Справа № 347/3395/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1256/2014
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І. М.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Матківського Р.Й., Шалаути Г.І.

секретаря
Вилки І.В.

з участю представника апелянта -
Рокетської С.В.

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни на рішення
Косівського районного суду від 10
лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Банк звернувся в суд з позовом до
відповідача про стягнення з неї
30453,43грн. заборгованості за кредитним
договором

Рішенням Косівського районного суду
від 10 лютого 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» 4902,02грн.
заборгованості за кредитним договором.

На дане рішення представник ПАТ КБ
«Приватбанк» - Шуліка А.В. подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідач,
отримавши грошові кошти, згідно
кредитного договору, своєчасно банку
їх не повернув, а також на даний час
намагається ухилитись від виконання
зобов'язань і заборгованість за
кредитним договором не погашає, у
зв'язку з чим, станом на 14.11.2013 року має
заборгованість в сумі 30453,43грн.

Апелянт також вказує, що задовольняючи
частково позовні вимоги, суд дійшов
помилкового висновку про відмову у
стягненні пені, оскільки її розмір
значно перевищує розмір кредиту,
оскільки чинним законодавством
передбачено тільки зменшення судом
неустойки, а не звільнення від її
сплати. Крім того, помилковим є і
висновок суду про зменшення відсотків,
оскільки, проценти, що нараховані
відповідачу є платою за користування
грошовими коштами, а не неустойкою, а
тому не підлягають зменшенню.

Вважає, що судом не надано правового
обґрунтування щодо відмови у
задоволенні вимог про стягнення
неустойки та зменшення заявленої суми
нарахованих відсотків, а відтак
необґрунтовано виніс рішення на
підставі припущень.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції апелянт просить скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримала з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просила про їх
задоволення.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася повторно, хоча належним чином
повідомлялася про час й місце розгляду
справи, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в
повній мірі відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
згідно кредитного договору №IFWSK00000059
від 21.03.2005 року, ОСОБА_3 отримала у ПАТ КБ
«Приватбанк» грошові кошти в сумі 1000
грн. зі сплатою 60% річних з кінцевим
терміном погашення 21.03.2006 року (а.с.6-9).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 допускала порушення умов
договору в частині розміру і строків
погашення кредиту і сплати відсотків,
чим порушила свої зобов'язання перед
позичальником.

Відповідно до представленого
позивачем розрахунку суми
заборгованості кредитний борг ОСОБА_3
разом із штрафними санкціями станом на
14.11.2013 року становить 30453грн. 43 коп., з
яких: 932грн. 65коп. - заборгованість за
кредитом, 9419грн. 15коп. - заборгованість
за процентами, 20101грн. 63коп. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язання.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову та стягуючи 4902грн.
02коп. заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач проживає
у складному матеріальному становищі,
належне їй житло пошкоджене внаслідок
пожежі і на її утриманні шість
неповнолітніх дітей, а також те, що
банком пропущено строк позовної
давності для звернення до суду в
частині стягнення пені.

Проте, повністю з таким висновком суду
першої інстанції колегія суддів
погодитись не може.

Відповідно до ст.1054 ЦК України,
кредитодавець зобов'язується надати
грошові кошти позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору. Статтею 530
зазначеного Кодексу визначено, якщо у
зобов'язанні встановлено строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором або законом.

Таким чином суд правильно встановив, що
саме невиконання зобов'язань
позичальником спонукало кредитора
заявити вимогу про повернення боргу,
відсотків по кредиту та сплати
штрафних санкцій, виходячи з положень
ст. ст.610, 611, 625 ЦК України.

Однак, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та невідповідність висновків суду
обставинам справи призвело до
неправильного вирішення данного спору
в частині стягнення розміру
заборгованості.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Виходячи зі змісту вказаної норми
переривання перебігу позовної
давності шляхом пред'явлення позову
матиме місце у разі не будь-якого
подання позову, а здійсненого з
додержанням вимог процесуального
закону.

Судом встановлено, що останній платіж
відповідачкою здійснено 05.09.2009 року, а
згідно умов кредитного договору,
черговий платіж припадав на 19-21 числа
наступного місяця.

Однак, на зазначені обставини, суд
першої інстанції уваги не звернув та
згідно поданного банком розрахунку
заборгованості, неправильно порахував
суму заборгованості по відсотках.

Згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» враховуючи
положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. При вирішенні
цього цивільно-правового спору колегія
суддів враховує також позицію Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, висловлену в ухвалах від 24
квітня 2013року та 19 червня 2013року в
цивільних справах за аналогічними
позовами ПАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, колегія суддів вважає, що з
відповідача ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ
«Приватбанк» слід стягнути 932грн. 65 коп.
- заборгованості за кредитом, 5038грн. 81
коп. - заборгованості по процентах за
користування кредитом - в межах
трьохрічного строку позовної давності.

Судом також встановлено, що відповідач
проживає у складному матеріальному
становищі і на її утриманні шість
неповнолітніх дітей, належне їй житло
пошкоджене внаслідок пожежі.

Враховуючи такі обставини та те, що
відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
вище обставина має істотне значення
для визначення розміру пені в сторону
зменшення до суми 300грн.

За таких обставин, розглянувши справу в
межах заявленого позову та в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що рішення судом першої
інстанції постановлене з порушенням
вимог процесуального права із
неправильним застосуванням
матеріального права, а тому воно
підлягає до скасування з ухваленням
нового рішення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни - задовольнити
частково.

Рішення Косівського районного суду від
10 лютого 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» заборгованості за
кредитним договором №IFWSK00000059 від 21.03.2005
року 932грн. 65 коп. - заборгованості за
кредитом, 5038грн. 81 коп. - заборгованості
по процентах за користування кредитом,
300грн. пені, а всього 6271грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 243,60грн.
судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.І. Шалаута