Справа № 201/531/14-ц (2/201/1682/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській
Т.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - Чирви М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирви Максима
Валентиновича, третя особа - Орган
опіки та піклування Служби у справах
дітей Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради про виключення
майна з акту опису й арешту, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирви Максима
Валентиновича, третя особа - Орган
опіки та піклування Служби у справах
дітей Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання дій
державного виконавця незаконними,
виключення майна з акту опису й арешту
(а. с. 2-4).

Позивач у позовній заяві та його
представники у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що в на виконанні
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Чирви М.В.
перебуває виконавче провадження,
відкрите за виконавчим листом, виданим
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 21 квітня 2011 року №
2-4470/2011 щодо стягнення з позивача на
користь ПАТ «Укргазбанк»
заборгованості за кредитним договором
у сумі 763 095,14 грн. При виконанні даного
виконавчого провадження відповідачем
була винесена постанова про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження та 03 червня 2013 року
складений акт опису й арешту майна, а
саме: квартири АДРЕСА_1. В даній
квартирі, як стверджує позивач, він
проживає разом зі своїм сином, його
дружиною та їх малолітньої донькою.
Оскільки в зазначеній квартирі мешкає
малолітня дитина, а у державного
виконавця відсутній дозвіл органу
опіки та піклування, позивач просив суд
визнати зазначені дії відповідача
незаконними та виключити з акту опису й
арешту майна від 03 червня 2013 року
квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 2-4).

Ухвалою суду від 03 березня 2014 року
позовні вимоги в частині визнання дій
державного виконавця незаконними були
залишені без розгляду (а. с. 46).

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, надав суду
письмові заперечення проти позову (а. с.
34-37), просив суд відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа - Орган опіки та піклування
Служби у справах дітей Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради - у
судову засідання свого представника не
направила, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, про причини неявки
свого представника суду не повідомила.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали
участь в розгляді даної цивільної
справи, дослідивши матеріали справи,
судом були встановлені наступні факти:

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Дерило В.Г. від 25 липня 2012 року було
відкрито виконавче провадження №33664947
на підставі виконавчого листа виданого
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 21 квітня 2011 року за №
2-4470/2011 щодо стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Укргазбанк»
заборгованості за кредитним договором
у сумі 763 095,14 грн. Викладені обставини
підтверджують копією постанови про
відкриття виконавчого провадження,
копіями виконавчих листів (а. с. 8, 41, 42).

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Чирви М.В. від 30 травня 2013 року був
накладений арешт на все рухоме та
нерухоме майно, яке належить боржнику
за виконавчим листом № 2-4470/11 від 21
квітня 2011 року - ОСОБА_4 (а. с. 9).

03 червня 2013 року державним виконавцем
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Чирвою М.В. складений акт опису та
арешту майна, належного боржнику -
ОСОБА_4, а саме: квартири АДРЕСА_1 (а. с.
10-12).

З матеріалів справи вбачається, що за
адресою квартири АДРЕСА_1
зареєстрована неповнолітня особа, а
саме: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 14).

З пояснень, наданих відповідачем у
судовому засіданні, викладених в
запереченнях на позов (а. с. 34-37), а також
з відомостей системи документообігу в
загальному місцевому суді «Д-3», судом
встановлено, що вказана квартира,
належна позивачу, перебуває в іпотеці
за договором іпотеки № 23/ф/6 від 01
лютого 2008 року, іпотекодержателем якої
є стягувач за виконавчим провадженням
№33664947 - ПАТ «Укргазбанк».

Також судом встановлено, що 20 лютого 2014
року Жовтневий ВДВС
Дніпропетровського МУЮ був
направлений запит на адресу Органу
опіки та піклування - Служби у справах
дітей Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради щодо надання
згоди на реалізацію квартири АДРЕСА_1, в
якій зареєстрована неповнолітня особа
(а. с. 44).

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами Закону
України «Про виконавче провадження»,
Цивільним кодексом України,
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 за
№ 512/5.

