У х в а л а

іменем україни

9 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів:
Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування», третя особа -
ОСОБА_2, про стягнення коштів, за
касаційною скаргою приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 3 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ
«ПРОСТО-страхування»), третя особа -
ОСОБА_2, про стягнення матеріальної
шкоди завданої в результаті
пошкодження її автомобіля внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі 11
875 грн 58 коп. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 3 липня
2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1
13 576 грн 19 коп. У решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» просить рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 3 липня
2014 року скасувати, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що вина
ОСОБА_2 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди в
результаті якої було завдано
механічних пошкоджень належному
позивачеві автомобілю та розмір
матеріальної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню на користь позивача зі
страхової компанії, з якою у ОСОБА_2
було укладено договір страхування
відповідальності перед третіми
особами, було встановлено постановою
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності та
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

На спростування доводів відповідача
щодо неповідомлення ОСОБА_1 страхової
компанії про настання страхового
випадку протягом одного року з моменту
дорожньо-транспортної пригоди, з 26
травня 2011 року, апеляційний суд
зазначив, що така можливість у позивача
з'явилась тільки після розшуку винного
у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, доведення його вини та
притягнення до адміністративної
відповідальності постановою від
Святошинського районного суду м. Києва
від 8 листопада 2012 року. Крім того,
апеляційний суд обґрунтовано вказував
на те, що на час вчинення
дорожньо-транспортної пригоди Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не було передбачено вимоги
щодо обмеження річним строком права
потерпілого на звернення до страховика
із заявою про настання страхового
випадку.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк Г.І.
Мостова М.І. Наумчук