Справа № 2/489/1795/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 вересня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської
при секретарі - Ковальовій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,
В червні 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
Позивач вказує на те, що 12 червня
2011року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір,
згідно якого Банк надав відповідачу
кредит в сумі 1677 грн. 58 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 0,01 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 11 листопада 2011
Відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку з чим станом на 17
квітня 2014 року існує заборгованість
Посилаючись на викладене, а також
на положення ст.ст. 526,527,530, 1054 ЦК
України, позивач просив стягнути на
свою користь з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором
сплачені позивачем судові витрати.
В судове засідання сторони не
з'явилися. Про час і місце розгляду
справи повідомлялися судом належним
чином, заяви про розгляд справи за
відсутності відповідача до суду не
Від позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності його представника.
Позовні вимоги позивач підтримав,
просив позов задовольнити, погодився
на заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК
України у разі ненадання особами, які
беруть участь у справі, інформації
щодо їх адреси, судова повістка
надсилається фізичним особам, які не
мають статусу підприємців, за адресою
їх місця проживання чи місця
перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за такою
адресою, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України
судом проводиться заочний розгляд
справи.
Вивчивши матеріали справи та
оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд дійшов наступного.
З матеріалів справи вбачається,
що 12 червня 2011року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № NKXRFM15040040, згідно
якого Банк надав відповідачу кредит в
сумі 1677 грн. 58 коп. зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 0,01 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 11 листопада 2011 року.
Відповідно п. 2.4.5.1 Умов і правил
надання банківських послуг доданих до
заяви позичальника, у випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом
позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі 1,25 % від суми простроченої
Згідно п. 2.4.5.5 Умов при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 90
днів, позичальник зобов'язується
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +
5 % від суми заборгованості.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку з чим станом на 17
квітня 2014 року існує заборгованість
Згідно наданого позивачем
розрахунку відповідачу нарахована
яка складається із: заборгованості за
тілом кредиту - 1677 грн. 58 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 00 грн. 58 коп.,
пені - 9856 грн. 58 коп., штрафу (фіксована
частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу
(процентна ставка) - 576 грн. 74 коп.
За змістом ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611
Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України).
За змістом ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.
При визначенні розміру штрафу,
який підлягає сплаті відповідачем, суд
виходить з того, що за змістом пункту
2.4.5.5 Умов нарахування процентної
(розрахункової) частини штрафу
пов'язано не з певною подією кредитних
правовідносин (прострочення понад
певний строк), а з фактом звернення з
позовом, що не відповідає сутності
штрафу як способу забезпечення
виконання зобов'язання.
Отже, суд вважає обгрунтованим
лише штраф в розмірі фіксованої
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
Конституційний Суд України у
рішенні від 11 липня 2013 року по справі
щодо офіційного тлумачення положень
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
Вимога позивача про стягнення
пені в розмірі, який більш ніж вдвічі
перевищує заборгованість відповідача
за кредитом, спотворює її дійсне
правове призначення, оскільки із
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
Враховуючи вимоги норм
цивільного, конституційного та
міжнародного законодавства, суд вважає
можливим зменшити розмір пені,
нарахованої Банком з 9856 грн. 58 коп. до
За таких обставин суд приходить
до висновку, що позов Банку на підставі
ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає
частковому задоволенню.
З відповідача на користь Банку
слід стягнути заборгованість за тілом
кредиту - 1677 грн. 58 коп., заборгованість
по процентам за користування кредитом -
00 грн. 58 коп., пеню - 1678 грн. 00 коп., штраф
500 грн., а всього - 3856 грн. 16 коп.
В іншій частині в позові слід
Відповідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню сплачені при
подачі позову судові витрати.
Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 224, 225
ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ NKXRFM15040040 від 12 червня 2011 року у
розмірі 3856 (три тисячі вісімсот
п'ятдесят шість) грн. 16 коп., яка
складається з: 1677 (одна тисяча шістсот
сімдесят сім) грн. 58 коп. заборгованості
за тілом кредиту, 00 (нуль) грн. 58 коп.
заборгованості по процентам, 1678 (одна
тисяча шістсот сімдесят вісім) грн. 00
коп. пені, 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. штрафу
(фіксована частина).
В іншій частині в позові
Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 243 грн. 60
коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Н.А. Спінчевська