АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7793/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Новік Л.М Доповідач - Кочкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючої - судді
Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти
Ж.І., Чубукова О.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15 травня
2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року банк звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що 30
жовтня 2005 року між сторонами укладено
кредитний договір б/н, згідно з умовами
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 10 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Строк дії кредитного
ліміту відповідає строку дії картки.
Відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 31 січня 2013 року
утворилася заборгованість у сумі 33118
грн. 34 коп., з якої: 9353 грн.90 коп.-
заборгованість за кредитом, 21711 грн. 19
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом, 2 053 грн. 25 коп. -
штрафи, яку позивач просив стягнути на
свою користь з ОСОБА_2 (а.с 1-2).

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 30 жовтня 2005 року у розмірі 33 118
грн. 34 коп., яка складається із
заборгованості за кредитом - 9 353 грн. 90
коп., заборгованості за процентами за
користування кредитом - 21 711 грн. 19 коп.,
штрафу (фіксована частина) - 500 грн.,
штрафу (процентна складова) - 1 553 грн. 25
коп. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат (а.с. 43).

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 грудня
2013 року рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2013 року скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено (а.с. 73-75).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 грудня
2013 року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції (а.с. 100-102).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального
права, ставить питання про скасування
рішення суду та просить ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову (а.с 46-48).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2005 року
між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»
укладено договір б/н, згідно умов якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 10 000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, на строк,
що відповідає строку дії картки. Взяті
на себе зобов'язання відповідач не
виконав, у зв'язку з чим станом на 31
січня 2013 року утворилася
заборгованість у сумі 33 118 грн. 34 коп.

У заяві позичальника на отримання
кредиту від 30 жовтня 2005 року, на якій
мається підпис ОСОБА_2, зазначено, що
він ознайомлений і згодний із Умовами
та Правилами надання банківських
послуг (далі - Умови), а також із
Тарифами банку; погодився із тим, що
заява разом із Умовами, Правилами та
Тарифами складає між ним та банком
договір про надання банківських послуг
(а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції виходив із того,
що доказів про припинення дії договору
про надання банківських послуг
відповідно до п. 9.12 Умов не було надано,
тому строк виконання зобов'язання за
цим договором автоматично
пролонговано.

Однак, вказані висновки суду зроблені
судом з порушенням норм матеріального
права: не застосовано закон, який
підлягав застосуванню. Статтею 256 ЦК
України визначено поняття позовної
давності, згідно з якою це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Відповідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із
абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання
починається зі спливом строку
виконання кредитного договору. Разом з
тим із настанням певної події, яка має
юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ст. ст.
251, 252 ЦК України).

Пунктом 9.12 розділу І Умов встановлено,
що кредитний договір від 30 жовтня 2005
року діє упродовж 12 місяців з моменту
підписання, а відповідно до п. 3.1.1.
Правил користування платіжною картою
строк дії карти зазначено на лицевій
стороні карти (місяць і рік). Карта
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця (а.с. 15).

Останній платіж по кредиту здійснений
відповідачем 11 вересня 2009 року, тобто
вказана дата є початком перебігу
позовної давності, а з позовом Банк
звернувся у лютому 2013 року, при цьому не
зазначив жодної поважної причини
пропуску строку і не просив його
поновити.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з
матеріалів справи, відповідач, 15 травня
2013 року в судовому засіданні просив
відмовити у задоволенні вимог банку
посилаючись на сплив позовної
давності, що є підтвердженням того, що
він зробив заяву про застосування
строку позовної давності (а.с. 41).

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України) з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову, а
посилання позивача на п. 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг не
може бути прийнято судом до уваги,
оскільки позивачем не надано жодного
доказу про отримання відповідачем
картки з новим терміном дії, як це
передбачено п.3.1.3 вказаних умов та
правил, що свідчило б про продовження
дії договору, а пункт 9.3 вищевказаних
Правил виключає можливість
необмеженого строку дії карткового
рахунку у разі ненадходження достатніх
коштів більше 6 місяців.

Керуючись ст.307, п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

СУДДІ: