Справа № 352/918/14-ц
Провадження № 2/352/648/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Струтинського Р.Р.,

секретаря
Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Тисменицького
районного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на майно,-

в с т
а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з
позовом до відповідачів про визнання
права власності на майно. Свої позовні
вимоги обґрунтувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 У
зв'язку із оформленням спадщини після
смерті ОСОБА_4, їй стало відомо, що
згідно рішення виконкому Тисменицької
районної ради народних депутатів №178
від 21.09.1990 року за її чоловіком ОСОБА_4,
як головою колгоспного двору, визнано
право власності на будинковолодіння
АДРЕСА_1. Виконкомом Довгівської
сільської ради останньому 25.12.1990р.
видано свідоцтва про право власності
на будинковолодіння, на підставі якого
Івано-Франківським ОБТІ за ОСОБА_4
зареєстровано право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1. Проте, на
даний час вказане вище свідоцтво про
право власності на будинковолодіння
втрачено. 15 квітня 1991 року вступив в
дію ЗУ „Про власність", на момент
вступу в дію якого в колгоспному
(селянському одноосібному) дворі
проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1.
Відповідності із ст.ст.121, 123 ЦК України
(в редакції 1963 року) до набрання
чинності ЗУ „Про власність", станом на
15.04.1991 року ніхто, із вище зазначених
осіб, не втратив право на частку в майні
колгоспного двору. У зв'язку із цим
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, стали співвласниками
будинковолодіння в рівних долях, тобто
їм належало на праві спільної сумісної
власності по ? частині домоволодіння,
як членам колишнього колгоспного
двору. Після смерті її чоловіка
відкрилася спадщина на належну йому 1/2
частку в будинковолодінні АДРЕСА_1.
Оскільки її чоловік не склав заповіт
тому вона є спадкоємцем за законом
першої черги. Крім неї, спадкоємцем за
законом першої черги після смерті
ОСОБА_4 є їхні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
відповідачі по справі. Проте, останні
на спадкове майно не претендують та не
заявляли своїх спадкових прав. Інших
спадкоємців на майно покійного за
законом або заповітом, які б у
встановленому законом порядку заявили
про свої спадкові права, немає. У
зв'язку з тим, що вона постійно
проживала із спадкодавцем час
відкриття спадщини, тому прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_4 у
встановленому законом порядку, заяву
про відмову від спадщини до ДНК не
подавала. За таких обставин, їй в
цілому належить право власності на
будинковолодіння з підстав належності
1/2 частини - на праві спільної сумісної
власності, як члену колишнього
колгоспного двору, іншої половини - в
порядку спадкування за законом після
померлого ОСОБА_4 Проте, в Тисменицькій
районній державній нотаріальній
конторі їй відмовили у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
спадкове майно у зв'язку з тим, що
відсутні правовстановлюючі документи
на будинковолодіння та рекомендовано
звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не
з»явився. Від нього надійшла заява, у
якій він просив справу розглядати без
його участі, позов підтримує, просив
його задоволити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, від них надійшли заяви, у
яких вони позов визнали, проти його
задоволення не заперечували, просили
справу розглянути у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
чоловік позивачкм ОСОБА_4. У зв'язку із
оформленням спадщини після смерті
ОСОБА_4 їй стало відомо про те, що згідно
рішення виконкому Тисменицької
районної ради народних депутатів №178
від 21.09.1990 року за її чоловіком ОСОБА_4,
як головою колгоспного двору, визнано
право власності на будинковолодіння
АДРЕСА_1. Відповідно, виконавчим
комітетом Довгівської сільської ради
останньому 25.12.1990р. видано свідоцтва
про право власності на
будинковолодіння, на підставі якого
Івано-Франківським ОБТІ за ОСОБА_4
зареєстровано право власності на
будинковоло-діння АДРЕСА_1. Проте, на
даний час вказане вище свідоцтво про
право власності на будинковолодіння
втрачено. Домоволодіння складається із
житлового будинку та господарських
будівель і споруд, інвентарна вартість
якого становить 225059 грн. Перелічені
вище обставини підтверджуються
архівним витягом від 26.02.2014р. №С-2/04-20,
довідкою Довгівської сільської ради
№56 та №57 від 19.03.2014р., листом
Івано-Франківського ОБТІ від 11.03.14р.
№00500 та технічним паспортом.

Статтями 121, 123 ЦК України (в редакції
1963 року) встановлено, що майно
колгоспного двору належить його членам
в рівних частках на засадах спільної
сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію
Закон України „Про власність". На
момент вступу в дію Закону України
„Про власність" в колгоспному
(селянському одноосібному) дворі
проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що
підтверджується довідкою, виданою
Довгівською сільською радою від
19.03.2014р. за №57.

Згідно Пленум Верховного Суду
України в п. 6 своєї постанови № 20 від
22.12.1995 р. "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" - положення статей 17, 18
Закону України "Про власність" щодо
спільної сумісної власності
поширюються на правовідносини, які
виникли після введення в дію цього
Закону (з 15 квітня 1991 року). До
правовідносин, що виникли раніше,
застосовується діюче на той час
законодавство.

Зокрема, спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

б) розмір частки члена двору
визначається виходячи із рівності
часток усіх його членів включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, у відповідності із ст.ст.121,
123 ЦК України (в редакції 1963 року) до
набрання чинності Закону України „Про
власність", станом на 15.04.1991 року ніхто,
із вище зазначених осіб, не втратив
право на частку в майні колгоспного
двору.

У зв'язку із зазначеними вище
обставинами ОСОБА_4 та ОСОБА_1, стали
співвласниками будинковолодіння в
рівних долях, тобто їм належало на
праві спільної сумісної власності по 1/2
частині домоволодіння, як членам
колишнього колгоспного двору.

Після смерті чоловіка позивачки
відкрилася спадщина на належну йому 1/2
частку в будинковолодінні АДРЕСА_1.
Оскільки останній не склав заповіт, то
позивачка є спадкоємцем за законом
першої черги. Крім неї, спадкоємцем за
законом першої черги є їхні діти ОСОБА_2
та ОСОБА_3. Проте, останні на спадкове
майно не претендують та не заявляли
своїх спадкових прав.

Інших спадкоємців на майно
покійного за законом або заповітом, які
б у встановленому законом порядку
заявили про свої спадкові права, немає.

У зв'язку з тим, що позивачка
постійно проживала із спадкодавцем час
відкриття спадщини, тому відповідно до
вимог ст.ст.1261, 1268-1270 ЦК України, вона
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4
у встановленому законом порядку, що
підтверджується довідкою, виданою
Довгівською сільською радою від
19.03.2014р. за №56. Заяву про відмову від
спадщини вона до ДНК не подавала. Отже,
ОСОБА_1, є спадкоємцем за законом першої
черги після смерті ОСОБА_4 Спадщину
прийняла у встановленому законом
порядку, тому має право на
спадкування1/2 частини спірного
будинковолодіння в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4 За таких обставин, позивачці в
цілому належить право власності на
будинковолодіння з підстав належності
1/2 частини - на праві спільної сумісної
власності, як члену колишнього
колгоспного двору, іншої половини - в
порядку спадкування за законом після
померлого ОСОБА_4

Проте, в Тисменицькій районній
державній нотаріальній конторі
позивачці відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
спадкове майно у зв'язку з тим, що
відсутні правовстановлюючі документи
на будинковолодіння, що
підтверджується постановою ДНК про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 11.04.2014р. за №223/02-31.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі наведеного, відповідно
до ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963
року), ст.ст. 15, 386, 392, 1217, 1222, 1223, 1261, 1268 ч. 1,
3 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень до Цивільного
кодексу України, п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику
у справах за позовами про захист прав
приватної власності" від 22.12.1995р. №20,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и
р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1,
інвентаризаційною вартістю 225059 грн., з
підстав належності 1/2 частини - на праві
спільної сумісної власності, як члену
колишнього колгоспного двору, та 1/2
частини - в порядку спадкування за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Тисменицький
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Головуючий
Р.Р.Струтинський