Справа №576/703/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Демченко О.С.Номер
провадження 22-ц/788/1720/14 Суддя-доповідач -
Рибалка В. Г. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 22 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за
договором позики та звернення
стягнення на заставлене майно у
вигляді квартири,

в с т
а н о в и л а :

Рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 22 серпня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 було
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції при ухваленні рішення
норм матеріального та процесуального
права. Просить скасувати рішення
Глухівського міськрайонного суду
Сумської області від 22 серпня 2014 року
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що 12
березня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було укладено договір позики згідно
якого відповідачка позичила у
позивачки 100 000 грн., які зобов'язалась
повернути готівкою у строк до 12 квітня
2010 року. За умовами п. 3 зазначеного
договору сторона, винна в неповерненні
чи несвоєчасному поверненні грошей,
як і сторона, винна у відмові в
прийнятті грошей після належного
повідомлення про це має сплатити
штраф в сумі 50 грн. за кожний день
прострочки. 12 березня 2010 року між
сторонами по справі було укладено
договір застави, яким забезпечується
виконання зобов'язання, що виникло у
ОСОБА_4 на підставі договору позики,
посвідченого Глухівською міською
державною нотаріальною конторою 12
березня 2010 року за р. № 406 на суму 100 000
грн., з обумовленим в основному
договорі строком повернення боргу - до
01 червня 2012 року. Предметом застави є
квартира АДРЕСА_1. Загальна площа
вказаної квартири складається з
однієї житлової кімнати жилою площею
17,6 кв.м., загальною площею 32,6 кв.м.
ОСОБА_4 після укладення договору т
позики не сплачувала позивачці будь -
які гроші на повернення позики.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення позивачки,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст. 590 ЦК України, звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом. У разі
ліквідації юридичної особи -
заставодавця заставодержатель набуває
право звернення стягнення на
заставлене майно незалежно від
настання строку виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою. У
разі часткового виконання боржником
зобов'язання, забезпеченого заставою,
право звернення на предмет застави
зберігається в первісному обсязі. Якщо
предметом застави є дві або більше
речей (два або більше прав), стягнення
може бути звернене на всі ці речі
(права) або на будь-яку з речей (прав) на
вибір заставодержателя. Якщо
заставодержатель зверне стягнення на
одну річ (одне право), але його вимогу не
буде задоволено в повному обсязі, він
зберігає право застави на інші речі
(права), які є предметом застави.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України, о. соба, яка
виконала зобов'язання після спливу
позовної давності, не має права
вимагати повернення виконаного, навіть
якщо вона у момент виконання не знала
про сплив позовної давності. Заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
клопотання про застосування строків
позовної давності було заявлено
відповідачем під час судових дебатів,
а тому у позивача не було можливості
висловити свою думку та надати
відповідні пояснення та докази в
обґрунтування своєї позиції не є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що за
умовами договору позики перебіг
строку позовної давності розпочався 13
квітня 2010 року, а тому позивачка
звернулась до суду з пропуском строку
позовної давності.

Ствердження ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення не
було взято до уваги те, що кінцевим
строком повернення коштів
відповідачкою є 01 червня 2012 року є
необґрунтованими, оскільки договір
застави є додатковим договором до
основного - договору позики. Зміни до
останнього щодо строку повернення
позики сторонами не вносились. В той же
час відповідачка наполягала на
виконанні боргових зобов'язань, а
позивачка навпаки категорично це
заперечувала.

Доводи апеляційної скарги про те, що
нотаріус, яка посвідчувала договори
позики і застави підтверджувала, що
строк виконання основного
зобов'язання за договором позики є
саме 01 червня 2012 року є безпідставними.
Позивачка звернулась до суду 24 березня
2014 року, тобто після спливу
визначеного ст. 257 ЦК України
загального строку позовної давності
як для основної вимоги про стягнення
позики так і для додаткової у вигляді
накладення стягнення на заставлену
квартиру.

Інші доводи апеляційної скарги не є
підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалено, з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 22 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: