Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1331/14-ц

27 жовтня 2014 року
Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області
в складі головуючого судді
Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Богородчани, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні
відповідача служба у справах дітей
Богородчанської райдержадміністрації
про визнання відповідачів такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
відповідачів про визнання їх такими, що
втратили право на користування жилим
приміщенням.

Свої вимоги позивачка в судовому
засіданні обґрунтувала тим, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
виданого 02.07.20012 року приватним
нотаріусом Богородчанського районного
нотаріального округу ОСОБА_5, вона
являється власником домоволодіння по
АДРЕСА_1. Вказане домоволодіння раніше
належало відповідачу ОСОБА_2, але 02.07.2012
року було придбано нею з прилюдних
торгів, які були організовані
державною виконавчою службою. Ніхто з
відповідачів у даному житловому
будинку ніколи не проживав. Зокрема,
відповідач ОСОБА_2 фактично проживає
разом з сім'єю в АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 разом
з неповнолітнім сином ОСОБА_4 - в
АДРЕСА_2 де і була зареєстрована. Однак
перед проведенням торгів ОСОБА_2 умисно
прописав ОСОБА_3 з дитиною у цьому
домоволодінні. На даний час вона теж не
проживає у даному будинку, оскільки він
знаходиться у непридатному для життя
стані і потребує перебудови. Вона, як
власник, надалі не має наміру надавати
відповідачам житлову площу для
проживання. Знятись з реєстрації в
добровільному порядку відповідачі не
бажають. Реєстрація їх у будинку
створює певні незручності. Вона має
намір проводити капітальну
реконструкцію або перебудову будинку,
тому хоче, щоб відповідачі були визнані
такими, що втратили право на
користування цим житлом. Просила позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка
одночасно є представником
неповнолітнього ОСОБА_4, в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлялись у
встановленому законом порядку, однак
від отримання кореспонденції суду
відмовились. Відповідачам відомо про
розгляд справи, оскільки попередньо до
суду 24.09.2014 року поступало клопотання
про відкладення розгляду справи, яке
було судом задоволено. Однак після
відкладення розгляду справи
відповідачі до суду не з'явились і не
повідомили про причини своєї неявки. За
таких обставин суд постановив ухвалу
про розгляд справи у порядку заочного
провадження.

Представник служби у справах дітей
Богородчанської райдержадміністрації
Мислінська Р.М. в судовому зсіданні
заперечила проти задоволення позову.
Вказала, що неповнолітній ОСОБА_4 немає
у своїй власності іншого житла, а тому
позбавлення його права на користування
житлом у вказаному будинку буде
суперечити його інтересам. Посилаючись
на ст. 3 Конвенції ООН про права дитини
вважає, що для забезпечення прав
неповнолітнього на житло у задоволенні
позову слід відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представника служби у справах дітей,
дослідивши письмові докази, які подані
у розпорядження суду, з'ясувавши
фактичні обставини справи суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка,
відповідно до свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
виданого 02.07.20012 року приватним
нотаріусом Богородчанського районного
нотаріального округу ОСОБА_5, є
одноосібним власником домоволодіння,
що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказане
домоволодіння було придбано
позивачкою з прилюдних торгів
відповідно до ст. 66 Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно даних Богородчанського РС УДМС
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на даний
час продовжують бути зареєстрованими у
вказаному будинку. Даних про
реєстрацію в будинку неповнолітнього
ОСОБА_4 у РС УДМС немає.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 163 житлового кодексу у
разі тимчасової відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається займане жиле приміщення у
випадках і в межах строків,
установлених ч.1 п.1,5 ч.3,4 ст.71 цього
Кодексу. Відповідно до ч.6 ст .71 ЖК
передбачено можливість збереження
права на користування жилим
приміщенням у згаданих вище випадках
протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідачі не являються членами сім'ї
власника житла, договору найму жилого
приміщення з позивачкою не укладали.
Даних про укладення договору найму
відповідачем ОСОБА_3 з попереднім
власником у суду немає. З часу переходу
права власності на житло до позивачки,
відповідачі у вказаному будинку не
проживали і не проживають там на даний
час, що підтверджується як поясненнями
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 так і актом
складеним комісією сільської ради від
22.08.2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право
користування цим житлом.

Посилання представника служби у
справах дітей на ст. 3 Конвенції ООН про
права дитини не спростовує законності
заявлених позовних вимог, оскільки
відповідно до Декларації прав дитини
та вимог національного законодавства,
зокрема і ст. 150 СК України саме на
батьків покладається обов'язок
забезпечення дитини житлом і створення
сприятливих умов для розвитку.
Визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими що
втратили право на користування житлом
у домоволодінні позивачки не може
вплинути на право неповнолітнього на
забезпечення житлом, оскільки судом
встановлено, що у даному житловому
будинку дитина ніколи не проживала і
цим житлом не користувалася.

На підставі викладеного, керуючись
ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили
право на користування житловим
будинком, що належить на праві
власності ОСОБА_1 і знаходиться в
АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Головуючий
Битківський Л.М.