Справа № 358/1951/13-ц Головуючий у І
інстанції Корбут В.М.Провадження №
22-ц/780/5752/14 Доповідач у 2
інстанції Суханова Є.М.Категорія 42
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О. М., Мережко М.В.,

при секретарі: Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи з
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 18 серпня 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
вселення в житловий будинок та
усунення перешкод у користуванні ним
та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Москаленківської сільської ради
Богуславського району Київської
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувшись до суду з
позовом, просить вселити його в
житловий будинок АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні житловим будинком шляхом
передачі йому ключів від вхідних
дверей.

Свої вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтовує
тим, що він з 24.03.1994 року зареєстрований
у житловому будинку АДРЕСА_1
(далі-спірний будинок), який належав
йому на праві приватної власності.
31.05.2002 року він подарував 1/2 частину
цього будинку дочці ОСОБА_3 -
відповідачу по справі, а іншу 1/2 частину
будинку він в 1999 році подарував іншій
дочці ОСОБА_4, яка в свою чергу 05.06.2002
року подарувала свою частину сестрі -
відповідачу ОСОБА_3 Тому на даний час
власником спірного будинку є
відповідач ОСОБА_3 При укладенні
договорів дарування у нього з дочками
була усна домовленість про те, що він
залишиться проживати в цьому будинку, а
вони будуть надавати йому матеріальну
допомогу на утримання. Однак, після
того, як відповідач ОСОБА_3 набула права
власності на весь спірний будинок, вона
почала перешкоджати йому проживати в
ньому. З цією метою відповідач ОСОБА_3
поміняла замки на вхідних дверях, тим
самим позбавила його можливості зайти
в будинок і там проживати. Як наслідок,
він вимушений проживати в прибудові до
будинку або у родичів, оскільки іншого
житла не має. Питання про виселення
його із спірного житлового будинку у
встановленому законом порядку не
вирішувалось, а тому дії відповідача
ОСОБА_3 щодо позбавлення його права на
проживання у вказаному будинку є
незаконними. Вищевказані обставини
підтверджуються письмовими
документами та можуть бути
підтверджені показами свідків.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 за
первісним позовом не погоджуючись з
вимогами ОСОБА_2, звернулась до суду із
зустрічним позовом, в якому просила
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування спірним будинком, зі
зняттям його з реєстраційного обліку,
посилаючись на те, що 31.05.2002 року
відповідач ОСОБА_2 нотаріально
подарував їй 1/2 частину спірного
будинку. Після укладення зазначеного
правочину ніякої домовленості про
матеріальне утримання відповідача не
було. 05.06.2002 року її сестра ОСОБА_4
подарувала їй іншу 1/2 частину спірного
будинку. В зв'язку з тим, що на той час у
неї з батьком - відповідачем ОСОБА_2
були нормальні відносини, вона в червні
2002 року передала йому ключі від
спірного будинку, де він проживав до
осені 2010 року. Починаючи з осені 2010 року
відносини з відповідачем ОСОБА_2
зіпсувались і стали напруженими,
оскільки він почав вимагати від неї
повернути йому подаровану частину
будинку для того, щоб подарувати цю
частину будинку своїй іншій дочці
ОСОБА_5. Із-за цього між ними виник
конфлікт, наслідком якого було те, що
відповідач ОСОБА_2 повернув її матері,
тобто своїй дружині - ОСОБА_6 ключі від
спірного будинку. Після цього,
відповідач ОСОБА_2 з січня 2011 року
перестав навідуватись до спірного
будинку. В період з січня 2011 року по
даний час відповідач ОСОБА_2 постійно
проживав разом з дружиною ОСОБА_6 або у
дочки ОСОБА_5, і тому вона проживаючи у
м. Мінську фізично не могла чинити
відповідачу перешкоди у користуванні
спірним будинком. Про факт того, що
відповідач ОСОБА_2 з січня 2011 року по
даний час не проживає в спірному
будинку, а проживає в АДРЕСА_2
підтверджується відповідними актами.
Крім того, перебуваючи на даний час у
неприязних відносинах з відповідачем,
вважає, що останній може знищити чи
пошкодити належний їй спірний будинок,
оскільки він не укладав з нею договір
найму (оренди) спірного будинку і не
бажає укладати.

В судовому засіданні позивач по
первісному позову ОСОБА_2 підтримав
свої вимоги посилаючись на вищевказані
обставини по пояснив, що він губив
ключі від спірного будинку, але скільки
раз не пам'ятає. Чи були у родичів інші
комплекти ключів від спірного будинку
він не знає. Після того, як відповідач
ОСОБА_3 замінила замки на дверях
будинку, він не звертався до неї і
просив новий комплект ключів від
будинку, тому що відповідач сама була
зобов'язана надати йому ці ключі,
оскільки обіцяла його доглядати та
обіцяла, що він буде постійно проживати
в цьому будинку. Щодо підписання
договору оренди будинку, то він
категорично відмовився його
підписувати, оскільки за комунальні
послуги він сплачує самостійно. Просив
у задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні
підтримала свої вимоги, посилаючись на
вищевказані обставини та пояснила, що
її батьки забезпечили всіх дітей
житлом, а саме: позивач ОСОБА_2
подарував 1/2 частину свого будинку, що
розташований в с. Москаленки
Богуславського району дочці ОСОБА_4, а
іншу 1/2 частину будинку подарував їй в
2002 році. Потім сестра ОСОБА_4 подарувала
їй свою 1/2 частину будинку, а вона в свою
чергу купила для сестри інший будинок.
Для старшої сестри ОСОБА_8 батьки
побудували будинок в м. Кагарлику, а
спадковий будинок матері був
подарований сестрі ОСОБА_9

Після оформлення на себе право
власності на спірний будинок вона
передала один комплект ключів від
будинку позивачу ОСОБА_2, другий
комплект матері ОСОБА_6, третій
комплект ключів надала сестрі ОСОБА_4, а
останній комплект залишила собі. Вона
не заперечувала проти того, що б
позивач ОСОБА_2 проживав у її будинку та
доглядав за ним, оскільки сама
проживала в м. Мінську республіка
Білорусь.

Проте, в період з 2002 року по даний час
позивач ОСОБА_2 фактично проживав:
спочатку разом з нею в м. Мінську біля
3-х місяців, потім він проживав разом з
матір'ю, тобто його дружиною в с.
Слобода Кагарлицького району, а після
того, як позивач посварився з дружиною
він переїхав проживати до дочки ОСОБА_8
в м. Кагарлик, де постійно проживає і по
даний час. В її будинку позивач ОСОБА_2
постійно ніколи не проживав, оскільки
спірний будинок не придатний для цього,
так як в ньому не має газу, груба
тріснула і тому взимку будинок не
опалюється. Позивач ОСОБА_2 іноді
приїжджав до спірного будинку для того,
щоб порибалити.

В 2009 році вона поміняла замки в дверях
будинку, оскільки вони вже були старі і
ржаві, тому не зачинялись. Крім того, на
той час позивач загубив свій комплект
ключів. Змінивши замки вона нові ключі
надала позивачу для того, щоб він
доглядав за будинком, оскільки у неї не
було такої можливості, так як
приїжджала в Україну один раз на рік і
проживала у своєї матері в с. Слобода
Кагарлицького району або у своєму
будинку в с. Москаленки Богуславського
району. Сестра ОСОБА_8 була ображена на
неї за те, що позивач ОСОБА_2 в 2002 році
подарував їй частину спірного будинку,
а не сестрі, тому в 2009 році перебуваючи
в будинку матері вона посварилась із-за
цього з сестрою та позивачем, який
кинув їй ключі від спірного будинку та
відмовилась за ним доглядати.

Коли вона в 2010 році, приїхала з Мінську
до свого будинку в с. Москаленки, то
дізналась, що її сестра ОСОБА_8 разом з
позивачем звертались до сільської ради
та отримали рішення, згідно якого
забрали у неї частину земельної
ділянки біля будинку та частину
земельної ділянки біля річки і бажають
забрати ще будинок. Крім того, вона
побачила біля будинку безлад, оскільки
позивач ОСОБА_2 вживав спиртні напої та
водив до будинку різних осіб. Також їй
стало відомо про те, що без її дозволу
до будинку приїжджала сестра ОСОБА_8
разом зі своїми дітьми. Тому вона не
почуває себе власницею цього будинку.
Не дивлячись на конфлікт з сестрою
ОСОБА_8, яка через позивача бажає
забрати у неї спірний будинок, вона не
заперечує проти того, щоб позивач
проживав та доглядав за її будинком і
тому запропонувала йому укласти
договір оренди, але він категорично
відмовився від цього. Просила
відмовити у задоволенні первісного
позову.

Представник Москаленківської
сільської ради, Богуславського району
Київської області - відповідач по
зустрічному позову ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснив, що він працює
головою села Москаленки. Приблизно в 2009
році позивач ОСОБА_2 звернувся до
сільської ради із заявою про
приватизацію земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, що розташована біля
спірного будинку, посилаючись на те, що
він в ньому зареєстрований, але йому
було відмовлено, оскільки власником
будинку є ОСОБА_3 Після цього, позивач
ОСОБА_2 вдруге звернувся до сільської
ради із заявами про отримання у
власність земельної ділянки, що
розташована біля спірного будинку та
земельної ділянки, що розташована біля
річки, якими користувалась його дочка
ОСОБА_3, зазначивши, що ці земельні
ділянки призначені для ведення
особистого селянського господарства.
Враховуючи те, що родичі позивача, а
саме: дочка ОСОБА_8 та її чоловік
постійно приїжджали із м. Кагарлика та
вчиняли сварки і тиснули на сільську
раду, посилаючись на те, що власник
спірного будинку проживає в іншій
державі. Щоб уникнути конфлікту,
сільська рада задовольнила заяви
позивача ОСОБА_3 та вищевказані
земельні ділянки були розділені між
позивачем та відповідачем.

В 2009 році він бачив позивача на
території с. Москаленки, оскільки
останній приїжджав рибалити. Крім того,
в 2012 та 2013 роках він бачив позивача
ОСОБА_2, який хотів полагодити
електрику в будинку. В період з 2002 року
по даний час позивач ніколи не
звертався до сільської ради з приводу
скарг щодо існування перешкод у
користуванні житловим будинком, та на
те що він вимушений проживати в сараї.
Також по цьому питанню скарг до
сільської ради від сусідів не
надходило.

Рішенням Богуславського районного
суду Київської області від 18 серпня 2014
року у задоволенні первісного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення в
житловий будинок АДРЕСА_1 та усунення
перешкод у користуванні ним,
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Москаленківської
сільської ради, Богуславського району
Київської області про визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право на користування
жилим приміщенням, яке розташовано за
адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Стягнення судових витрат залишено без
задоволення.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення. Яким задовольнити
його позовні вимоги.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона не
обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції було
встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_2 до 1994 року проживав у с.
Слобода разом з дружиною. Даний будинок
є спадщиною матері, який був
подарований інший сестрі. Після 1994 року
батьки спільно не проживають. В
спірному будинку відповідач ОСОБА_3
змінювала замки два чи три рази, у кого
знаходились ключі від будинку їй не
відомо, але коли відповідач останній
раз змінила замки, то ключі позивачу не
давала. В спірному будинку залишились
особисті речі позивача, але відповідач
винесла їх з будинку та спалила. З
жовтня 2010 року позивач ОСОБА_2 проживає
у неї в м. Кагарлику. Її дуже образило,
що відповідач так повелась з позивачем,
та образило те, що позивач вирішив
питання про дарування будинку не
порадившись з нею. Коли відповідач
приїхала з Белорусії і повідомила, що
бажає продати спірний будинок, тоді
позивач звернувся до неї за допомогою,
і вона допомогла йому звернутися до
суду з даним позовом.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що згідно копії паспорту
(а.с. 4) та довідки № 276, виданої 14.11.2013
року виконкомом Москаленківської
сільської ради (а.с. 8) вбачається, що
позивач ОСОБА_2 з 24.03.1994 року
зареєстрований в АДРЕСА_1.

Згідно договорів дарування від 31.05.2002
року та від 05.06.2002 року (а.с. 6, 7, 33-36)
вбачається, що відповідач ОСОБА_3
набула права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

Згідно Держаних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 019158 та серії ЯЛ № 019159, на підставі
рішення Москаленківської сільської
ради від 25.02.2010 року, позивач ОСОБА_2
набув право власності на дві земельні
ділянки площею 0,1003 га та площею 0,0773 га,
що розташовані: АДРЕСА_1 які призначені
для ведення особистого селянського
господарства ( а.с. 169, 170).

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Нових доказів або обставин, які б могли
призвести до скасування рішення суду,
передбачених вимогами ст. 309 ЦПК
України, апелянт не надав.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богуславського районного суду
від 18 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: