Справа № 521/6429/14-ц
Провадження №2-о/521/196/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси у складі головуючого
судді Граніна В.Л., при секретарі
Шкребтієнко Г.М., розглянувши у
судовому засіданні цивільну справу за
заявою ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання на території України,
зацікавлена особа - Малиновський РВ у м.
Одесі Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернулася ОСОБА_2 з заявою про
встановлення факту проживання на
території України у якій просить
ухвалити рішення суду, яким встановити
факт проживання на території України, а
саме в м. Одесі на момент 24.08.1991 року та
на момент 13.11.1991 року. Даний факт має для
неї юридичне значення, оскільки від
нього залежить реалізація нею права на
отримання громадянства України.

Заявник у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи у
судовому засіданні участі не приймав,
про дату, час та місце розгляду справи
був сповіщений у встановленому законом
порядку, про що свідчить поштове
повідомлення.

Вислухавши пояснення заявника,
допитавши свідків, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, вважає, що наявні підстави для
задоволення заяви. Вказані
правовідносини регулюються ст. 256 ЦПК
України, згідно якої судом
встановлюються факти, які мають
юридичне значення і від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

В судовому засіданні встановлені
наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 звернулася до Малиновського РВ
у м. Одесі ГУДМС України в Одеській
області для отримання паспорта замість
втраченого, однак їй було відмовлено,
оскільки не було встановлено її
належність до громадянства України.

У судовому засіданні встановлено, що 13
квітня 1981 року вона була прийнята на
посаду учениці обробника виробів з
пластмаси на Одеському заводі «Кинап»
дільниця №12 та пропрацювала на даній
посаді до 05 грудня 1991 року, це
підтверджується копією її трудової
книжки.

З 1991 року ОСОБА_2 оселилася для
постійного місця проживання у
гуртожитку в АДРЕСА_2. Однак, згідно
довідки начальника дільниці №3, від
20.02.2014 року, за №453, встановлено, що
рішенням міськради №391 від 04.08.2005 року
гуртожиток по АДРЕСА_2, було передано на
баланс міської ради, а директором ЖБК
«Авангард 2010» Швецом В.В. та
паспортистом Співаком О.М. картотека
Ф-А не була передана, у зв'язку з цим,
копію Ф-А на гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не
можливо надати.

Також судом встановлено, що 15.05.1993 року
заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_5,
відповідно до свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1, актовий запис №304,
виданим Відділом запису актів
громадського стану в м. Одесі. А
відповідно до рішенням Іллічівського
районного суду м. Одеси, від 07.10.1996 року,
розірвала шлюб з ОСОБА_5 А згідно
рішення Іллічівського районного суду
м.Одеси від 21.03.1997 року за позовом
ОСОБА_5 вона була визнана такою, що
втратила право на житлову площу за
адресою: АДРЕСА_1. Про це є відмітка і в
копії з особистого рахунку, який їй
надано за цією адресою.

Свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, будучи
приведені до присяги, згідно з вимогами
ЦПК України та попереджені про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання, кожний
окремо підтвердили, що ОСОБА_2
проживала на території України на
момент 24.08.1991 року та на момент 13.11.1991
року. ОСОБА_7 заявила, що є сестрою
заявника та підтвердила, що ОСОБА_2
проживала у м. Одесі з 1981 року. ОСОБА_6
заявив, що знайомий з ОСОБА_2 з 1990 року
та підтвердив, що вона проживала у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, з 1991
року.

Зазначені обставини їм достовірно
відомо з особистих спостережень.

У суду немає яких-небудь підстав
ставити під сумнів істинність фактів,
повідомлених свідками, їхні показання
відповідають і не суперечать іншим
зібраним у справі доказам.

Відповідно до довідки від 12.04.2014 року,
ОСОБА_2 зверталася до Малиновського РВ
у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області з заявою щодо видачі паспорта
громадянина України, однак їй було
відмовлено у зв'язку з не встановленням
належності до громадянства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про громадянство України» від
8.01.2001 року №2235-III, громадянами України є
усі громадяни колишнього СРСР, які на
момент проголошення незалежності
України (24 серпня 1991 року) постійно
проживали на території України.

У пункті 44 Порядку провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27 березня 2001
року №215, встановлено, що у разі
відсутності документів, що
підтверджують факт постійного
проживання особи до 24 серпня 1991 року на
території, яка стала територією
України, для оформлення набуття
громадянства України подається
відповідне рішення суду.

Таким чином, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази і оцінивши їх
в сукупності, суд приходить до висновку
про наявність достатніх підстав для
встановлення факту, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала на території
України, у м. Одесі, на момент 24.08.1991 року
та на момент 13.11.1991 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 60, 209, 212-215, 256-259
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Встановити юридичний факт проживання
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території
України на момент 24.08.1991 року та на
момент 13.11.1991 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десяти денний строк з дня
проголошення рішення.

Головуючий