Номер провадження: 22-ц/785/3966/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Малиновського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради на заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 липня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
права власності, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 що
належить йому на підставі рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 30.06.2005 р., загальною площею 55,5 кв. м.
складається з 2-х кімнат площею: 18,1 кв. м.
та 17,3 кв. м., кухні площею 19,2 кв. м.,
вбиральні площею 0,9 кв. м. Квартира
знаходиться на першому поверсі
одноповерхового будинку, під якою
розташований підвал, який ніким не
утримувався та не використовувався.
Попадання вод підґрунтя остаточно
зруйнувало підвал, в результаті чого у
підлозі підвалу виникло багато тріщин,
деформований фундамент всього будинку.
Оскільки квартира знаходиться саме над
підвалом, його незадовільний стан
викликав загрозу псування власної
квартири позивача. Протягом періоду з
2005 року по 2012 рік позивачем, зі згоди
власників суміжних приміщень, за
власні кошти були проведені очисні,
ремонтно-відновлювальні роботи і
заходи з дератизації та дезінфекції
підвалу. Позивач неодноразово
звертався до компетентних органів з
проханням провести необхідні заходи,
щоб уникнути руйнування підвалу, та, як
наслідок, не допустити псування
квартири, однак, ніякої реакції не було.
Допустити псування своєї квартири
позивач не міг, тому був змушений
самостійно провести ремонт підвалу.
Позивач здійснив ремонт підвалу, який
перевищує вартість його самого. З метою
поліпшення житлових умов, підвал був
приєднаний до квартири. В зв'язку з цим,
з квартири було зроблено безпосередній
вхід до підвалу. В процесі проведених
будівельних робіт було проведено
внутрішнє перепланування без
втручання в несучі конструкції.
Збільшення загальної площі квартири
відбулося до 89,3 кв. м. загальної площі.
Оскільки, ОСОБА_3, займається торгівлею
будматеріалами, позивачем купувались у
нього матеріали, необхідні для
будівельних робіт. За домовленістю
сторін, відповідач передавав у
власність позивача певний товар, а
останній сплачував його вартість. У
зв'язку з обставинами, що склались,
позивачем до теперішнього часу не
погашена заборгованість за
зобов'язаннями із відповідачем.
Відповідач неодноразово усно
загрожував позивачу, що у разі
непогашення суми боргу, почне
перешкоджати у розпорядженні
квартирою. Останній час відповідач
висловлював намір звернутись до суду з
вимогою про визнання за ним права
власності на частину квартири,
будівництво якої вже завершене
позивачем.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про слухання справи були
повідомлені належним чином.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 липня 2013
року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності задоволений.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з:
житлової кімнати - 17,7 кв. м., житлової
кімнати - 16,7 кв. м., кухні - 13,8 кв. м.,
вбиральні - 3,9 кв. м., коридор - 1,12 кв. м.,
підвал - 16,6 кв. м., 16,7 кв. м., 2,8 кв. м.,
загальною площею 89,3 кв. м., житловою
площею 34,4 кв. м.

На рішення суду, заступник прокурора
Малиновського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради, сторона, яка не була
залучена до участі у справі, але вважає,
що оскаржуване рішення порушує права
Одеської міської ради подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, постановити нове, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, а також постановленим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про слухання справи були
сповіщені належним чином, про що
свідчать судові повістки (а.с. 71-74).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми процесуальними правами на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України
неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про визнання права власності, суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідності до ст.ст. 331, 383 ЦК України
в матеріалах справи достатньо доказів
того, щоб задовольнити позовні вимоги,
та визнати право власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1

Проте, погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на
підставі рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 30.06.2005 року є
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

Відповідно до технічного паспорту
двохкімнатна квартира АДРЕСА_1
знаходиться на 1 поверсі 1 поверхового
будинку, загальна площа квартири 55,5
кв.м., яка складається з кімнати площею
18,1 кв.м., кімнати площею 17,3 кв.м., кухні
площею 19,2 кв.м. та вбиральні площею 0,9
кв.м. (а.с. 16-17).

ОСОБА_2 провів реконструкцію належної
йому квартири, шляхом приєднання
підвалу, який складається з трьох
приміщень - площею 16,6, 16,7, 2,8 кв.м., а
також зробив перепланування квартири,
яка складається з кімнати площею 16,7,
кімнати, площею 17,7 кв.м., кухні площею 13,8
кв.м. коридору площею 1,1 кв.м., санвузлу
площею 3,9 кв.м., та загальною площею 89,3
кв.м. (а.с. 24-42).

На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України - право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 392 ЦК України - власник
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

На підставі ч.1 ст. 332 ЦК України -
переробкою є використання однієї речі,
в результаті чого створюється нова річ.

На підставі ч. 1 ст. 331 ЦК України - право
власності на нову річ, яка виготовлена,
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 376 ЦК України нерухоме майно
вважається самочинним, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил. Особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває право власності на нього.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач без відповідного дозволу,
самочинно провів реконструкцію
належної йому квартири шляхом
перебудови приміщень та приєднання
підвального приміщення, внаслідок чого
збільшився загальний розмір квартири.

Побудоване ОСОБА_2 нерухоме майно є
об'єктом самочинного будівництва і на
нього розповсюджується дія ст. 376 ЦК
України.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, на зазначене уваги не
звернув, не застосував закон, який
підлягав застосуванню, тому помилково
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позовних вимог.

Більш того, спір виник між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, яки не були власниками
підвального приміщення, та з
матеріалів справи не вбачається, що між
ними виник спір.

Також необхідно зазначити, що при
розгляді справи, до участі у справі не
був залучений належний відповідач -
Одеська міська рада.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку про відсутність
підстав для визнання за ОСОБА_2 права
власності на самочинно перебудоване
ним нерухоме майно у вигляді
реконструйованої квартири АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Малиновського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради - задовольнити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 липня 2013
року - скасувати.

Ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва