У х в а л а

іменем україни

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
державного підприємства «Марганецьке
лісове господарство» треті особи:
ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди та за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» до державного
підприємства «Марганецьке лісове
господарство» про стягнення коштів за
касаційною скаргою державного
підприємства «Марганецьке лісове
господарство» на рішення
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 28 грудня
2012 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду із позовом, в
обґрунтування якого зазначали, що 4
листопада 2008 року у м. Марганці сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП)
за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_5
Винним в цій пригоді визнано
останнього. У результаті ДТП ОСОБА_3
завдано тілесні ушкодження середньої
тяжкості та пошкоджено їх автомобіль
марки ВАЗ 11183 «Калина», д.н.з. НОМЕР_1.
Оскільки автомобіль було придбано ними
у кредит та він був застрахований у
відповідності до договору страхування
від 17 травня 2007 року приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Інгосстрах» (далі-страхова
компанія) банку було перераховано 46 035
грн.

Посилаючись на спричинення майнової та
моральної шкоди, просили суд стягнути з
ДП «Марганецьке лісове господарство»
на їх користь 49 657 грн. у відшкодування
майнової шкоди, яка полягає в різниці
між первісною вартістю автомобіля
згідно з кредитним договором та
перерахованим страховим
відшкодуванням, а також просили
стягнути 15 тис. грн. на користь ОСОБА_4
та 10 тис. грн. на користь ОСОБА_3 у
відшкодування моральної шкоди.

У червні 2012 року страхова компанія
звернулася до суду із самостійними
вимогами до ОСОБА_5 та ДП «Марганецьке
лісове господарство» та просила
стягнути з ДП «Марганецьке лісове
господарство» виплачене банку згідно з
договором страхування від 17 травня 2007
року страхове відшкодування у сумі 46
035 грн. на підставі ст.993 ЦК України.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 28 грудня
2012 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ДП «Марганецьке лісове
господарство» на користь ОСОБА_4 у
відшкодування моральної шкоди 2 тис.
грн., а на користь ОСОБА_3 - 3 тис. грн.

У задоволенні позовних вимог ПрАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах»
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області
від 06 грудня 2013 року рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ПрАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах» скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення про
задоволення позову.

Стягнуто з ДП «Марганецьке лісове
господарство» на користь ПрАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах» 46 035
грн. у рахунок витрат, пов'язаних зі
сплатою страхового відшкодування, та
судовий збір у розмірі 460 грн. 35 коп.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ДП «Марганецьке
лісове господарство» просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Зазначеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення в частині вирішення
позовних вимог приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгострах» не відповідають.

Судом установлено, що 4 листопада 2008
року на перехресті вулиць Куйбишева та
40 років Жовтня у м. Марганці, приблизно
об 11 год. 15 хв. сталася ДТП за участі
автомобілів ВАЗ 21213 «Нива», д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, вказаний
автомобіль належить
ДП «Марганецьке лісове господарство»,
та ВАЗ 11183 «Калина»,
д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 31
серпня 2011 року винним у скоєнні ДТП
визнано ОСОБА_5, кримінальну справу за
ч.1 ст.286 КК України відносно останнього
закрито на підставі Закону України
«Про амністію».

17 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах»,
правонаступником якого є ПрАТ
«Страхова Компанія «Інгосстрах», був
укладений договір страхування
№DNDОАК00042174, відповідно до якого
страхова компанія зобов'язалася у разі
настання страхового випадку
відшкодувати збитки у межах страхової
суми у порядку та на умовах,
передбачених договором.

Об'єктом страхування за даним
договором є майнові інтереси, пов'язані
з володінням, користуванням
транспортним засобом-автомобілем ВАЗ
11183-110-20, кузов номер НОМЕР_3, державний
номер НОМЕР_1.

Згідно з п.4.2 договору страховик
зобов'язаний у випадку настання
страхового випадку здійснити страхове
відшкодування страхувальнику-Калюжній
Т.В. або вигодонабувачу - ПАТ КБ «Приват
Банк».

У результаті ДТП автомобіль позивачки
ОСОБА_4 був ушкоджений, внаслідок чого
їй заподіяно майнову шкоду. Сума
страхового відшкодування до виплати
страхувальнику з урахуванням
визначеної договором страхування
франшизи на підставі страхового акту
складає 46 035,00 грн.

Вказане страхове відшкодування
страхувальнику виплачено на підставі
страхового акту №И-2199 від 10 лютого 2009
року в повному розмірі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №2199 від 13 лютого 2009 року та
№2199-2 від 13 лютого 2009 року.

Відмовляючи в задоволенні позову ПрАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах», суд
першої інстанції виходив із того, що у
страхової компанії виникло право
суброгації, нею пропущено строк
позовної давності, про застосування
якої заявлено представником
відповідача.

Скасовуючи рішення першої інстанції та
задовольняючи позовні вимоги ПрАТ
«Страхова компанія «Інгосстрах»,
апеляційний суд виходив із того, що у
страхової компанії виникло право
регреса, заяви про застосування строку
позовної давності відповідною
стороною зроблено не було.

Проте до таких висновків апеляційний
суд дійшов з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 постанови № 4 від 1 березня
2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», при вирішенні спорів про
право зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгація». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК України), а також статтею 38 Закону №
1961-IV, а для суброгації відповідно до
статті 993 ЦК України і статті 27 Закону
України «Про страхування» встановлено
особливий правовий режим. При
суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
а при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування. Оскільки при суброгації
відбувається заміна особи в
зобов'язанні, тому з урахуванням
положення статті 515 ЦК суброгація
застосовується лише до майнового
страхування.

У порушення вимог ст.212-214 ЦПК України
апеляційний суд, вважаючи, що у
страхової компанії виникло право
регресу, а не суброгації, належним
чином свої висновки не обґрунтував.

Рішення суду першої інстанції в
частині вирішення позовних вимог
страхової компанії також не можна
вважати законним та обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 15
червня 2012 року приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Інгострах» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_5 та державного
підприємства «Марганецьке лісове
господарство» про стягнення суми.

Проте суд першої інстанції у порушення
норм цивільного процесуального закону,
не вирішуючи у встановленому законом
порядку питання про склад осіб, які
братимуть участь у розгляді
зазначеного спору, розглянув позовні
вимоги страхової компанії тільки до ДП
«Марганецьке лісове господарство».

ОСОБА_5 при розгляді позовних вимог
страхової компанії в суді першої
інстанції просив суд застосувати до
зазначених вимог строк позовної
давності.

Доводи касаційної скарги стосовно
судових рішень в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
державного підприємства «Марганецьке
лісове господарство» треті особи:
ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди висновків судів не спросовують.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
апеляційного суду на те, що апеляційна
скарга ДП «Марганецьке лісове
господарство» була розглянута та
відхилена апеляційним судом 22 березня
2013 року. Всупереч нормам цивільного
процесуального закону України 6 грудня
2013 року вона розглянута повторно.

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи в
частині позовних вимог страхової
компанії та є підставою для скасування
судових рішення в цій частині з
передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
державного підприємства «Марганецьке
лісове господарство» задовольнити
частково.

Рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 28 грудня 2012 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06
грудня 2013 року в частині позовних вимог
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгострах» про
стягнення суми скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В решті рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 28
грудня 2012 року та рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 06
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко