У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області
від 19 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 20 серпня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 19
червня 2014 року в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 20 серпня 2014 року апеляційну
скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено,
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 19
червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій і передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, врахували правові
позиції, викладенні у постановах
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року в справі №
6-116цс13 та від 19 березня 2014 року в справі
№ 6-14цс14, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 19
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 20
серпня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур