Провадження : 22ц/790/7939/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 2-642/5138/14
Доповідач - Шевченко
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 16 жовтня 2014 року по справі
за позовом Комунального підприємства
«Харківводоканал» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
користування каналізацією без
технічних умов на прийняття стічних
вод, -

В С Т
А Н О В И Л А :

У червні 2014 року Комунальне
підприємство «Харківводоканал»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
користування каналізацією без
технічних умов на приймання стічних
вод в розмірі 5 959 грн. а також судових
витрат, посилаючись на те, що у березні
2003 року між сторонами було укладено
договір на приймання стічних вод,
пролонгований додатковими угодами та
із змінами, внесеними додатковою
угодою від 29 грудня 2011 року, які є
невід'ємними частинами договору.

Відповідно до п.п.1.2, 2.4.1 Правил,
відповідач - фізична особа, як суб'єкт
господарчої діяльності, який є
споживачем послуг водовідведення,
зобов'язаний укласти з ними договір на
послуги водовідведення та одержати
технічні умови на прийняття стічних
вод. Проте, не зважаючи на
листи-повідомлення, відповідач не
оформив технічні умови і йому за
період з 01.09.2013 року по 31.11.2013 рік був
нарахований підвищений платіж на
зазначену суму боргу.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову
заперечував, на його думку, позивач
помилково трактує вимоги «Правил
приймання стічних вод споживачів у
каналізаційну мережу м. Харкова», які
формально не передбачають
розмежування вимог до
споживачів-власників чи користувачів
житла, офісних та нежитлових приміщень
з побутовими каналізаційними скидами
та підприємств з промислово-побутовими
каналізаційними скидами. Він, як
фізична особа і власник нежилих та
жилих приміщень, має тільки
побутово-господарські каналізаційні
скиди тільки від унітазів та
рукомийників та не є підприємством чи
підприємцем, які мають
промислово-господарські каналізаційні
скиди.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року
позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
«Харківводоканал» суму боргу за
користування каналізацією без
технічних умов на приймання стічних
вод у розмірі 5 959 грн. та судовий збір в
сумі 163,26 грн., а всього 6 122,26 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення ,
яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені у суді
першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно ч.1 та ч.3 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо
правами та обов'язками наділені обидві
сторони договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Матеріали справи свідчать про те,
що 20 березня 2003 р. між позивачем і
відповідачем був укладений договір
№II-67/04АК-1, згідно якого позивач був
зобов'язаний приймати від відповідача
стічні води в обсязі встановлених
лімітів за адресами 3-й Таганський
провулок, 7 та Полтавський Шлях, 23/25 у
м.Харкові (а.с.5-6).

Додатковими угодами від 03 жовтня
2005 року, від 26 січня 2006 року, від 12
лютого 2007 року, від 04 серпня 2008 року,
від 17 березня 2009 року та від 29 грудня
2011 року вказаний договір був
пролонгований (а.с.7-19).

Крім того, додатковими угодами
від 27 липня 2007 року і від 4 серпня 2008
року до вказаного договору були
включені будівлі за адресами по
вул..Крупській, 38 та вул..Калініна, 3
(а.с.12-13)..

Судом також встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 є власником
вищезазначених нежитлових приміщень.

29 грудня 2011 року між позивачем
і відповідачем була укладена додаткова
угода, згідно якої у відповідності до
Рішення 1У сесії У1 скликання
Харківської міської ради від 12.01.2011
року №132/11 відповідно до п.1.3
додаткової угоди сторони зобов'язалися
дотримуватися положень «Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом
Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008
року №190; «Правил технічної
експлуатації систем водопостачання та
каналізації населених пунктів
України», затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 05.07. 1995
року №30; «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630;
«Правил приймання стічних вод
підприємств у комунальну та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України» затверджених наказом
Держбуду України від 19.02.2002 року №37 з
додатками; «Інструкції про
встановлення та стягнення плати за
скид промислових та інших стічних вод у
системи каналізації населених
пунктів», зареєстрованої МЮУ 26.04.2002
року за №402/6690; «Правил приймання
стічних вод Споживачів у каналізаційну
мережу м. Харкова, затверджених
рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради №321 від 08.09.2010
року, вимог чинного законодавства
України та інших нормативних актів, що
регулюють дану сферу діяльності, а
також цього договору підстава ст. 651 ЦК
України, ч.1 ст.188 ГК України ( а. с. 15).

Останніми із зазначених у
Додатковій угоді від 29.12.2011 року до
Договору від 20.03.2003 року нормативно
правових актів були прийняті «Правила
приймання стічних вод Споживачів у
каналізаційну мережу м. Харкова», які
затверджені рішенням виконавчого
комітету Харківської міської ради №321
від 08.09.2010 року.

Згідно п.п.1.2, 3.3 «Правил» відповідач
як фізична особа, яка має у власності
об'єкти господарювання, являється
споживачем, що користується послугами
водовідведення КП «Харківводоканал».

Відповідно до п.2.4.1 «Місцевих
Правил», споживач зобов'язаний укласти
з КП «Харківводоканал» договір на
послуги водовідведення та одержати
Технічні умови на приймання стічних
вод.

У п.2 розділу 9 Додаткової угоди від
29.12.2011 року зазначено, що споживач, у
якого на момент укладання цієї
Додаткової угоди є дозвіл на скид
стічних вод, має право користуватися
цим дозволом до кінці строку його дії.

У випадку, якщо дозвіл на скид
стічних вод відсутній або строк його
закінчився і Технічні умови на
приймання стічних вод у каналізаційну
мережу м. Харкова на день укладання
цієї Додаткової угоди не було отримано,
споживач зобов'язується в строк до 21.08.13
року отримати в КП КГ «ХКОВ» Технічні
умови у відповідності до «Місцевих
Правил». У випадку, якщо у зазначений
строк Технічні умови не буде отримано
за період користування каналізацією
без Технічних умов Споживач сплачує КП
КГ «ХКОВ» у п'ятикратному розмірі
встановленого тарифу за весь обсяг
стічних вод, скинутих за період
відсутності Технічних умов відповідно
до «Місцевих Правил» (а.с.18).

ОСОБА_1 не заперечував той факт, що
вказана додаткова угода ним була
підписана і він з нею був ознайомлений.

Зазначене свідчить про те, що
відповідач ОСОБА_1 дав згоду на зміну
умов договору.

Зміни до договору відповідач не
оскаржував.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують,
оскільки були предметом дослідження
суду першої інстанції і їм надана
належна правова оцінка.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 315, 317, 324
ЦПК України, судова колегія

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 16 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: