Справа №461/2480/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року Галицький районний
суд м.Львова в складі: головуючої судді
- Волоско І.Р., при секретарі - Козак Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ТЗОВ "Міра і К" про
відшкодування моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом про стягнення з відповідача
ТЗОВ”Міра і К" моральної шкоди в сумі 50
000 ,00 грн., покликаючись на те, що
26.10.2013р. біля 11.50 год. водій маршрутного
таксі №25 д.н.з. НОМЕР_1, слідуючи
напрямком з ТРЦ "Кінг Крос Леополіс" до
автостанції №2 на зупинці транспортних
засобів, що на перехресті вулиць
Люблінська-Виговського в м.Львові,
побачивши інваліда , не зупинився на
місці зупинки, а відвернувшись в
сторону , продовжив рух; в подальшому
все -таки зупинився за межами зупинки з
метою висадки пасажира і позивач встиг
заскочити у маршрутку; в салоні
транспортного засобу водій почав
кричати та емоційно некоректно вести
себе по відношенню до пасажира ОСОБА_1 ;
не видав квитка за проїзд, який
пасажиром був оплачений. В подальшому
водій , прізвище якого він не міг
з"ясувавти, т.я. невірно був зазначений
номер диспетчерської служби, почав
вести себе ще брутальніше, погрожував
фізичною розправою . Позивач вважає, що
дії водія є виявом дискримінації по
відношенню до інвалідів та порушують
норми Закону України "Про засади
запобігання та протидії дискримінації
в Україні" ; систематичне порушення
підприємством - перевізником
ТЗОВ”Міра і К" правил перевезення
пасажирів , неналежно надані послуги з
перевезення пасажирів завдали йому
психологічних та фізичних, моральних
страждань. Просить у позові визнати
протиправними дії водія маршрутного
таксі; принести вибачення у письмовій
формі за понесені моральні страждання;
зобов"язати відповідача провести
відповідну виховну роботу серед водіїв
про неприпустимість явищ
дискримінації щодо інвалідів та осіб
похилого віку; зобов"язати відповідача
розмістити у "Кутку споживача"
достовірний номер диспетчерської
служби, тощо; зобов"язати видавати
водіям бейжики та рекомендувати
ТЗОВ”Міра і К" встановити
диференційовані штрафні санкції щодо
порушників правил перевезення та
трудової дисципліни, тощо.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав , просить такий
задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача
ТЗОВ”Міра і К" проти позову заперечила
та пояснила, що аналіз поведінки водія
маршрутного таксі під час конфлікту
26.10.2013р. з боку позивача носить
суб"єктивний характер ; і сама
конфліктна ситуація первинно
спровокована самим позивачем. Вважає,
що правових підстав для відшкодування
моральної шкоди немає , всі докази
ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях, і не
мають жодного доказового
підтвердження. Факт притягнення водія
ОСОБА_2 до дисциплінарної
відповідальності носить виключно
запобіжний і попереджувальний
характер щодо унеможливлення в
майбутньому виникнення конфліктних
ситуацій із пасажирами за участі
водіїв. Просить у позові відмовити.

Суд, з"ясувавши обставини
справи, заслухавши доводи сторін , та
проаналізувавши докази, вважає, що
позов слід задоволити частково,
виходячи із наступного .

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК
України , кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання; кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства; кожна особа
має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу;
способом захисту цивільного права та
інтересу, посеред іншого, є також
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв"язку із
протиправною поведінкою щодо неї самої
, членів її сім"ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода , завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Як випливає із змісту положень
Постанови Пленуму Верховного суду
України " Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
немайнової шкоди " №4 від 31.03.1995р. , під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може
полягати у приниженні честі, гідності,
престижу або ділової репутації,
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушенні права
власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Щодо розміру відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, то такий
визначається залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості .

Відповідно до ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду,завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
службових обов"язків.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
інвалідом 2 - ої групи. 26.10.2013р. між ним та
водієм маршрутного таксі №25 д .н.з.
НОМЕР_1, який належить підприємству -
перевізнику ТЗОВ "Міра і К" виник
конфлікт , який полягав у наступному.

Позивач здійснив посадку до
маршрутного таксі на зупинці на
перехресті вулиць
Люблінська-Виговського в м.Львові . У
суду немає об"єктивних даних вважати,
що водій ОСОБА_2, побачивши , що позивач,
який зупиняв маршрутне таксі , кульгає,
свідомо відвернувся і продовжив рух .
Такі доводи ОСОБА_1 носять суб"єктивний
характер і відображають лише його
внутрішнє бачення перебігу події ; за
наведеним описом події неможливо
достовірно оцінити поведінку водія на
предмет не зупинення транспортного
засобу інваліду. Відтак, немає
правових підстав вважати, що , в даному
випадку , мало місце порушення норм
Закону України "Про засади запобігання
та протидії дискримінації в Україні",
якими передбачено заборону вчинення
дискримінаційних дій у передбачених
Законом формах стосовно окремої особи
чи групи осіб, зокрема, за ознаками
інвалідності.

Відповідно до п.12 ст.1 Постанови
КМ України №176 від 18.02.1997р. "Про
затвердження Правил надання послуг
пасажирського та автомобільного
транспорту", пасажир - особа, якій
надається послуга з перевезення
транспортним засобом.

Відповідно до Закону України "Про
захист прав споживачів", споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Норма ст.4 Закону визначає,що
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на: захист своїх прав
державою; належну якість продукції та
обслуговування;безпеку продукції;
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця);
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону.

Судом не встановлено порушення
водієм вимог підпункту 10 пункту 145
Правил , згідно яких перевізник
зобов"язаний здійснювати перевезення
пасажирів з квитками і пасажирів, яким
згідно із законодавством надано пільги
щодо плати за проїзд. Підпункт 16 пункту
147 Правил зобов"язує водія автобуса
продавати квитки пасажирам до початку
руху автобуса у передбачених законом
випадках. Єдиним доказом проїзду
пасажира у конкретному транспортному
засобі та здійснення оплати за надану
послугу є квиток .

Позивачем не надано доказів
щодо порушень його права в частині
відмови у пільговому проїзді на
маршруті №25 у транспортному засобі
д.н.з.НОМЕР_1 26.10.2013р.

Разом з тим, Правилами п.п.145,147
передбачено: перевізник зобов"язаний
забезпечити дотримання водіями вимог
законодавства про автомобільний
транспорт та захист прав споживачів ;
водій зобов"язаний чемно поводитись із
пасажирами.

Із аналізу обставин
конфліктної ситуації між водієм ОСОБА_2
і пасажиром ОСОБА_1, яка мала місце
26.10.2013р. випливає, що водій по
відношенню до пасажира вів себе
нетактовно, його опанували надмірні
емоції , що за кермом транспортного
засобу є неприпустимим; водій на вимогу
пасажира не назвався, а також в салоні
транспортного засобу була відсутня
інформація диспечерської служби
експлуатації і безпеки руху
перевізника ТЗОВ "Міра і К". На місці
висадки пасажира водій почав ображати
ОСОБА_1, обурюватись його законними
вимогами щодо надання необхідної
інформації для пасажира , яка
передбачена Правилами надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту , що є прямим порушенням
прав споживача, які потребують
судового захисту у спосіб
відшкодування завданої моральної
шкоди .

Як вбачається із матеріалів
справи, наказу №19 від 06.11.2013р.
відповідач ТЗОВ " Міра і К" визнає факт
порушення правил перевезення
пасажирів , а також неналежного
виконання своїх обов"язків водієм
ОСОБА_2, за що його притягнено до
дисциплінарної відповідальності та
оголошено догану.

При визначенні розміру такої
суд враховує положення вищенаведених
норм закону, а також те, що позивач є
інвалідом 2-ої групи , внаслідок
конфлікту переніс душевні хвилювання,
психологічний стрес; була принижена
його гідність , порушений звичний
життєвий уклад. Суд вважає, що розмір
моральної шкоди в 1 000 грн. буде
відповідати засадам розумності,
виваженості та

справедливості .

Щодо інших вимог позивача , зокрема ,
принести вибачення у письмовій формі
за понесені моральні страждання;
зобов"язати відповідача провести
відповідну виховну роботу серед водіїв
про неприпустимість явищ
дискримінації щодо інвалідів та осіб
похилого віку; зобов"язати відповідача
розмістити у "Кутку споживача"
достовірний номер диспетчерської
служби, тощо; зобов"язати видавати
водіям бейжики та рекомендувати
ТЗОВ”Міра і К" встановити
диференційовані штрафні санкції щодо
порушників правил перевезення та
трудової дисципліни, тощо, то такі не
входять у предмет спору щодо
відшкодування моральної шкоди . Сам
факт відшкодування судом моральної
шкоди і є способом захисту порушеного
права позивача. Щодо недоліків в роботі
відповідача , викладених ОСОБА_1 в
доводах позовної заяви, то суд ,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню порушення
, може постановити окрему ухвалу і
направити її відповідним особам чи
органам для вжиття заходів щодо
усунення цих причин та умов.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.15,16,23,1167, 1172 ЦК
України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ТЗОВ "Міра і К" на
користь ОСОБА_1 1 000 грн. моральної
шкоди.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з відповідача
ТЗОВ”Міра і К" на користь держави
судовий збір в сумі 243.60 грн.

Термін оскарження рішення суду -
10 днів з моменту його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Галицький районний суд м.Львова.

Суддя І.Р.Волоско.