) по суті не є відмовою у
вчиненні нотаріальної дії в контексті
зазначених вимог закону, оскільки має
роз'яснювальний характер відносно
доводів заяви ОСОБА_2

Таким чином, посилання позивача на
незаконність дій нотаріуса щодо
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом є безпідставними.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи (за винятком тих осіб, які не
мають цивільної процесуальної
дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги.

Тобто право вибору підстав позовних
вимог та способу захисту порушеного
права належить виключно позивачеві і
суд не може самостійно змінювати
підставу і той спосіб захисту права,
який позивач обрав.

Статтю 16 ЦК України визначено перелік
найбільш поширених способів захисту
цивільних прав та інтересів і цей
перелік не являється вичерпним, так як
ч. 2 ст. 16 ЦК передбачено право суду
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, судова колегія не встановила
за обставинами справи, підтвердженими
матеріалами справи, порушення прав,
свобод чи інтересів позивача зі
сторони відповідача в межах заявлених
нею позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доводи апелянта про те, що відповідачем
порушено строк (3 дні), форма документу
(лист, а не постанова), відсутні мотиви
та посилання на норми чинного
законодавства тощо при відмові у
видачі позивачу свідоцтва про право на
спадщину, а саме з цих причин
оскаржуються дії нотаріуса, на що не
звернув увагу суд, - судова колегія
вважає неспроможними, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи, за
якими, зокрема, встановлено, що
нотаріус не відмовив позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину, а
відповідно до вимог вищенаведеного
законодавства позивач вимогу до
нотаріуса про видачу постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії не
заявляла. Лист Сьомої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори №1234 від 22
березня 2013 року, яким роз'яснені права
позивачу, - не суперечить діючим нормам
законодавства, і не порушує права,
свободи чи інтереси позивача.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді