СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Ярошенко С.В.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікова В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка дії в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7, служба у
справах дітей Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В
И Л А:

В травні 2014 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1

В мотивування вимог посилався на те, що
відповідачі протягом шести місяців у
квартирі не проживають, зазначеним
житловим приміщенням не цікавляться.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 30 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що акти від 04
квітня 2014 року, 28 лютого 2014 року, 29
листопада 2013 року, 27 вересня 2013 року
свідчать про те, що відповідачі не
проживали у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 у період з вересня 2013 року по
квітень 2014 року.

Крім того, в судовому засіданні
відповідач особисто визнала той факт,
що не проживає в даній квартирі вже
декілька років.

Зазначає, що судом не враховано той
факт, що наразі відсутнє будь-яке
рішення яким би було встановлено факт,
що в період з вересня 2013 року по квітень
2014 року відповідачам чинилися
перешкоди в користуванні житловим
приміщенням.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8
апеляційну скаргу підтримав просив її
задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач та треті особи в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, а тому колегія суддів
вважає можливим розглядати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі з об'єктивних причин не
можуть користуватися спірним жилим
приміщенням, оскільки між сторонами по
справі існували конфліктні ситуації
щодо користування квартирою.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_2 є мешканцем квартири
АДРЕСА_1

Відповідно до довідки форми №3 від 04
квітня 2014 року, виданої комунальним
підприємством «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4
Власником особового рахунку на цю
житлову площу є ОСОБА_5

Вказаний будинок знаходиться на
балансі ЖЕК № 313.

Згідно з актами від 27 вересня 2013 року, 29
листопада 2013 року, 28 лютого 2014 року та
від 04 квітня 2014 року складеними у
складі працівників ЖЕК-313: майстрів
технічних дільниць Костовецької В.В.,
КоваленкаА.А., двірника АДРЕСА_1,
ОСОБА_11, в присутності мешканця
квартири НОМЕР_2 ОСОБА_12 та квартири №
НОМЕР_3 ОСОБА_13, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
квартирі АДРЕСА_1 не проживають, їх
особистих речей у вказаній квартиріне
має. Сусіди даний факт підтверджують.

З листа управління охорони здоров'я
Деснянської РДА у м. Києві комунального
некомерційного підприємства «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 4» Деснянського району м. Києва №260
від 10 квітня 2014 року вбачається, що
ОСОБА_4, 2010 року народження
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у
м.Києві, але за даною адресою не
проживає та під наглядом КНП ЦПМСД № 4
не перебуває. За медичною допомогою не
звертався.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, (опитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів).

Згідно з ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи. акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи. Таким чином,
акти від 27 вересня 2013 року, 29 листопада
2013 року, 28 лютого 2014 року та від 04 квітня
2014 року є належним та достатнім доказом
того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не
проживають у спірній квартирі.

Крім того, як вбачаються з пояснень
відповідача, які були надані нею в
судовому засіданні в суді першої
інстанції остання не заперечувала ту
обставину, що на протязі 2013 - 2014 років
вона не намагалася вселитися у спірну
квартиру.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що відповідачі не
можуть користуватися квартирою,
оскільки між сторонами по справі
існують конфлікти не знайшов свого
підтвердження.

Крім того, відповідачем не надано
доказів на підтвердження того, що їй
протягом 2013 - 2014 років позивачем або
третіми особами чинилися перешкоди в
користуванні спірним житловим
приміщенням та те, що відповідач
зверталася до ЖЕКу, або до органів
внутрішніх справ з приводу того, що їй
чинять перешкоди у користуванні
спірною квартирою.

Як пояснив в суді апеляційної
інстанції представник позивача,
позивач та треті особи не чинили
відповідачам перешкод у користуванні
житловим приміщенням.

Посилання суду першої інстанції на те,
що між сторонами існували конфліктні
ситуації щодо користування спірною
квартирою, що було встановлено
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 22 червня 2011 року по справі
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до
ОСОБА_14, яка дії в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
третя особа: служба у справах дітей
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
колегія суддів вважає помилковим,
оскільки вказані обставини
стосувалися іншого періоду часу не
проживання відповідачів у спірній
квартирі.

Крім того, як зазначено в п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від
12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Наявність рішення суду про право
громадянина користуватися жилим
приміщенням не є перешкодою до
розгляду і задоволення позову про
визнання його таким, що втратив це
право з мотивів, що після набрання
рішенням законної сили або після його
виконання він був відсутнім понад
шість місяців, у тому числі і в тих
випадках, коли строк для виконання
рішення не скінчився.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що позивачем доведено що
відповідачі не проживають у спірній
квартирі понад шість місяців без
поважних причин, а тому відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є такими, що втратили
право користування спірним жилим
приміщенням.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексом.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка дії в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7, служба у
справах дітей Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, 1981 року народження,
ОСОБА_4, 2010 року народження такими, що
втратили право користування жилим
приміщення в квартирі АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: