Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1493/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Жушман О. М.
Доповідач Савченко С. О.
УХВАЛА

Іменем України

22.05.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючої судді :
Савченко С.О.,

суддів:
Белінської І.М., Суржика М.М.,

при секретареві:
Чуркіній Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Селянського (Фермерське) господарства
«Сатурн» про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 10 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Селянського (Фермерське) господарства
«Сатурн» про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, мотивуючи позов тим,
що між та селянським (фермерським)
господарством «Сатурн» у грудні 2007
року укладено договір оренди земельної
ділянки розміром 7,58 га, за яким
відповідач зобов'язався платити
орендну плату в грошовій та
відробітковій формі в розмірі 1025 грн. у
строк до 31 грудня кожного року, а в разі
заборгованості 2% вартості ціни,
вказаної в договорі.

За 2013 рік відповідач орендну
плату не сплатив, загальна
заборгованість на момент його
звернення складає 1450 грн. (1025 грн. за 2013
рік і 425 грн. заборгованості за 2012 рік.
Внаслідок таких дій відповідача він
(позивач) захворів і витратив на
лікування 764грн.55коп., які також просив
стягнути з відповідача, крім того
просив стягнути 2500 грн. моральної
шкоди.

В подальшому позивач збільшив
позовні вимоги. Просив стягнути 5125 грн.
орендної плати за 2013 рік з урахуванням
індексу інфляції 5329 грн.10коп., 764.55грн.
витрат на лікування та 2500 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Петрівського районного
суду від 10 квітня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач з
рішенням суду не погоджується, просить
його скасувати в зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що орендар щорічно
повинен був сплачувати йому орендну
плату як в грошовому так і в
натуральному вигляді. Судом не
враховано його захворювання та
вартість лікування, моральні
страждання. Просить рішення суду
скасувати та задовольнити його позов в
повному об'ємі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
письмові докази по справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах,
встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року
між сторонам укладено договір оренди
земельної ділянки розміром 7.58 га, яка
належить орендодавця ОСОБА_2 на
підставі державного акту КР № 113972,
виданого 6 листопада 2007року за реєстром
№411466 і знаходиться на території
Малинівської сільської рад
Петрівського району Кіровоградської
області (а.с.15).

Згідно п. 8 зазначеного договору оренди
орендна плата вноситься орендарем у
вигляді грошової натуральної та
відробіткової форм за домовленістю
сторін в розмірі 1.5% від грошової оцінки
земельної ділянки, що становить 1025 грн.
у строк до 31 грудня кожного року з
урахуванням індексів інфляції. Зерно2.5
т., соняшник 250 кг, цукор 50 кг,оранка
городів, ритуальні послуги. Виходячи зі
змісту цього пункту, сторони
домовились, що орендна плата може бути
як в грошовому так і в натуральному
вигляді, але не менше 1.5 % грошової
оцінки земельної ділянки, що становить
1025 грн. в грошовому виразі, з
урахуванням індексів інфляції., що не
суперечить ст. 22 Закону України «Про
оренду землі».

Розмір орендної плати сторонами не
переглядався, відповідні зміни до
договору оренди земельної ділянки
сторонами не вносилися.

За вимогами ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Заявляючи позов про розірвання
договору оренди землі та стягнення
орендної плати, позивач звертався до
суду з позовом про стягнення орендної
плати тільки за 2013 рік і його заява на
а.с.29 свідчить, що він її отримав.

Вірним є висновок суду і в частині
відмови в стягненні суми витрат на
лікування позивача та моральної шкоди.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 ЦПК України. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що захворювання позивача є
наслідком якихось неправомірних дій
відповідача.

Стаття 23 ЦК України говорить, що особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав і полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких особа зазначала у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням її майна;
4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної чи юридичної особи.

В даному спорі порушення прав не
встановлено, крім того правовідносини
сторін регулюються зобов'язаннями по
договору оренди землі і у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, який не передбачав
моральних збитків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що позов про
стягнення орендної плати, витрат на
лікування та моральної шкоди не
підлягає задоволенню, оскільки
позивачем належними та допустимими
доказами вини відповідача не доведено.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційна
скарга не може бути задоволеною.

Суд першої інстанції ухвалив рішення в
межах заявлених позовних вимог з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 10 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: