АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 26 грудня 2013
року

в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 р. товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» (надалі -
ТОВ «Кей-Колект») звернулося у суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в сумі 23 821, 47 дол.США, що станом на 19
жовтня 2012 р. еквівалентно по курсу НБУ
190 405 грн. 01 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що відповідач взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість, яка
підлягає стягненню на користь
товариства, остільки між останнім та
банком було укладено договір
факторингу.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 26 грудня 2013 р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представників позивача, які підтримали
апеляційну скаргу й з урахування
уточнень до неї, просили її
задовольнити шляхом стягнення
заборгованості у гривневому
еквіваленті, що становить суму 190
405грн.01коп., відповідача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 06 серпня 2007 р. між
АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1
було укладено договір про надання
споживчого кредиту №0 в сумі 17 000
дол.США, зі сплатою 13,2% річних за
користування кредитними коштами, яка в
подальшому була збільшена банком до 15,2%
річних, та кінцевим терміном погашення
до 06 серпня 2017 р. /а.с.5-7/.

Положеннями п.3.5.1 ОСОБА_1 зобов'язався
використовувати кредит на зазначені у
цьому договорі цілі, а також повернути
суму кредиту, і сплатити плату за
кредит й інші грошові платежі на
рахунок банку в порядку та на умовах,
передбачених цим договором…

12 грудня 2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та
ТОВ «Кей-Колект» було укладеного
договір факторингу, за умовами до
останнього перейшло право вимоги,
зокрема, за вказаним кредитним
договором, який було викуплено
позивачем за 170 877 грн. 04 коп. /а.с.22-26, 153/.

Відповідно до платіжного доручення №3
від 12 грудня 2011 р. ТОВ «Кей-Колект» було
сплачено ПАТ «УкрСиббанк» за договором
факторингу 567 268 700 грн.
/а.с.61/.

Як свідчить повідомлення ПАТ
«УкрСиббанк» ОСОБА_1 про відступлення
права вимоги №12-22/26983 від 15 грудня 2011 р.
заборгованість останнього за
договором споживчого кредиту №0
складає 21 386, 63 дол.США /а.с.138/

Згідно довідки розрахунку
заборгованості за кредитом у ОСОБА_1
станом на 19 жовтня 2012 р., у зв'язку з
неналежним виконанням умов договору
утворилася заборгованість по тілу
кредиту в сумі 14 306, 62 дол.США, та 9 514, 85
дол.США - по відсотках /а.с.15-19/.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог районний суд виходив з того, що
позивачем не доведено що він має право
вимагати стягнення з відповідача
заборгованість за кредитним договором
саме в розмірі 23 821,47 дол.США, остільки
наданий суду додаток до договору
факторингу не зазначено в якому обсязі
позивач отримав право вимоги за
кредитним договором.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції є поспішними, зробленими без
повного з'ясування обставин справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України
за договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Згідно положень ст.1078 ЦК України
предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога). Майбутня
вимога вважається переданою фактору з
дня виникнення права вимоги до
боржника. Якщо передання права
грошової вимоги обумовлене певною
подією, воно вважається переданим з
моменту настання цієї події. У цих
випадках додаткове оформлення
відступлення права грошової вимоги не
вимагається.

Положеннями ч.1 ст.526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 та ч.1 ст.1049 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відмовляючи у позові, суд керувався
відсутністю у додатку до договору
факторингу, долученого до позовної
заяви, суми викупленої позивачем
заборгованості, а також доказів
вручення боржнику листа про
відступлення права вимоги.

Проте суд, в порушення вимог ч.4 ст.11
ЦПК України, не сприяв повному й
об'єктивному з'ясуванню обставин
справи, не роз'яснив сторонам про
наслідки вчинення або не вчинення
певних процесуальних дій .

Не звернув суд увагу й на п.3.2 договору
факторингу, у відповідності до якого
відступлення прав вимоги
засвідчується складанням сторонами
актом приймання - передачі прав вимоги
за формою згідно з додатком 2 до цього
договору. Акт приймання - передачі прав
вимоги складається сторонами виключно
після одержання клієнтом суми
фінансування.

З долученого до справи витягу з акту
приймання - передачі убачається, що
станом на 12 грудня 2011р. фактором
викуплено 170 877 грн. 04 коп. кредитної
заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ
«Укрсиббанк» /а.с.62,63/.

В суд апеляційної інстанції позивачем
долучено й виписку з додатку № 1 до
договору факторингу, який містить дані
про викуп у банку заборгованості
боржника, яка узгоджується з сумою,
відображеною у акті приймання-передачі
- 170 877 грн. 04 коп., а також докази
відправлення поштою на адресу ОСОБА_1
листа про відступлення права вимоги
/а.с. 138, 146/.

Якщо суд вважав недостатніми докази на
стягнення заборгованості, в сумі 23 821, 47
дол. США, то повинен був ухвалити
рішення в межах доведеності позову.

З долученого до справи розрахунку
заборгованості убачається, що
останній платіж за умовами кредитного
договору відповідачем було сплачено 18
травня 2009 р. /а.с.15/.

У подальшому, будь-яких дій по
поверненню кредитних коштів
відповідач не вчиняв.

Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

За таких обставин, колегія суддів
визнає поспішними висновки районного
суду про відсутність у позивача
правових підстав до дострокового
стягнення заборгованості за кредитом.

Отже, ухвалюючи рішення, районний суд
неповно з'ясував обставини справи,
порушив та неправильно застосував
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладені обставини,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, а по справі слід увалити
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Визначаючи суму заборгованості, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_1, колегія
суддів враховує суму заборгованості,
яку було викуплено ТОВ «Кей-Колект»
станом на 12 грудня 2011р. та яка становила
суму 21 386,63дол. США, що еквівалентно 170 877
грн. 04 коп. й саме у національній валюті
було внесено плату за кредитний
портфель.

Сума нарахованих відсотків за період з
13 грудня 2011р. по 19 жовтня 2012р. становить
2 334,84 дол. США / 23821,47 - 21 386,63 = 2 334,84/.

Відповідно до курсу НБУ станом на 20
травня 2014 р. 1 дол. США дорівнює 11 грн. 71
коп.

Отже, сума заборгованості, яка підлягає
стягненню з відповідача, становить 198 211
грн. 41 коп. / 170 877, 04 + 27434,37 = 198 211,41/.

Разом з тим, під час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції
представники позивача просили
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за
кредитним договором, в межах суми
заборгованості, визначеної у позові в
гривневому еквіваленті - в сумі 190 405
грн. 01 коп.

Враховуючи те, що позивач наділений
правом розпоряджатися своїми правами
на власний розсуд, а зменшення
встановленої суми заборгованості не
призведе до порушення прав
відповідача, колегія суддів вважає за
необхідне заявлений по справі позов
задовольнити з урахуванням уточнень
до нього та стягнути з боржника на
користь ТОВ«Кей-Колект» 190 405 грн. 01 коп.
кредитної заборгованості.

З урахуванням положень ч.1 ст.88 ЦПК
України на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати, пов'язані з
оплатою судового збору, в сумі 1 904 грн.
05 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 26 грудня 2013 року скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект»
заборгованості за кредитним договором,
в сумі 190 405 грн. 01 коп. та 1 904 грн. 05 коп.
судових витрат.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/5040/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5765/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Неганова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.