Справа № 467/911/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року Арбузинський районний
суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді
Кірімової О.М.

за участю секретаря
Андросової А.В.,

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Арбузинка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог приватний нотаріус
Арбузинського районного нотаріального
округу Миколаївської області ОСОБА_5

про визнання заяви про відмову від
прийняття спадщини недійсною та

визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
своєї бабусі ОСОБА_4, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог приватний
нотаріус Арбузинського районного
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_5 про визнання заяви про
відмову від прийняття спадщини
недійсною та визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням
Арбузинського районного суду
Миколаївської області від ІНФОРМАЦІЯ_1
її батька ОСОБА_6 було оголошено
померлим. Після його смерті відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,13
га для обслуговування житлового
будинку. В установлений законом строк
вона звернулася до нотаріуса із заявою
про відмову у прийнятті спадщини після
смерті батька на користь своєї бабусі
ОСОБА_4 Вважає подану нею заяву про
відмову у прийняття спадщини
недійсною, оскільки така вчинена під
впливом обману бабусі, яка тривалий час
була її опікуном та обіцяла в
подальшому вчинити на користь
позивачки договір дарування спірного
будинку та своєї власної помилки. За
вказаних підстав вважала, що
пропущений нею строк звернення до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини мало місце саме з таких же
підстав. Оскільки діями відповідача
порушено її право на прийняття
спадщини, що залишилася після смерті
батька, вимушена звернутися до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, просила
суд задовольнити позов та суду
пояснила, що дійсно в установлений
законом строк, після смерті батька
ОСОБА_6, якого було оголошено в судовому
порядку померлим ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про відмову у прийнятті
спадщини на користь своєї бабусі
ОСОБА_4 Відповідач обіцяла в подальшому
оформити на неї договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної
ділянки площею 0,13 га для
обслуговування житлового будинку, що
були предметом спадкового майна. Дану
заяву позивач написала та підписувала
особисто, нотаріус дійсно роз'яснила їй
права та наслідки подання такої заяви
та те, що протягом шестимісячного
строку з дня відкриття спадщини має
право звернутись до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини. Позивач
розуміла значення своїх дій, але
вважала, що така заява буде лише
формальною, оскільки бабуся тривалий
час була її опікуном, а тому позивач їй
довіряла. На час подання заяви про
відмову від спадщини, умова із бабусею
була добровільною і їй було відомо, що
договір дарування майна, що є предметом
спору, бабуся зможе оформити на її
користь лише через п»ять років після
оголошення батька померлим. Вона не
згодна з поданою завою, бажає прийняти
спадщину, що залишилась після смерті
батька. Оскільки довіряла бабусі,
повірила їй, тому саме з тих причин
позивачем пропущено строк для подання
заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив суд
задовольнити вимоги позивача та
зазначив, що позивач, як і передбачено
ст.. 229 ЦК України, вчиняючи правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, а тому такий правочин
має бути визнаний судом недійсним.
Відповідач, як одна із сторін
правочину, навмисно ввела позивача,
тобто другу сторону правочину в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення, а за такого даний правочин
визнається судом недійсним.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову.
Суду пояснила, що позивач, її онука,
добре знала наслідки відмови від
прийняття спадщини, погоджувалась із
наслідками своїх дій щодо відмови від
прийняття спадщини. У нотаріуса все
було оформило вірно. Ніякого обману з
її сторони не було. Дії позивача були
добровільними. Однак, після того, як
позивач стала проживати із своїм
співмешканцем, з яким у відповідача
склалися неприязні відносини, її онука
почала звертатися у всі інстанції з
метою визнання відмови від спадщини
недійсною. Відповідач вказала, що
спадщина оформлялась з метою, щоб в
подальшому все залишилось позивачу.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позову та суду
зазначила, що волевиявлення позивача
при поданні заяви про відмову від
спадщини на користь своєї бабусі, було
вільним та відповідало її внутрішній
волі. Така відмова не була відкликана
позивачем в строк, встановлений для її
прийняття. Вважала позов
безпідставним, тому просила суд
відмовити в його задоволенні.

Приватний нотаріус Арбузинського
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_5 в
судовому засіданні просила суд
відмовити в задоволенні позову,
оскільки відсутні для цього законні
підстави, суду пояснила, що позивач
особисто подавала до нотаріальної
контори заяву про відмову від
прийняття спадщини після смерті батька
на користь відповідача. Їй було
роз'яснено права, обов'язки та наслідки
подання такої заяви. Підстав для
неприйняття заяви від позивача про
відмову від спадщини, не було. Після
спливу шестимісячного строку,
встановленого для подачі заяви про
прийняття спадщини або відмови від неї,
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на спадкове майно
на ім.»я ОСОБА_4 Після відповідач
зверталася до нотаріуса за
консультацією, оскільки бажала
оформити договір дарування спірного
майна на свою онуку.

Вислухавши сторони, їх представників,
приватного нотаріуса Арбузинського
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_5,
дослідивши письмові матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2011 року у
приватного нотаріуса Арбузинського
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_5 була
відкрита спадкова справа після смерті
ОСОБА_6

25 жовтня 2011 року, мати померлого, ОСОБА_4
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини (а.с. 21, 22).

Дочка спадкодавця ОСОБА_3 25 жовтня 2011
року подала заяву про відмову від
спадщини на користь свої бабусі ОСОБА_4
(а.с. 23).

19 квітня 2012 року на ім'я ОСОБА_4 видані
свідоцтва про право на спадщину за
законом на жилий будинок АДРЕСА_1 і на
земельну ділянку площею 0,13 га для
обслуговування житлового будинку
(присадибна ділянка) (а.с. 52,53).

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги. Відмова
від прийняття спадщини може бути
визнана судом недійсною з підстав,
встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК
України.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» №9 від 6
листопада 2009 року передбачено, що
відповідно до статей 215 та 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Як зазначила в судовому засіданні
позивач, діями відповідача порушено її
право на належне їй після смерті батька
спадкове майно, оскільки відмовилася
від прийняття спадщини на користь
бабусі будучи під впливом обману
останньої та особистої помилки.

Як роз'яснено цій же Постанові, справи
про визнання правочину недійсним на
підставі ст. 225 ЦК України вирішуються з
урахуванням висновку
судово-психіатричної експертизи та
інших доказів (п.16). На підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним особа повинна довести, що
помилка щодо обставин дійсно мала
місце, а також , що вона має істотне
значення. Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення не є
підставою для визнання правочину
недійсним (п. 19). Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману (п. 20).

Будь-яких доказів на підтвердження
того, що на момент підписання заяви про
відмову від спадщини позивач не
усвідомлювала наслідків такого
правочину, суду не надано. Також не
надано жодних доказів на підтвердження
того, що позивач помилялась щодо
обставин відмови від прийняття
спадщини чи була введена в оману.

Згідно Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
передбачено, що нотаріус засвідчує
справжність підпису на письмових
заявах про відмову від спадщини, які
подаються особисто спадкоємцем. Згідно
пояснень самого позивача та приватного
нотаріуса, ОСОБА_3 особисто з'явилась
до нотаріуса та підписала заяву про
відмову від прийняття спадщини.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус зобов'язаний
роз'яснювати громадянам права і
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинюваних нотаріальних дій. Разом з
тим, даним Законом та Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України не встановлена
письмова форма для роз'яснення
спадкоємцю наслідків подачі заяви про
відмову від прийняття спадщини, як
зазначав в судовому засіданні
представник відповідача.

Позивач не довела, що нотаріус не
роз'яснив їй такі наслідки в усному
вигляді і це призвело до неправильного
розуміння наслідків відмови від
спадщини. Нотаріальна дія нею не
оскаржувалась і є чинною. Більш того,
позивач в судовому засіданні пояснила,
що нотаріусом було доступно їй все
роз'яснено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
вимог позивача в частині визнання
недійсною заяви про відмову від
прийняття спадщини.

Що стосується позовних вимог в частині
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
то суд вважає, що такі задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК).

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

За такого, ніяких обмежень або
додаткових вимог, окрім особистого
волевиявлення спадкоємця, законом не
встановлено.

Відповідно до довідки Агрономійської
сільської ради Арбузинського району
(а.с. 11) разом із померлим ОСОБА_6
проживала та була зареєстрована його
дочка ОСОБА_3, а саме в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 1270 ЦК України, суд
може за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, визначити йому
додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання про
призначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте, таких обставин судом
встановлено не було.

Як пояснила в судовому засіданні
позивач, вона знала, що її батька ОСОБА_6
рішенням суду було оголошено померлим
ІНФОРМАЦІЯ_1. Більш того, в установлений
законом шестимісячний строк, вона
звернулася до нотаріуса із заявою про
відмову від спадщини.

Також позивач підтвердила, що після
того, як склалися неприязні відносини
із бабусею, ОСОБА_4, в 2012 році, тільки
тоді почала звертатися із тотожними
позовами до суду.

Зазначене також підтверджується і
копією заяви позивача, з якою
зверталась до нотаріальної контори з
метою отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
батька ОСОБА_6, на що отримала відмову
(а.с. 57,58)

При зверненні до суду із зазначеним
позовом, як на поважність причин
пропуску шестимісячного строку на
прийняття спадщини, позивачка
посилалась на ту обставину, що
перебувала під впливом обману
відповідача та особистої помилки.

Проте, зазначені обставини суд не може
визнати поважними з наведених вище
підстав.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за
доцільне відмовити позивачу в
задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог приватний нотаріус
Арбузинського районного нотаріального
округу Миколаївської області ОСОБА_5
про визнання заяви про відмову від
прийняття спадщини недійсною та
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 13
червня 2014 року

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Арбузинський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду
О.М.
Кірімова