Ухвала

ІМЕНЕМ України

21 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Парінової
І.К., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
концерну «Техвоєнсервіс» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 18 лютого2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 10
квітня 2013 року його було прийнято на
посаду радника генерального директора
концерну «Техвоєнсервіс», а з 30 травня
2013 року призначено на посаду
заступника генерального директора
концерну «Техвоєнсервіс». 24 вересня 2013
року йому вручено наказ про звільнення
за прогули без поважних причин з 19
вересня 2013 року по 23 вересня 2013 року за
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 25 вересня 2013
року позивач звернувся за захистом
своїх прав до комісії по трудовим
спорам концерну «Техвоєнсервіс» та 02
грудня 2013 року йому надано відповідь з
рекомендаціями звернутися до суду за
захистом своїх прав. Трудову книжку
позивач не отримав до цього часу.
Посилаючись на те, що його було
звільнено неправомірно, оскільки з 19
вересня 2013 року по 23 вересня 2013 року він
був присутній на роботі протягом
усього робочого дня, позивач просив
поновити його на посаді заступника
генерального директора концерну
«Техвоєнсервіс», стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 22 травня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказані судові рішення,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що 19
вересня 2013 року, 20 вересня 2013 року та 23
вересня 2013 року позивач був відсутній
на робочому місці протягом усього
робочого дня без поважних причин, що
підтверджується актами про
відсутність на робочому місці,
складеними та підписаними комісією у
складі працівників концерну,
показаннями свідків, журналом
реєстрації прибуття-вибуття
працівників на роботу-з роботи.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 18 лютого2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 22 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

І.К. Парінова