АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4852/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевченко О. Ю. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів -
Лаченкової О.В., Варенко О.П.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 21 січня
2014 року у справі за позовом прокурора
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області до ОСОБА_2, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: сектор містобудування
та архітектури Верхньодніпровської
районної державної адміністрації,
Ганнівська сільська рада про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, приведення її у
придатний до використання стан,
знесення самочинного будівництва та
стягнення заподіяної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року прокурор
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області звернувся до суду з позовом до
відповідача, посилаючись на те, що на
виконання завдання прокуратури
Дніпропетровської області
прокуратурою Верхньодніпровського
району проведено перевірки додержання
вимог земельного законодавства в
частині правомірності використання
земель. При проведені перевірки
встановлено, що земельна ділянка
площею 0,2994 га, яка знаходиться на
території Ганнівської сільської ради в
балці Бузова в 150 метрах від річки
Омельник самовільно, без будь-яких
правовстановлюючих документів
використовується ОСОБА_2 під загін для
худоби та город. Було складено акт та
протокол про адміністративне
правопорушення від 13 травня 2013 року.
Правопорушенням заподіяно матеріальну
шкоду (збитки) в сумі 291 грн. 35 коп.

У зв'язку з чим прокурор просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,2994 га, яка розташована в балці
Бузова біля с. Ганнівка та привести її у
придатний до використання за цільовим
призначенням стан шляхом знесення
самочинного будівництва та передати
державі в особі Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області, стягнути з ОСОБА_2 збитки,
завдані незаконним використанням
вказаної земельної ділянки в сумі 291
грн. 35 коп. та стягнути судові витрати.

Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 січня 2014 року позовні
вимоги позивача задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,2994 га, яка розташована в балці
Бузова на території Ганнівської
сільської ради Верхньодніпровського
району Дніпропетровської області та
привести її у придатний для
використання за цільовим призначенням
стан шляхом знесення самочинно
побудованої нерухомої споруди та
передати її державі в особі Головного
Управління Держземагенства у
Дніпропетровській області. Стягнуто з
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування збитків
291 грн. 35 коп. Вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд керувався
положеннями ч. 1 ст. 376 ЦК України, ст. 15-1,
ст. 83, ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 116, ст. 125, ч. 2,3 ст. 152,
211, 212 ЗК України, ст. 1 ЗУ «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель», а також виходив з наступного.

Судом встановлено, що 26 квітня 2013 року
головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
Управління контролю за використанням
та охороною земель ОСОБА_3 за участю
прокурора прокуратури
Верхньодніпровського району ОСОБА_4 та
землевпорядника Ганнівської сільської
ради ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_2 було
проведено обстеження земельних
ділянок 0,2394 та 0,06 га, які знаходяться у
Верхньодніпровському районі біля с.
Ганнівка в балці Бузова в 150 м. від річки
Омельник. Перевіркою встановлено, що
ОСОБА_2 використовує дані земельні
ділянки під загін для худоби та город.
На момент перевірки земельні ділянки
огороджені парканом та на ділянці
розташована нерухома споруда для
утримання худоби у зимовий період.
Зазначені земельні ділянки
використовуються без
правовстановлюючих документів за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про їх
передачу у власність або користування
(а.с.7). 13 травня 2013 року головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства Управління
контролю за використанням та охороною
земель ОСОБА_3 було складено протокол
про адміністративне правопорушення №
20-7, яким було зафіксовано вчинення
ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого
ст. 53-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (а.с. 8).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 без
будь-яких правовстановлюючих
документів та договору оренди
самовільно зайняла спірну земельну
ділянку та побудувала споруду для
утримання овець в зимовий період на
земельній ділянці. яка їй не була
відведена, без відповідних документів,
які дають право виконувати будівельні
роботи. Внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки ОСОБА_2
заподіяно шкоду державі в розмірі 291
грн. 35 коп. (а.с. 9).

З огляду на викладене суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що вимоги прокурора про повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та приведення її у придатний для
використання стан шляхом знесення
самовільно побудованої споруди та
відшкодування шкоди є законними та
обґрунтованими, а позов підлягає
задоволенню.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

В своїй скарзі апелянт посилається на
те, що протягом двох років вживала
заходи щодо надання їй земельної
ділянки в користування та оформлення
відповідних документів, а договір
оренди не було своєчасно укладено по
незалежним від неї причинам. Крім того,
вказана перевірка проводилась з
порушенням вимог Наказу Міністерства
аграрної політики продовольства
України від 25.05.2013 року № 132 «Про
затвердження Порядку планування та
здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства»,
зареєстрованого в МЮУ 14.03.2013 р. №412/229441.1,
та ст. 7 ЗУ « Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», оскільки
проводилась за відсутністю апелянта,
без належного його повідомлення та
пред'явлення наказу про її проведення.
Неправомірними діями головного
спеціаліста Державної інспекції
сільського господарства у
Дніпропетровській області позивач
була позбавлена права на оскарження
цих актів, оскільки про їх складання
взагалі повідомлено не було.

Однак, з такими доводами апелянта
погодитися не можна, з наступних
підстав.

Так, під час перевірки було
встановлено, що вищезазначені земельні
ділянки використовуються без
правовстановлюючих документів, за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про їх
передачу у власність або надання в
користування (оренду) та за відсутності
вчиненого правочину щодо вказаних
земельних ділянок. Земельні ділянки
використовуються без державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку, права постійного користування
та права оренди земельної ділянки та
документів, що посвідчують права на
земельну ділянку, що є порушенням ст.
ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Відповідальність за скоєне
правопорушення передбачена ст. 53-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та п. «б» ч. 1 ст. 211
Земельного кодексу України.

На підставі даного акту про порушення
вимог земельного законодавства було
складено протокол про адміністративне
правопорушення № 20-7 від 13.05.2013.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 123
Земельного кодексу України, право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Згідно із вимогами, передбаченими ст. 126
Земельного кодексу України, право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Статтею 212 Земельного кодексу України
передбачено, що самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
проводиться за рішенням суду.

Крім того, перевіркою встановлено, що
споруда для утримання худоби у зимовий
період встановлена без будь-яких
дозвільних документів на встановлення
зазначеної споруди, зокрема без
дозволу сектору містобудування та
архітектури Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, а також без
погодження Верхньодніпровського
районного управління Головного
управління Держсанепідемслужби у
Дніпропетровській області.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 376
Цивільного кодексу України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, яка не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Якщо проведення перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, такс нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо порушення ОСОБА_2
вимог земельного законодавства, що
підтверджує факт самовільного, без
правовстановлюючих документів,
використання спірної земельної
ділянки. Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач та представник
відповідача самі підтвердили, що не
мають жодних правовстановлюючих
документів на дані земельні ділянки та
на побудовані приміщення, договір
оренди земельної ділянки також не
укладався.

Таким чином, підстав для скасування
рішення колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці та особистого тлумачення
апелянтом норм матеріального та
процесуального права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Лаченкова О.В.

Варенко О.П.