Справа № 2/489/1954/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 вересня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської
при секретарі - Ковальовій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,
В червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.
Позивач вказує на те, що 27 травня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
сумі 3500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 31 березня 2014
року існує заборгованість перед Банком
заборгованість стягнута з ОСОБА_1
рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 2 лютого 2009 року.
Різниця становить 14219 грн. 62 коп.

Посилаючись на викладене, а також на
положення ст.ст. 526,527,530, 1054 ЦК України,
позивач просив стягнути на свою
користь з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 14219 грн. 62 коп., та штрафи:
фіксовану частину в розмірі 500 грн. та
процентну складову в розмірі 710 грн. 98
коп., а всього 15430 грн. 60 коп., а також
сплачені позивачем судові витрати.

В судове засідання сторони не
з'явилися. Про час і місце розгляду
справи повідомлялися судом належним
чином, заяви про розгляд справи за
відсутності відповідача до суду не
надходило.

Від позивача до суду надійшла заява
про розгляд справи за відсутності
його представника. Позовні вимоги
позивач підтримав, просив позов
задовольнити, погодився на заочний
розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України
у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом
проводиться заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши
зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27
травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_1 укладено кредитний договір,
згідно якого Банк надав відповідачу
кредит в сумі 3500 грн. 00 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Згідно п. 6.5 Умов і правил надання
банківських послуг (далі - Умов),
доданих до заяви про відкриття
рахунку позичальник зобов'язався
погашати заборгованість за кредитом,
проценти за його користування,
перевищення платіжного ліміту, а
також сплачувати комісії на умовах,
передбачених цим договором.

Відповідно до п.6.6 Умов у випадку
невиконання зобов'язань за договором
позичальник на вимогу Банку
зобов'язаний повернути кредит, в тому
числі прострочений кредит, сплатити
винагороди Банку.

Відповідно п. 8.6 Умов при порушенні
позичальником строків платежів,
передбачених договором більше ніж на
120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5
% від суми позову.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 31 березня 2014
року існує заборгованість перед
Банком.

Згідно наданого позивачем розрахунку
відповідачу з урахуванням рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 2 лютого 2009 року про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором від 27 травня 2006
року в сумі 7061 грн. 37 коп., нарахована
заборгованість в сумі 15430 грн. 60 коп.,
яка складається із: заборгованості по
процентам за користування кредитом -
14219 грн. 62 коп., штрафу (фіксована
частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу
(процентна ставка) - 710 грн. 98 коп.

За змістом ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнутий до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611
ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч.2
ст.549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

При визначенні розміру штрафу, який
підлягає сплаті відповідачем, суд
виходить з того, що за змістом пункту 8.6
Умов нарахування процентної
(розрахункової) частини штрафу
пов'язано не з певною подією кредитних
правовідносин (прострочення понад
певний строк), а з фактом звернення з
позовом, що не відповідає сутності
штрафу як способу забезпечення
виконання зобов'язання.

Отже, суд вважає обгрунтованим лише
штраф в розмірі фіксованої частини - 500
грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позов Банку на підставі
ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає
частковому задоволенню.

З відповідача на користь Банку слід
стягнути заборгованість за процентами
- 14219 грн. 62 коп., штраф 500 грн., а всього -
14719 грн. 62 коп.

В іншій частині в позові слід
відмовити.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню сплачені при
подачі позову судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 224, 225
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного

товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 27 травня 2006
року у розмірі 14719 (чотирнадцять тисяч
сімсот дев'ятнадцять) грн. 62 коп., яка
складається з: 14219 (чотирнадцять тисяч
двісті дев'ятнадцять) грн. 62 коп.
заборгованості по процентам, 500
(п'ятсот) грн. 00 коп. штрафу (фіксована
частина).

В іншій частині в позові
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 243 грн. 60
коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Н.А. Спінчевська