Справа №2-3487/11 23.10.2014
Провадження №22-ц/784/2570/14
Головуючий у першій інстанції-Щербина
Категорія 22
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

23 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Богуславській
О.І.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представників відповідача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про
призначення повторної комплексної
комісійної експертизи у цивільній
справі за позовом

ОСОБА_5

до ОСОБА_4

про визнання недійсним договору
довічного утримання

та визнання права власності

У С Т А Н О В И Л А:

В провадженні апеляційного суду
Миколаївської області знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
довічного утримання та визнання права
власності з апеляційною скаргою
представника відповідачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_2

Підставою позову зазначено той факт, що
на час укладення договору довічного
утримання від 3 серпня 2006 року ОСОБА_6
за станом здоров'я не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла ними
керувати.

Матеріали справи містять протилежні за
змістом висновки від 28 січня 2013 року
посмертної судово-психіатричної
експертизи, проведеної Миколаївською
ОПЛ №1 (а.с. 123-130 том 1), та висновки
посмертної судової медичної
психолого-психіатричної експертизи
від 26 вересня 2013 року, проведеної
Одеським НДІ СЕ (а.с.174-186 том 1).

В судовому засіданні представник
відповідачки заявила клопотання про
призначення повторної посмертної
комплексної комісійної експертизи, на
вирішення якої поставити питання: у
якому психічному та емоційному стані
знаходилася ОСОБА_6 на час укладення
договору довічного утримання, тобто 3
серпня 2006 року, та чи могла за станом
здоров'я розуміти значення своїх дій та
керувати ними. Представник посилалася
на те, що висновки обох експертиз мають
протиріччя, а остання експертиза
призначена та проведена з суттєвими
порушеннями процесуальних норм та
порядку проведення експертиз.

Вислухавши думку учасників судового
розгляду та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що клопотання представника
відповідача підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 150 ЦПК
України, якщо висновок експерта буде
визнано необґрунтованим, або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза, яка доручається іншому
експертові (експертам). Повторна
експертиза призначається, коли є
сумніви у правильності висновку
експерта, пов'язані з його недостатньою
обґрунтованістю, чи з тим, що він
суперечить іншим матеріалам справи, а
також за наявності істотного порушення
процесуальних норм, які регламентують
призначення і проведення експертизи (
пункті 11 постанови Пленуму ВСУ від 30
травня 1997 року № 8 «Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах»).

Висновки експертиз, проведених по
справі містять відмінності у діагнозі
ОСОБА_6 на час укладення спірної угоди
та протилежні висновки щодо можливості
цієї особи усвідомлювати значення
своїх дій та керування ними.

Висновок від 28 січня 2013 року судом
першої інстанції визнано неповним, а
призначення комплексної
психолого-психіатричної експертизи не
достатньо обґрунтоване та вчинено з
порушеннями вимог пункту 2 Порядку
проведення судових-психіатричних
експертиз, затверджених наказом МОЗУ
від 8 жовтня 2001 року №397 ( далі - Порядок),
та наказу МОЗУ від 5 липня 1996 року № 197 в
редакції, що діяла на час призначення
експертизи.

При цьому колегія суддів не вбачає
підстав для призначення комплексної
експертизи з залученням до її
проведення психолога, оскільки
предметом психологічного дослідження
є питання про діяльність осіб,
індивідуально-психологічні
дослідження яких не виходять за межі
норми (особливості сприйняття певних
явищ за даних умов, особливості
реагування на екстремальні ситуації
тощо). Вирішення питання, що має
юридичне значення за диспозицією
статті 225 ЦК, виходить за межі
психологічного дослідження.

Таким чином, колегія суддів відповідно
до статті 150 ЦПК та положень пункту 9
Порядку вважає необхідним призначити
по справі повторну посмертну
судово-психіатричну експертизу,
витрати на проведення якої покласти на
ОСОБА_4

Проведення експертизи доручити
Київському міському центру
судово-психіатричної експертизи (
наказ МОЗ від 2 грудня 2013 року №1058).

Відповідно до пункту 5 статті 202 ЦПК
призначення експертизи є підставою для
зупинення провадження у справі.

Керуючись статтями 143-145, 150 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Призначити по справі повторну
посмертну судово-психіатричну
експертизу, на вирішення якої
поставити питання :

1. Чи страждала ОСОБА_6 будь-яким
психічним розладом на час укладення
договору довічного утримання від 3
серпня 2006 року.

2. Якщо так, чи могла ОСОБА_6 на
момент укладення угоди 3 серпня 2006 року
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Проведення експертизи доручити
експертам Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи (04655, м.
Київ).

Попередити експертів про кримінальну
відповідальність за статтями 384, 385 КК
України.

В розпорядження експертів надати
матеріали цивільної справи № 22ц-784/1002/14
у двох томах; медичні картки ОСОБА_6 №
2959262, № 3159/328, № 10044/1688.

Провадження по справі на час
проведення експертизи зупинити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але в частині
зупинення провадження, протягом
двадцяти днів може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді