Справа №589/5153/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковенко В. В.Номер
провадження 22-ц/788/1578/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 56
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Бойка В. Б. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Казенного підприємства
«Шосткинський казенний завод
«Імпульс»

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 22 липня 2014 року

у справі за позовом Казенного
підприємства «Шосткинський казенний
завод «Імпульс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про відшкодування шкоди, заподіяної
нестачею товарно-матеріальних
цінностей,

в с т а н о
в и л а :

04 вересня 2013 року КП «ШКЗ «Імпульс»
звернулося із позовами до ОСОБА_3 (т.1
а.с.2-4) та до ОСОБА_4 (т.1 а.с.60-62), які були
ухвалою суду від 14 жовтня 2013 року (т.1
а.с.56-57) об'єднані в одне провадження.

Уточнені вимоги (т.2 а.с.93) позивач
мотивував тим, що комірник ОСОБА_3 та
старший комірник ОСОБА_4 неналежно
виконуючи трудові обов'язки та
усупереч укладених кожною договорів
про повну матеріальну
відповідальність, допустили розтрату
ввіреного майна на складі по
зберіганню металовідходів (41018). Так,
проведеною 23 липня 2013 року
позачерговою інвентаризацією було
виявлено нестачу брухту кольорового
металу: 1387,2 кг «мідь2» та 962 кг «нікель 6,
МН95-5» загальною вартістю 112761 грн. 60 коп.

КП «ШКЗ «Імпульс» просило стягнути з
кожної відповідачів по 56380 грн. 80 коп.
матеріальної шкоди та в рівних частках
повернення судового збору.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 22 липня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі (т.2 а.с.150-153) КП
«ШКЗ «Імпульс» посилаючись на
неповноту з'ясування обставин,
невідповідність висновків фактичним
обставинам та порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Доводить, що відповідачі систематично
допускали порушення п.2.1, 2.2, 2.12, 2.15
робочої інструкції щодо забезпечення
зберігання матеріальних цінностей, що
призвело до нестачі, а тому на підставі
укладених договорів повинні нести
повну матеріальну відповідальність.

Заслухавши пояснення представника
підприємства, дослідивши матеріали
справи та перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та
убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3,
1960 року народження, з 31 липня 1978 року
працювала на різних посадах в КП «ШКЗ
«Імпульс» (раніше - Завод ім.50-річчя
Великої Жовтневої соціалістичної
революції), зокрема з 20 березня 1998 року
комірником складу лакофарб ВМТП (т.1
а.с.5-6, 7, 8-12).

ОСОБА_4, 1951 року народження, з 27 червня
1970 року також працювала у цьому ж
підприємстві, зокрема, на посадах
комірника з 01 грудня 1981 року, а 13
вересня 2010 року звільнилась за власним
бажанням. 28 грудня 2010 року вона знову
прийнята на роботу в КП «ШКЗ «Імпульс»
старшим комірником складу по
зберіганню металовідходів (т.1 а.с.63-65).

Наказом від 31 травня 2012 року №677к
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за їх особистими
заявами, з 01 червня 2012 року переведено,
відповідно, комірником та старшим
комірником складу по зберіганню
металовідходів (склад 41018) складів
відділу матеріально-технічного
постачання (т.1 а.с.13-16).

У 2012 році з ними укладались
індивідуальні договори про повну
матеріальну відповідальність (т.1 а.с.21,
75).

Згідно з наказом по підприємству від 30
січня 2013 року №46, до 15 квітня 2013 року
проведено реструктуризацію складів
відділу матеріально-технічного
постачання, зокрема об'єднано склад по
зберіганню кольорових металів (код 41002)
і склад по зберіганню металовідходів
(код 41018) та організовано новий склад -
по зберіганню кольорових металів та
металовідходів з кодом 41002 (т.2 а.с.46).

У зв'язку з названою реструктуризацією,
наказом від 11 квітня 2013 року №558к
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за їх згодою з 15 квітня
2013 року переведені, відповідно,
комірником та старшим комірником цього
новоствореного складу 41002 (т.1 а.с.17-19).

Кожна з них 15 квітня 2013 року окремо
уклала з роботодавцем договір про
повну матеріальну відповідальність

Відповідно до цих договорів ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 зобов'язувались: забезпечити
цілісність матеріальних цінностей, що
їм передані за інвентаризаційним
описом складу №41002 станом на 15 квітня
2013 року та виконувати усі встановлені
правила приймання, зберігання,
відпускання і кількісного обліку
матеріальних цінностей, надавати у
встановлений строк звітність за
затвердженою формою; у випадку
виявлення нестачі матеріальних
цінностей, наднормативного природного
зменшення або їх псування з їх вини -
відшкодувати повну вартість таких
матеріальних цінностей (т.1 а.с.22, 76).

На підставі вищезгаданого наказу від 30
січня 2013 року №46, в період з 01 по 11
квітня 2013 року комісією у складі
начальника бюро ВМТП Шульженко Т.К.,
інженера Жилюк Д.В., бухгалтера
Півненко Р.В., у присутності ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 була проведена інвентаризація
товарно-матеріальних цінностей складу
41018, якою встановлено фактична
наявність облікованих на складі
кольорових металів (т.1 а.с.81-87).

Права та обов'язки відповідачів
визначено робочою інструкцією
комірника складського господарства
ВМТП, затвердженою директором КП «ШКЗ
«Імпульс» 20 вересня 2010 року, факт
ознайомлення з якою вони засвідчили
своїми підписами на звороті даного
документу (т.1 а.с.23-26, 77-80).

На підприємстві наказами від 23 жовтня
2012 року №466 та від 25 квітня 2013 року №195
на 2013 рік встановлений скорочений
чотириденний робочий тиждень (з
неробочим днем - п'ятниця) (т.2 а.с.198, 199).

ОСОБА_3 в період з 08 по 22 липня 2013 року
перебувала у щорічній відпустці, однак
наказ про її заміщення не видавався (т.2
а.с.196, 247, 248).

Як визнали сторони, у четвер 18 липня 2013
року при відвантаженні у першій
половині робочого дня зі складу металу
старший комірник ОСОБА_4 виявила
нестачу кольорових металів, про що вона
доповіла керівництву підрозділу і
помічнику директора по МТЗ та
перевезеннях.

Наступного ж робочого дня - в понеділок
22 липня 2013 року директор КП «ШКЗ
«Імпульс» видав наказ №354 про
проведення на складі 41002 (будівля М-21)
позачергової інвентаризації та
визначив склад цієї комісії (т.1 а.с.20, 73).

Як вбачається з інвентаризаційних
описів товарно-матеріальних цінностей,
складених вказаною комісією,
інвентаризація проводилась у період з
23 по 25 липня 2013 року, різниця в
наявності брухту кольорових металів за
період з 11 квітня 2013 року по 23 липня 2013
року складає 1387,2 кг «мідь 2», 962 кг
«нікель 6, МН95-5». З цим фактом
відповідачки погодились, поставивши
свої підписи у вказаних описах (т.1
а.с.81-93).

Згідно з проведеним КП «ШКЗ «Імпульс» 31
липня 2013 року розрахунком розміру
збитків від нестачі вказаних
матеріальних цінностей, підприємству
завдано шкоду в сумі 112761 грн. 60 коп. (т.1
а.с.40, 94).

Висновокм суб'єкта оціночної
діяльності ФОП «ОСОБА_8.» від 29 жовтня
2013 року №14-10/13 завдані підприємству
збитки від нестачі брухту кольорових
металів визначено у розмірі 113455 грн. 20
коп. (т.1 а.с.213-221).

Відмовляючи за таких у цілому
правильно встановлених обставин у
задоволенні позову, суд першої
інстанції вважав, що позивач не довів
наявності в діях відповідачів ознак
винності та протиправності, які
призвели до нестачі та їх причетності
до цього, а тому не вбачав законних
підстав для покладення на цих
працівників матеріальної
відповідальності за завдану
підприємству нестачею шкоду.

Однак такі висновки місцевого суду не
відповідають зібраним доказам,
суперечать фактичним обставинам і
ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм матеріального права.

Так, враховуючи повнолітній вік
відповідачок, характер виконуваних
ними робіт, а також що посади які вони
займали відносяться до відповідного
Переліку, затвердженого постановою
Державного комітету РМ СРСР з праці та
соціальних питань і Секретаріатом
ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24,
укладення підприємством з кожною
письмових договорів про індивідуальну
повну матеріальну відповідальність
узгоджується з положеннями ст.135-1 КЗпП
України.

В силу ст.135-2 КЗпП України укладення
договору про колективну матеріальну
відповідальність є правом, а не
обов'язком сторін, однак відповідачки
на укладенні саме такого договору не
наполягали.

Відповідно до ст.138 КЗпП України для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 цього Кодексу, а саме:
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Згідно з п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Як убачається з п.2.1 вищеназваної
Робочої інструкції, комірник щоденно
при прийманні від охорони і відкритті
складського приміщення отримує в
караулі пенал з ключами, перевіряє на
пульті в караулі стан сигналізації,
спільно зі стрілком ВОХР оглядає стан
складського приміщення (стіни, вікна,
замки, пломби, (печатки) і т.д.).
Зобов'язаний щоденно відкривати і
перевіряти наявність матеріалів на
ввіреному складі. При відсутності
слідів пошкодження на складському
приміщенні приймає склад, про що робить
запис в журналі приймання-здачі
приміщень під охорону і відкриває
склад.

Склад, у якому працювали відповідачки,
знаходиться на допоміжній території
підприємства, яка обнесена огорожею із
залізобетонних плит висотою 3 м та
охороняється підрозділом ВОХР. Вхід
(в'їзд) на цю територію здійснюється по
перепусткам (т.1 а.с.120, т.2 а.с.229).

Приміщення складу (ангар М-21) у 2013 році
пройшло паспортизацію, виконану
Державним підприємством «Макіївський
державний проектний інститут» (т.1
а.с.187, т.2 а.с.228, 230-237), воно обладнано
замками, щоденно опечатується та
ставиться на сигналізацію, яка
підключена до централізованого пульту
ВОХР (т.2 а.с.219-225).

У період з часу останньої
інвентаризації та передачі майна під
відповідальність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (15
квітня 2013 року) до дня виявлення
нестачі (18 липня 2013 року) випадків злому
замків, порушення печаток чи
спрацювання охоронної сигналізації на
складі не зафіксовано (т.2 а.с.213-218, 226).

Викладене спростовує доводи
відповідачів про неналежний стан
приміщення, запірних пристроїв та
неодноразове спрацювання
сигналізації. Вони не надали жодних
доказів того, що звертались з цього
приводу до відповідальних осіб, а
доповідна ОСОБА_4 датована лише 08
серпня 2013 року (т.1 а.с.121), тобто значно
пізніше виявленої нестачі.

Звернення КП «ШКЗ «Імпульс» до
правоохоронних органів по факту
виявленої нестачі брухту кольорових
металів та відкриття, з внесенням 30
липня 2013 року до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, кримінального
провадження №000166 за ознаками
злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК
України, досудове слідство по якому
перебувало провадженні слідчого
відділу Шосткинського МВ УМВС України
в Сумській області, а 01 вересня 2014 року
спрямоване до органів прокуратури для
визначення підслідності (т.1 а.с.155, 232, т.2
а.с.21, 22, 239), вказаних висновків не
спростовують оскільки факти скоєння
розкрадання чи іншого злочину,
пов'язаного з даною нестачею, можуть
бути встановлені лише вироком суду, що
набрав законної сили.

Пунктами 2.2, 2.10, 2.12 Робочої інструкції
комірника визначено його обов'язок
приймати на склад матеріально-технічні
цінності шляхом зважування,
перерахунку і заміру, забезпечити
умови зберігання; щоденно вести
кількісний облік матеріалів;
періодично, не чекаючи інвентаризації,
вибірково проводити звірку фактичних
залишків матеріалів з карточкою
складського обліку.

У пункті 2.15 йдеться про обов'язок
даного працівника, при виході у
відпустку всі товарно-матеріальні
цінності передати особі, призначеній
на заміщення.

Однак, маючи тривалий стаж роботи за
даною професією та будучи досвідченими
комірниками, вищевказані пункти цієї
Робочої інструкції відповідачки
порушили та не вели щоденно кількісний
облік матеріалів, не проводили
періодично вибірково звірку фактичних
залишків матеріалів з карточкою
складського обліку, а ОСОБА_3 не
наполягала на призначенні іншої особи
для її заміщення та пішла у відпустку,
не передавши товарно-матеріальні
цінності іншій відповідальній особі.

До того ж, усупереч п.2.1 Робочої
інструкції, при відкритті 18 липня 2013
року складу ОСОБА_4 не перевірила
візуально наявність матеріалів на
ввіреному складі. Про це (за наявності
факту нестачі) свідчить відсутність
відповідних записів у журналі
приймання і здавання приміщень… (т.2
а.с.213-218) і та обставина, що розташування
металу дозволяло вільно його оглянути,
оскільки до п.3.6 Інструкції з охорони
праці (т.2 а.с.208-211) мідь-2 зберігалась у
відкритих металевих контейнерах
розмірами 750х1120х710 мм, які
розташовувались в один ярус, а нікель-6
у відкритих металевих контейнерах
розмірами 480х55х750 мм, розташованих у два
яруси, причому зазор між нижнім та
верхнім контейнером складав 120 мм (т.2
а.с.212).

Колегія суддів приходить до висновку,
що такі винні порушення трудових
обов'язків відповідачами знаходяться у
прямому причинному зв'язку з нестачею,
що завдала матеріальних збитків
підприємству, їх спільних умисних дій
не встановлено. а тому в силу ч.1,2 ст.130,
п.1 ч.1 ст.134, ст.ст.135-1, 138 КЗпП України
повинні відшкодувати пряму дійсну
шкоду в рівних частках кожна.

У той же час, колегія суддів звертає
увагу і на конкретну обстановку за якої
таку шкоду було заподіяно.

Так, чергові відпустки та відпустки без
збереження заробітної плати (т.2
а.с.124-126, 128-130) надавались ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, незважаючи на те, що вони
товарно-матеріальні цінності не
передавали іншим особам, які повинні
були призначатись на заміщення, а
накази про їх заміщення роботодавцем
взагалі не видавались.

В силу п.2.1, 2.3., 2.7, 2.15 посадової
Інструкції, до обов'язків помічника
директора з матеріально-технічного
комплектування і перевезень
відноситься організація робіт
складського господарства по
збереженню сировини і контроль за
роботою підлеглих йому керівників та
служб у цій сфері (т.1 а.с.157-161).
Безпосередній контроль за роботами
працівників складського господарства
ВМТП, за обліком і збереженням
матеріально-товарних цінностей, а
також за дотриманням підлеглим
персоналом трудової та виробничої
дисципліни покладено пунктами п.1.3, 2.1,
2.3, 2.5, 2.7, 2.10, 2.13, 2.15, 2.28, 2.35 відповідної
посадової Інструкції на заступника
начальника складського господарства
(т.1 а.с.162-166).

Проте, всупереч вказаних вимог стан
виконання ними посадових обов'язків
щодо збереження кольорових металів
належним чином не контролювався, що в
певній мірі сприяло виникненню
нестачі.

Крім того, представник підприємства
визнала, що протягом робочого часу до
складу мали можливість вільного
доступу інші особи, які працювали на
допоміжній території підприємства або
отримували на складах продукцію, отже
роботодавець не створив належних умов,
які б забезпечили збереження
матеріальних цінностей. На користь
цього висновку вказують і ті обставини,
що після виявлення нестачі ці недоліки
стали усуватись шляхом видачі наказів
від 29 липня 2013 року №365 щодо вжиття
заходів по посиленню охорони складу М-21
та від01 жовтня 2013 року №462 про
проведення у даному складі щомісячних
інвентаризацій (т.1 а.с.118, 129, 130).

Середня заробітна плата ОСОБА_3 на
посаді прибиральника виробничих
приміщень за становить 1166 грн. 88 коп. З
квітня 2010 року, вона являється
пенсіонером за списком №1 (розмір
пенсії 994 грн.). У складі сім'ї має
престарілу матір 1933 року народження (т.2
а.с.85, 94, 200).

ОСОБА_4 з 28 листопада 2013 року
звільнилась з роботи та отримує пенсію
розміром 1100 грн.. Її чоловік, 1950 року
народження також є пенсіонером,
отримує пенсію пенсію 1053 грн. в місяць
(т.2 а.с.77, 80, 197).

Вказані обставини свідчать про
скрутний майновий стан обох
відповідачок, злочинних корисливих дій
з їх боку не встановлено.

За таких виключних обставин, колегія
суддів вважає необхідним відповідно до
ч.1, 2 ст.137 КЗпП України зменшити на 50%
розмір відшкодування з кожної з
відповідачів.

Такі висновки узгоджуються з
роз'ясненнями наданими у пунктах 3, 8, 11,
12, 16, 19 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29 грудня 1992 року №14
«Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками».

Розмір дійсної прямої шкоди правильно
визначено оцінювачем ФОП «ОСОБА_8.» -
113455,20 грн., що узгоджується з
положеннями нормативних актів на які
він послався, та про які вказували
відповідачі. Проте остаточно уточнивши
04 березня 2014 року позовні вимоги,
позивач просив стягнути тільки 112761,60
грн., тому діючи в межах позовних вимог,
колегія суддів при обрахунку належної
до стягнення з кожної відповідачки
суми виходить саме з цього заявленого
до відшкодування розміру.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову та стягнення з
кожної з відповідачів на користь
позивача по 28190 грн. 40 коп. (112761 грн. 60
коп. х 50%).

При частковому (на 50%) задоволенні
позову та апеляційної скарги КП «ШКЗ
«Імпульс», на його користь з
відповідачів відповідно до ч.5 ст.88,
ст.316 ЦПК України слід стягнути
пропорційно до розміру задоволених
вимог понесені витрати по сплаті
судового збору (т.1 а.с.1, т.2 а.с.161) у
рівних частках з кожної: за розгляд
справи у суді першої інстанції по 281
грн. 90 коп. (1127,62 грн. х 50% : 2) та за
апеляційний перегляд по 140 грн. 95 коп.
(563, 81 грн. х 50% : 2), всього - по 422 грн. 85
коп. з кожної.

Керуючись ст.ст.88, 303, п.2 ч.1 ст.307, п.3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу Казенного
підприємства «Шосткинський казенний
завод «Імпульс» задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 22 липня 2014
року в даній справі скасувати та
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Стягнути на користь Казенного
підприємства «Шосткинський казенний
завод «Імпульс» з ОСОБА_3 28190 грн. 40 коп.
матеріальної шкоди та 422 грн. 85 коп. у
повернення судового збору.

Стягнути на користь Казенного
підприємства «Шосткинський казенний
завод «Імпульс» з ОСОБА_4 28190 грн. 40 коп.
матеріальної шкоди та 422 грн. 85 коп. у
повернення судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -