Справа № 159/5838/14-ц
Провадження № 2/159/1341/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
27 жовтня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням-судді ВАСИЛЮКА О.С.,

за участю секретаря - БАКАЙ Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
Волинської обл. цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Ковельського
професійного ліцею про визнання
незаконним наказу Ковельського
професійного ліцею, його часткове
скасування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
вказаним позовом до Ковельського
професійного ліцею про визнання
незаконним наказу Ковельського
професійного ліцею, його часткове
скасування. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що вона працює у
Ковельському професійному ліцеї (далі -
ліцей, відповідач) на посаді майстра
виробничого навчання. 14.07.2014 р. по ліцею
було видано наказ № 54 - к/тр про
утримання з її зарплати без її згоди
грошових коштів в сумі 1290 грн. 70 коп., що
були нараховані за результатами
ревізії, на підставі ст. ст. 127, 130 - 138
КЗпП України. З таким наказом про
притягнення її до матеріальної
відповідальності вона не погоджується.
02.09.2014 р. їй стало відомо про порушення
її прав. Оспорюваний наказ вважає
незаконним і таким що підлягає
скасуванню, так як він виданий у
порушення ст. ст. 127, 233 КЗпП України, ст.
1215 ЦК України при відсутності на це: її
згоди, недобросовісності з її боку, що
призвела б до безпідставного
нарахування їй переплати зарплати; з
безпідставним посиланням на ст. ст. 130 -
138 КЗпП України. Просить позов
задовольнити, визнати оспорюваний
наказ протиправним, скасувати наказ
Ковельського професійного ліцею
№54-к/тр від 14.07.2014 року в частині
утримання з неї вищезазначеної суми.

В судове засідання позивач ОСОБА_2
не з'явилась, попередньо подавши суду
заяву в якій просить справу слухати у
її відсутності. Позов підтримує
повністю.

Представник відповідача Сорока Г.О.
в судове засідання не з'явилась,
попередньо подавши суду заяву в якій
просить справу слухати у її
відсутності. Просить у задоволенні
позову відмовити, оскільки даний наказ
був виданий на виконання вимоги
державної фінансової інспекції від
13.03.2014 року за №820-13/337.

Суд, дослідивши докази, зібрані у
справі, приходить до висновку, що
позов підставний та підлягає до
повного задоволення.

Судом встановлено наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Та обставина, що позивач працює у
ліцеї на посаді майстра з виробничого
навчання стверджується копією її
трудової книжки серії БТ-ІІ №7669104, що
заповнена 01.09.1993 року, представником
відповідача не оспорюється.

Як вбачається з копії оспорюваного
наказу № 54 - к/тр від 14.07.14 р. «Про
виконання вимоги по результатах
ревізії», виданого по Ковельському
професійному ліцею, у ньому, з
посиланням на акт ревізії від 25.02.2014 р.
Ковельської ОДПІ фінансово -
господарської діяльності ліцею за
період з 01.06.2011 р. по 01.12.2013 р., Наказ № 2 -
Д від 16.04.2014 р., постанову Волинського
окружного адмінсуду, наказано гол.
бухгалтеру провести утримання різних
сум із зарплат, серед інших, і позивача
- в сумі 1290 грн. 70 коп..

Так, відповідно до ст.127 КЗпП
України відрахування із заробітної
плати можуть провадитись тільки у
випадках, передбачених законодавством
України. Відрахування із заробітної
плати працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу без згоди
працівника:

1) для повернення авансу, виданого в
рахунок заробітної плати; для
повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок; для
погашення невитраченого і своєчасно не
повернутого авансу, виданого на
службове відрядження або переведення
до іншої місцевості; на господарські
потреби, якщо працівник не оспорює
підстав і розміру відрахування. У цих
випадках власник або уповноважений ним
орган вправі видати наказ
(розпорядження) про відрахування не
пізніше одного місяця з дня закінчення
строку, встановленого для повернення
авансу, погашення заборгованості, або з
дня виплати неправильно обчисленої
суми;

2) при звільненні працівника до
закінчення того робочого року, в
рахунок якого він вже одержав
відпустку, за невідроблені дні
відпустки. Відрахування за ці дні не
провадиться, якщо працівник
звільняється з роботи з підстав,
зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і
пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а
також при направленні на навчання та в
зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з
вини працівника підприємству,
установі, організації (стаття 136).

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_2 працює в Ковельському
професійному ліцеї майстром
виробничого навчання

Згідно акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
Ковельського професійного ліцею за
період з 01.06.2011 р. по 01.12.2013 р. від 25.02.2014 р.
№820-13/02 проведеної Ковельською
обласною державною фінансовою
інспекцією в порушення вимог
законодавства майстрам Ліцею
протягом 2011-2012 років встановлено
надбавку за вислугу років ОСОБА_2 в
розмірі 30% посадового окладу з 18.09.2013
року, а не з місяця, що настає за місцем,
коли виникло таке право, тобто з 01.10.2013,
що призвело до зайвого нарахування
вказаної надбавки на суму 77,40 грн.та
відповідно до зайвого перерахування
єдиного соціального внеску на суму 28,10
грн.

Крім того, безпідставне нарахування
надбавки за вислугу років призвело до
зайвої виплати майстрам заробітної
плати за час відпустки.

Як вказано у акті ревізії безпідставне
нарахування мало місце з вини
колишнього бухгалтера Ліцею.

13 березня 2014 року начальником
Ковельської ОДФІ сформовано та
направлено директору Ліцею вимогу про
стягнення зайво виплаченої майстрам
заробітної плати за час відпустки та
зайво нарахованої та виплаченої
надбавки за вислугу років.

Вказана вимога Ковельської ОДФІ
визнана постановою Волинського
окружного адміністративного суду від
26.06.2014 року правомірною.

На виконання цієї вимоги відповідачем
14 липня 2014 року видано оспорюваний
наказ №54-к/тр «Про виконання вимог по
результатах ревізії», в якому доручено
головному бухгалтеру провести
утримання із заробітної плати зокрема
ОСОБА_2 в розмірі 1290,70 грн, шляхом
відрахування не більше 20 % заробітку
починаючи не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівника.

Позивача ознайомлено із наказом 02
вересня 2014 року, з відрахуванням він не
погодився.

В судовому засіданні встановлено, що
мало місце відрахування коштів на
підставі п.1 ч.2 ст.127 КЗпП України як
зайво виплачених сум без згоди
працівника, не йшлося про
відшкодування шкоди, завданої
підприємству з вини працівника в
розумінні ст.136 КЗпП України. При цьому,
зайва виплата не пов'язана з
арифметичною помилкою, а викликана
невірним застосування бухгалтером
діючого на той час законодавства щодо
оплати праці.

Підтверджені ці обставини
і матеріалами ревізії.

Крім того, як роз'яснено у п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» № 13
від 24 грудня 1999 року при вирішенні
спорів, пов'язаних із застосуванням
ст.127 КЗпП України, суди мають
враховувати, що вимоги про повернення
працівником авансу, виданого в рахунок
заробітної плати, і сум, зайво
виплачених внаслідок лічильних
помилок, а також погашення
невитраченого і своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження, переведення до
іншої місцевості чи на господарські
потреби, розглядаються судами в тому
разі, коли роботодавець не має
можливості провести відрахування із
заробітної плати у зв'язку з тим, що
працівник оспорює підстави і розмір
останнього, або минув місячний строк
для видання відповідного наказу
(розпорядження), або з інших причин. До
лічильних помилок належать
неправильності в обчисленнях,
дворазове нарахування заробітної
плати за один і той самий період тощо.
Не можуть вважатися ними не пов'язані з
обчисленнями помилки в застосуванні
закону та інших нормативно-правових
актів, у тому числі колективного
договору.

Аналізуючи досліджені докази, суд
прийшов до висновку, що мало місце
невірне нарахування бухгалтером ліцею
працівникам надбавки за вислугу років
та заробітної плати за час відпустки
через невірне застосування
законодавства про працю, що призвело до
зайвих виплат. Повернення цих коштів
могла мати місце лише за згодою
працівника, підстави для стягнення
коштів без згоди працівника шляхом
видання оспорюваного наказу відсутні.

Таким чином, відповідач порушив вимоги
трудового законодавства та трудові
права позивача, які підлягають захисту
у спосіб визначений позивачем.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача
слід стягнути в користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.10,60,61,88,212-215,218 ЦПК України,
ст.ст.127,128, п. 4 ст.232 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати
наказ № 54 - к/тр від 14.07.2014 р., виданий по
Ковельському професійному ліцею, в
частині проведення утримання із
зарплати ОСОБА_2 в сумі 1290 грн. 70 коп..

Стягнути з Ковельського
професійного ліцею на користь держави
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у розгляді справи, але
не були присутні при його проголошенні
- протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий: О. С. Василюк