Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2014 року
Центральний районний суд міста
Миколаєва у складі головуючого судді
Батченка О.В., при секретарі Луговенко
К.С., за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" про
визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В :

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" (далі Банк), просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
визначення у листі-повідомленні від 27
вересня 2013 року суми прощеного боргу в
розмірі 169536 грн. 89 коп. та зобов'язати
змінити в цьому листі суму прощеного
боргу на 00 грн. 00 коп. В обґрунтування
позову позивач послалась на ті
обставини, що 26 березня 2008 року між
сторонами укладений кредитний договір
№ 014/08-112/76739, за яким позивач отримала
від Банку 39500,00 доларів США на умовах
строковості, повернення, платності та
забезпечення іпотекою. Оскільки вона
(ОСОБА_3) не була попереджена Банком про
валютні ризики, не змогла впоратись із
фінансовими складнощами і належним
чином виконувати умови договору, через
що кредитно-фінансова установа
звернулась до Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки, визначивши розмір
грошового зобов'язання в 42812,68 доларів
США. Внаслідок проведених переговорів
щодо узгодження умов врегулювання
спору, сторони дійшли згоди про те, що
позичальник погашає одноразовою
виплатою 30 % боргу - 13227,02 доларів США, і
такі кошти нею були сплачені, та станом
на 30 вересня 2013 року залишок боргу за
кредитом та процентами складає 30863,05
доларів США. Одночасно сторонами
підписано додаткову угоду №
014/08-112/76739/81-1-0-00/6087 від 30 вересня 2013 року
про конвертацію валютного кредиту в
кредитування у національній валюті у
розмірі залишку боргу 155858 грн. 40 коп.
При цьому, в п. 3 додаткової угоди
сторони встановили, що після
підписання цієї угоди з моменту
зарахування на рахунок НОМЕР_1 грошових
коштів у національній валюті,
зобов'язання позичальника перед
позикодавцем за кредитним договором
вважається виконаним. Того ж дня, 30
вересня 2013 року, між нею (позивачем) та
Банком укладений кредитний договір №
014/81-1-0-00/6088 згідно умов якого Банк надав
новий кредит на суму 155858 грн. 40 коп., у
безготівковій формі шляхом переказу
(зарахування) цієї суми на рахунок,
зазначений у додатковій угоді до
первісного кредитного договору, і,
таким чином, її (ОСОБА_3) зобов'язання
перед Банком за валютним кредитним
договором є виконаними. Разом з цим, 27
вересня 2013 року їй (ОСОБА_3) у відділенні
Банку вручений лист-повідомлення про
анулювання частини заборгованості, з
якого слідує про "прощення" Баком
заборгованості за пенею у розмірі 21210,67
доларів США за кредитним договором №
014/08-112/76739 від 26 березня 2008 року. Не
погодившись з відомостями, викладеними
у листі, вона (позивач) вказала
працівникам відповідача на наявні
недоліки, на що отримала
листа-повідомлення від тієї ж дати про
прощення боргу за пенею по тому ж
договору в сумі 169536 грн. 89 коп., що є
фактично перерахунком попередньої
суми за невідомим для неї курсом валют.
Такі дії відповідача, як на її думку, є
незаконними, оскільки зобов'язання
позичальника за первісним правочином
виконані шляхом отримання
позикодавцем відступного (ст. 600 ЦК
України), а тому нарахування будь-яких
санкцій за цим правочином є
неправомірним. Оспорювані дії Банку
порушують її (позивача) споживчі права
і можуть привести до заподіяння
збитків, у вигляді сплати податку на
"додаткове благо", яким є розмір
"прощеного боргу". Як на правові
підстави позову позивач додатково
послалась на ст. 11, 22 Закону України "Про
захист прав споживачів".

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали, підтвердили
викладені в позовній заяві обставини.
Додатково суду пояснили, що позов Банку
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки Южноукраїнським
міським судом Миколаївської області
залишений без розгляду.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, подав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, проти задоволення позову
не заперечує.

Вислухавши пояснення представників
позивача, дослідивши докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

26 березня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством "Райффайзен
Банк Аваль", правонаступником якого є
Банк, та ОСОБА_3 укладений кредитний
договір 014/08-112/76739, згідно умов якого
Банк надав позивачу кредит у розмірі
39500 дол. США під 14,0 % річних, строком до 26
березня 2018 року (а.с. 5-7).

На виконання зобов'язань ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" перерахував
позивачу вказану суму кредитних
коштів. В свою чергу, ОСОБА_3 належним
чином умови договору не виконала,
внаслідок чого станом на 20 грудня 2012
року виникла заборгованість зі сплати
42812,68 доларів США, що на той час було
еквівалентно 342201 грн. 75 коп. (а.с. 5-7).

Ухвалою Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 01
квітня 2013 року (а.с. 4) відкрите
провадження в цивільній справі за
позовом Банку до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Рішення суду за результатами розгляду
позову Банку сторонами не
представлене, що не перешкоджає
розгляду даної цивільної справи.

Квитанцією від 27 вересня 2013 року (а.с. 8)
підтверджено внесення ОСОБА_3 13227,02
доларів США - еквівалент 105723 грн. 57 коп. -
на розрахунковий рахунок НОМЕР_1.
Призначення платежу: "погашення
поточного рахунку для подальшого
погашення кредиту.

З додаткової угоди 014/08-112/76739/81-1-0-00/6087
від 30 вересня 2013 року слідує, що у
зв'язку з частковим (у розмірі 30 %)
достроковим погашенням ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
№ 014/08-112/76739 від 26 березня 2008 року,
сторони дійшли згоди про зміну валюти
зобов'язання. Так відповідно п. 1 цієї
угоди станом на 30 вересня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 визначена в 30863,05
доларів США. Пунктом 2 додаткової угоди
сторони обумовили зміну валюти
заборгованості, визначивши її в 155858
грн. 40 коп. за курсом 5,05 гривень за 1
долар США, що є заборгованістю за тілом
кредиту. Згідно п. 3 додаткової угоди
сторони встановили, що погашення
заборгованості в національній валюті
здійснюється шляхом перерахування цих
коштів на рахунок НОМЕР_1. Цим же
пунктом сторони встановили, що з
моменту зарахування на зазначений
рахунок коштів у національній валюті,
зобов'язання за кредитним договором №
014/08-112/76739 від 26 березня 2008 року
вважаються повністю виконаними. (а.с. 9)

Також 30 вересня 2013 року між Банком та
ОСОБА_3 укладений кредитний договір
014/81-1-0-00/6088, згідно умов якого Банк надав
позивачу кредит у розмірі 155858 грн. 40
коп. під 19,0 % річних, строком до 30
вересня 2022 року. Додатковою угодою №
014/81-1-0-00/6088/81-1-0-00/6090 від тієї ж дати,
сторони змінили п. 3.1 кредитного
договору, дійшовши згоди про те, що
надання кредиту здійснюється у
безготівковій формі шляхом переказу
(зарахування) всієї суми кредиту на
рахунок НОМЕР_1 для погашення
заборгованості позичальника перед
Банком за кредитним договором №
014/08-112/76739 від 26 березня 2008 року та умов
додаткової угоди № 014/08-112/76739/81-1-0-00/6087
від 30 вересня 2013 року про конвертацію
валюти кредитування (а.с. 10, 11).

У встановленому цивільним
процесуальним законом порядку
належних та допустимих доказів на
підтвердження факту здійснення Банком
грошової операції із зарахування 155858
грн. 40 коп. на рахунок НОМЕР_1 позивачем
суду не представлено. За такого
твердження позивача про те, що
правовідносини сторін, які виникли на
підставі правочину від 26 березня 2008
року, припинені - є недоведеними, так як
зобов'язання за цим правочином
вважається повністю виконаним саме з
моменту зарахування Банком на
зазначений рахунок коштів у
національній валюті.

Разом з цим, як слідує з
листів-повідомлень вих. № Р2-13112-31/754 від
27 вересня 2013 року (а.с. 12, 13) ОСОБА_3
поставлена до відому про анулювання
Банком частини її заборгованості. Так,
цими листами Банк повідомляє, що за
кредитним договором № 014/08-112/76739 від 26
березня 2008 року позивачу анульовано
(прощено) заборгованість за пенею в
розмірі 21210,67 доларів США (169536 грн. 89 коп.
в другому примірнику). Відповідач також
зазначив про те, що відповідно до вимог
Податкового кодексу України вказана
сума анульованого боргового
зобов'язання буде включена Банком до
податкового розрахунку доходу,
нарахованого на користь позивача, як
позичальника, за підсумками звітного
періоду, в якому боргове зобов'язання
було анульоване.

На підставі викладених фактів, суд
робить висновок про те, що відомості,
викладені у листі(-ах) Банку від 27
вересня 2013 року не відповідають
дійсності.

Так, відповідно ч. 2, 4 ст. 604 ЦК України
зобов'язання може бути припиненим за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація). Новація припиняє додаткові
зобов'язання, пов'язані з первісним
зобов'язанням, якщо інше не встановлено
договором.

Як слідує з обставин справи, саме у
такому порядку сторони дійшли згоди
про припинення зобов'язання ОСОБА_3
перед Банком за кредитним договором №
014/08-112/76739 від 26 березня 2008 року, а не в
порядку ст. 600 ЦК (передання
відступного), як юридично помилково
вважала позивач, і не в порядку ст. 605 ЦК
України (прощення боргу), як юридично
помилково зазначив Банк у своєму листі
від 27 вересня 2013 року.

В той же час, суд вважає, що заявлені
ОСОБА_3 вимоги про визнати
неправомірними дій Банку щодо
визначення у листі-повідомленні від 27
вересня 2013 року суми нібито прощеного
боргу та покладення зобов'язання
змінити в цьому листі суму прощеного
боргу на 00 грн. 00 коп. задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав
споживачів", на яку посилається
позивач, перед укладенням договору про
надання споживчого кредиту
кредитодавець зобов'язаний повідомити
споживача у письмовій формі про: особу
та місцезнаходження кредитодавця;
кредитні умови, зокрема: мету, для якої
споживчий кредит може бути витрачений;
форми його забезпечення; наявні форми
кредитування з коротким описом
відмінностей між ними, в тому числі між
зобов'язаннями споживача; тип
відсоткової ставки; суму, на яку кредит
може бути виданий; орієнтовну сукупну
вартість кредиту (в процентному
значенні та грошовому виразі) з
урахуванням відсоткової ставки за
кредитом та вартості всіх послуг
(реєстратора, нотаріуса, страховика,
оцінювача тощо), пов'язаних з
одержанням кредиту та укладенням
договору про надання споживчого
кредиту; строк, на який кредит може бути
одержаний; варіанти повернення
кредиту, включаючи кількість платежів,
їх частоту та обсяги; можливість
дострокового повернення кредиту та
його умови; необхідність здійснення
оцінки майна та, якщо така оцінка є
необхідною, ким вона здійснюється;
податковий режим сплати відсотків та
про державні субсидії, на які споживач
має право, або відомості про те, від
кого споживач може одержати докладнішу
інформацію; переваги та недоліки
пропонованих схем кредитування.

В свою чергу, ОСОБА_3 у позовній заяві та
її представниками у судовому засіданні
не доведено до відому суду яке саме з
зазначених прав позивача, як споживача
послуг, було порушене Банком шляхом
надання листа-повідомлення від 27
вересня 2013 року.

В силу ч. 2 ст. 16 ЦК України способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Тобто, крім іншого, позовні вимоги
ОСОБА_3 заявлені не у спосіб,
установлений законом для захисту
порушеного права чи інтересу особи.

Таким чином, позов не є спрямованим на
захист прав позивача, як споживача
послуг, і задоволенню не підлягає.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з
відмовою в позові судові витрати
позивача присудженню за рахунок
відповідача не підлягають. Відомостей
про судові витрати відповідача
матеріали справи не містять.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В.
Батченко