Відповідно до п. 4.1.8. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 за
№ 512/5, розпочинаючи виконання рішення
про стягнення коштів, державний
виконавець зобов'язаний винести
постанову відповідно до частини другої
статті 57 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Положеннями ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче
провадження» встановлено, що арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем, зокрема, шляхом
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження; проведення опису
майна боржника і накладення на нього
арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження» Про проведення
опису майна боржника і накладення на
нього арешту державний виконавець
складає акт опису та арешту майна
боржника. Під час проведення опису та
арешту майна боржника державний
виконавець має право оголосити
заборону розпоряджатися ним, а в разі
потреби - обмежити права користування
майном, здійснити опечатування або
вилучити його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку.

Пунктом 4.2.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень після
виявлення майна боржника державний
виконавець проводить опис та арешт
цього майна, про що складає акт.

Згідно з п. 4.5.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та цінних паперів, ювелірних
та інших побутових виробів із золота,
срібла, платини і металів платинової
групи, дорогоцінного каміння і перлів,
а також лому і окремих частин таких
виробів, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах.

Відповідно до п 4.5.9 вказаної Інструкції
у разі передачі на реалізацію
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України
права, свободи та інтереси малолітніх
осіб віком до чотирнадцяти років, а
також недієздатних фізичних осіб
захищають у суді відповідно їхні
батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші
особи, визначені законом.

Частиною 2 ст. 154 Сімейного кодексу
України передбачено, що батьки мають
право звертатися до суду, органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та громадських
організацій за захистом прав та
інтересів дитини, а також
непрацездатних сина, дочки як їх
законні представники без спеціальних
на те повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки
(усиновлювачі) є законними
представниками своїх малолітніх та
неповнолітніх дітей.

Аналізуючи правовідносини, які виникли
між сторонами в контексті викладених
правових норм, суд вважає що позовні
вимоги позивача до відповідача є
недоведеними, необґрунтованими,
безпідставним, та не підлягають
задоволенню.

Приймаючи таке рішення суд, насамперед,
виходив з того, що законними
представниками інтересів
неповнолітньої дитини є її батьки, які
мешкають разом з дитиною, проте не
виявили бажання щодо звернення з
позовом за захистом її прав та законних
інтересів, з огляду на що звернення до
суду позивача, який є дідусем
малолітньої дитини зареєстрованої в
належній йому квартирі з даним позовом
з посиланнями на порушення прав дитини
є безпідставним.

Крім того, з викладеного вище
вбачається, що складання акту опису та
майна боржника при примусовому
виконанні судових рішень є правом та
навіть обов'язком державного
виконавця, у зв'язку з чим суд робить
висновок, що спірний акт опису й арешту
майна боржника від 03 червня 2013 року,
складений ним при виконанні своїх
посадових та функціональних обов'язків
законно та обґрунтовано.

При цьому суд критично оцінює
посилання сторони позивача на
відсутність дозволу органів опіки та
піклування на реалізацію арештованого
майна боржника, в якому зареєстрована
малолітня дитина, на час складання
спірного акту опису й арешту майна,
оскільки судом було встановлено, що на
час його складання виконавче
провадження не досягло стадії
реалізації майна, а такий дозвіл
органів опіки та піклування необхідний
саме на вказаній стадії виконавчого
провадження. Також слід зазначити, що
запит на надання такого дозволу був
зроблений Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ 20 лютого 2014
року.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат між сторонами,
приймаючи до уваги результат вирішення
справи, суд приходить до висновку, що
судові витрати по сплаті судового
збору, понесені позивачем при
зверненні до суду з даним позовом (а. с.
26), не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 11, 57 ЗУ «Про виконавче
провадження», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 217,
218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирви Максима
Валентиновича, третя особа - Орган
опіки та піклування Служби у справах
дітей Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради про виключення
майна з акту опису й арешту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой