Справа № 149/2189/13-ц Провадження №
22-ц/772/2730/2014Головуючий в суді першої
інстанції Клімик К. О.Категорія
27Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2014 року м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Медяного В.М.

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
на рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 14 липня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк» до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Тріумф»,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 14 липня 2014
року позов ПАТ «Укрсиббанк» задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «Тріумф» на користь ПАТ
«Укрсиббанк» 4582390 грн. 50 коп.
заборгованість станом на 15.11.2013 року за
кредитним договором від 11.09.2007 року
№0 (Генеральний договір №1);
додаткова угода №0 від 11.09.2007 року;
додаткова угода №0 від 02.11.2007 року;
додаткова угода №0 від 12.08.2008 року.

В частині позовних вимог ПАТ
«Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 11 вересня 2007 року №0
(Генеральний договір №1); додаткова
угода №0 від 11.09.2007 року; додаткова
угода №0 від 02.11.2007 року; додаткова
угода №0 від 12.08.2008 року -
відмовлено.

В частині позовних вимог ПАТ
«Укрсиббанк» до ТОВ «Тріумф», ОСОБА_2
про стягнення 2138605 грн.23 коп.
заборгованості за Генеральним
договором №2 про надання кредитних
послуг №0 від 28.12.2007 року
провадження у справі закрито, оскільки
в цій частині справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Вирішено питання про стягнення з
відповідача ТОВ «Тріумф» судового
збору.

Не погодившись із рішенням позивач ПАТ
«Укрсиббанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення і ухвалити нове про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитними
договорами та додатковими угодами.
Зокрема, за твердженням апелянта по
справі відсутні нововиявлені
обставини, які могли б бути підставою
для перегляду заочного рішення цього ж
суду від 22 вересня 2010 року, яким позовні
вимоги ПАТ «Укрсиббанк» було
задоволено, а суму заборгованості
стягнуто як з ТОВ «Тріумф», так і з
ОСОБА_2

В судовому засіданні представник ПАТ
«Укрсиббанк» Григоренко С.В. вимоги
апеляційної скарги підтримала на
умовах, викладених у ній, і просила
задовольнити.

Відповідачі ТОВ «Тріумф» і ОСОБА_2,
повідомлені в установленому порядку
про дату, час і місце судового
засідання, до суду не з'явилися, що
відповідно до ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до генерального договору
№0 від 11 вересня 2017 року
укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та
ТОВ «Тріумф», останнє отримало
кредитні послуги в рамках ліміту в сумі
1518000 грн.

Факт отримання відповідачем ТОВ
«Тріумф» грошових коштів за
генеральним договором №1
підтверджується матеріалами справи:

додатковою угодою №0 від 11.09.2007
року на суму 1000000 грн., меморіальні
ордери від 14.09.2007 року, від 26.03.2008 року,
від 10.04.2008 року від 05.09.2008 року, від 30.09.2008
року, від 13.10.2008 року;

додатковою угодою №0 від 02.11.2007
року на суму 500000 грн. Умови угоди з боку
позивача було виконано шляхом
перерахування коштів на рахунок ТОВ
«Тріумф» за їх письмової заявою, що
підтверджується меморіальним ордером
від 02.11.2007 року та 03.10.2008 року;

додатковою угодою №0 від 12.08.2008
року на суму 500000 грн., меморіальний
ордер від 21.08.2008 року.

Таким чином, зобов'язання відповідача
ТОВ «Тріумф» повернути отримані кошти
підтверджено належним чином.

Відповідно до розрахунків
заборгованості за кредитними
договорами та додатковими угодами
станом на 15 листопада 2013 року
заборгованість становить 4582390,39 грн.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання перестає діяти в разі його
припинення з підстав, передбачених
договором або законом - частина 1 статті
598 ЦК України.

В забезпечення виконання зобов'язання
за даним договором 11 вересня 2007 року
між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2
укладено договір поруки №140594.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині солідарного стягнення
заборгованості із поручителя ОСОБА_2
суд першої інстанції вірно виходив
того, що рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці від 26 березня
2012 року, залишеним в силі Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України
від 12.09.2012 року, визнано припиненим
договір поруки №140594 від 11 вересня 2007
року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ
«Укрсиббанк» в забезпечення
зобов'язань по генеральному договору
№0, і тому прийшов до правильного
висновку, що ця обставина є
нововиявленою, і могла вплинути на
висновки суду при ухваленні заочного
рішення від 22.09.2010 року.

Так, необхідними умовами наявності
нововиявлених обставин, визначених
пунктом 1 частини 2 статті 361 ЦПК України
є те, що істотні для справи обставини
існували на час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та могли вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в пунктах 3, 5 Постанови від 30.03.2012,
№ 4 «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч.2 ст. 361 ЦПК України).

Згідно з рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці від 26 березня
2012 року договір поруки №140594 від 11
вересня 2007 року припинено у зв'язку з
тим, що боржник та кредитор без
погодження з поручителем (фізичною
особою), додатковими угодами змінили
зобов'язання боржника по Генеральному
договору про надання кредитних послуг
№0 від 11 вересня 2007 року.

Відповідні додаткові угоди було
укладено в 2007-2008 роках, тобто обставини,
які призвели до припинення договору
поруки, об'єктивно існували на момент
винесення заочного рішення
Хмільницького міськрайонного суду від
22 вересня 2010 року, проте були
встановлені лише рішенням
Замостянського райсуду м. Вінниці від 26
березня 2012 року, тобто є нововиявленими
в розумінні ст. 361 ЦПК України.

Генеральним договором 0 від 28.12.2007
року (генеральний договір №2) доведено
факт укладання між позивачем та
відповідачем ТОВ «Тріумф» договору про
надання кредитних послуг в рамках
ліміту на суму 340 000 доларів США.

Отримання грошових коштів по
генеральному договору №2 відбувалось
шляхом укладення додаткових угод та
підтверджується меморіальними
ордерами:

додаткова угода №0 від 28.12.2007 року
на суму 1000000 грн. Умови угоди з боку
позивача було виконано шляхом
перерахування коштів на рахунок ТОВ
«Тріумф» за їх письмової заявою, що
підтверджується меморіальним ордером
від 04.01.2008 року та 26.03.2008 року;

додаткова угода №0 від 08.01.2008 року
на суму 500000 грн., меморіальні ордери
від 08.01.2008 року, від 30.01.2008 року, від
01.02.2008 року від 05.02.2008 року, від 05.02.2008
року, від 14.02.2008 року, від 06.03.2008 року,
від19.03.2008 року, та від 26.03.2008 року.

При цьому позивач посилався на факт
укладення між відповідачем ОСОБА_2 та
позивачем договору поруки в
забезпечення зобов'язань за
генеральним договором №2, не надавши
оригіналу самого договору поруки.

Тому, суд першої інстанції прийшов до
висновку про закриття провадження у
справі в частині солідарного стягнення
з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором №0 від 28.12.2007 року
(генеральний договір №2), так як цей
спір виник між двома юридичними
особами -ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ
«Тріумф», а тому належить до розгляду в
порядку господарського судочинства.

Позивач в цій частині рішення суду не
оскаржував.

Разом з цим, закриття провадження у
справі - це форма закінчення розгляду
цивільної справи без винесення
судового рішення у зв'язку із
виявленням після відкриття
провадження обставин, з якими закон
пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Уразі наявності підстав для закриття
провадження справі, суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі -
частина 1 статті 205 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

А тому колегія суддів вважає, що
рішення суду в частині закриття
провадження у справі підлягає
скасування із винесенням в цій частині
ухвали про закриття провадження у
справі.

Таки чином, суд першої інстанції повно
й всебічно дослідив обставини справи,
прийшов до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення вимог банку.

Отже колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 14 липня 2014
року скасувати в частині позовних
вимог ПАТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Тріумф»,
ОСОБА_2 про стягнення 2138605 грн. 23 коп.
заборгованості за генеральним
договором№ від 28 грудня 2007 року
про надання кредитних послуг, а
провадження в цивільній справі в цій
частині закрити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М. Судді:
З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Войтко Ю.Б.
/підпис/ Медяний В.М. Стадник
І.М.