22-ц/775/1567/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Песоцької Л.І.

суддів Мироненко І.П., Супрун М.Ю.

при секретарі Брежневі Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом. Вказував на
те, що 10 грудня 2010 року при його
звільненні з роботи відповідач не
виплатив суми індексації заробітної
плати і лише 15 липня 2014 року на підставі
рішення суду від 15 травня 2014 року
перерахував на його розрахунковий
рахунок суми індексації заробітної
плати та компенсації втрати її частини
в загальній сумі 1070,60 грн.

Після уточнення позовних вимог позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
затримки розрахунку з 13 грудня 2010 року
по 15 липня 2014 року в сумі 215663,68 грн. і
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1000 грн. та витрати на правову
допомогу в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
15 вересня 2014 року провадження в справі
в частині позову ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди закрито.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
23 вересня 2014 року позовні вимоги в
решті частини задоволено частково,
стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
в сумі 1744,63 грн., відшкодування витрат
на правову допомогу в розмірі 200 грн. та
в дохід держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Не погодившись з рішенням, представник
ОСОБА_1 ОСОБА_4 в апеляційній скарзі
просить рішення суду змінити, стягнути
з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 215663,68 грн.,
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1000 грн. і відшкодування витрат
на правову допомогу в розмірі 1000 грн.,
посилається на порушення судом норм
процесуального права і неправильне
застосування норм матеріального права.

У судове засідання ОСОБА_1 і його
представник ОСОБА_4 не з'явились, про
розгляд справи повідомлені. Від ОСОБА_4
надійшла заява про розгляд справи за їх
відсутності.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 76, ч. 2
ст. 305 ЦПК України справа розглядається
за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача
Новгородської В.В., яка заперечувала
проти скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26 січня
1966 року до 10 грудня 2010 року перебував у
трудових відносинах з ПАТ «ММК ім.
Ілліча». При звільненні йому не була
виплачена сума індексації заробітної
плати. 15 липня 2014 року відповідач
перерахував позивачеві суму
індексації заробітної плати з
компенсацією втрати її частини у
зв'язку з несвоєчасною виплатою в
загальній сумі 1070 грн. 60 коп. на
підставі рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 15 травня 2014 року. Середній
заробіток за час затримки розрахунку з
13 грудня 2010 року по 15 липня 2014 року
становить 215663 грн. 68 коп.

Частково задовольняючи вимоги про
стягнення середнього заробітку і
стягуючи з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку в сумі 1744,63 грн.,
суд виходив із того, що вимоги позивача
про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
задоволені частково; із співмірності
частини заробітної плати, на яку він
мав право з розміром середнього
заробітку за затримку розрахунку,
конкретних обставин справи та засад
розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану нею суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року N 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності. У
разі не проведення розрахунку у зв'язку
із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи. Не можна
вважати спором про розмір сум, належних
до виплати при звільненні, спір про
відрахування із заробітної плати (на
відшкодування матеріальної шкоди, на
повернення авансу тощо), оскільки він
вирішується в іншому встановленому для
нього порядку.

Зі справи вбачається, що
розпорядженням по підприємству № 432
від 10 грудня 2010 року ОСОБА_1 звільнений
з роботи з 10 грудня 2010 року за ст. 38 КЗпП
України у зв'язку з виходом на пенсію
(а.с.8).

Згідно з даними табелю обліку робочого
часу 10 грудня 2010 року він не працював.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
15 травня 2014 року його позовні вимоги
задоволені частково, стягнуто суму
індексації заробітної плати та
компенсації втрати її частини у зв'язку
з несвоєчасною виплатою з березня 2003
року по липень 2006 року в сумі 1070,60 грн.
(а.с.9-11).

15 липня 2014 року відповідачем
перераховано на рахунок позивача 1070
грн. 60 коп.

Визначаючи розмір відшкодування за час
затримки розрахунку, суд врахував
конкретні обставини справи; спірну
суму, на яку позивач мав право,
звертаючись з позовом про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
частку, яку вона становила у заявлених
вимогах, її істотність та співмірність
порівняно із середнім заробітком.

Тому відсутні підстави не погодитись з
визначеним розміром середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Доводи представника позивача в
апеляційній скарзі про
необґрунтованість посилання суду при
визначенні розміру середнього
заробітку на суму отриманого позивачем
заробітку за спірний період роботи та
суму невиплаченої індексації,
заслуговують на увагу. Проте ці
посилання не призвели до неправильного
вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом неправильно відмовлено у
задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди, не можуть бути
прийняті до уваги. Судом не приймалось
рішення щодо вимог про відшкодування
моральної шкоди, оскільки ухвалою суду
від 15 вересня 2014 року закрито
провадження у даній справі щодо позову
про відшкодування моральної шкоди і
ухвала не оскаржена.

Розмір відшкодування витрат на правову
допомогу судом визначено у
відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги і зміни
рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді