МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
12.06.2014 року          Справа № 370/572/14-ц
Макарівський районний суд Київської
Головуючого судді В.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Макарів Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про розірвання шлюбу,
мотивуючи тим, що шлюбні відносини
фактично припинилися, сім’я розпалася,
спільне господарство не ведеться,
проживають окремо, збереження сім’ї не
можливе. Від даного шлюбу мають сина –
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору, щодо поділу
спільного майна не має.
Позивач в судове засідання не прибув,
згідно поданої письмової заяви просив
справу розглядати без його участі,
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити, зазначив, що бажає
розірвати шлюб з відповідачем, вважає
недоцільним вжиття заходів щодо
Відповідач в судове засідання не
прибула, належним чином повідомлена
про день та час розгляду справи, заяв та
клопотань щодо відкладення розгляду
справи не подавала, в процесі розгляду
справи зазначила, що з початку
одруження проживали разом, потім
позивач раптово зник і більше не
бачились. Враховуючи викладене, суд
ухвалив здійснити заочний розгляд
справи на підставі наявних в ній
Дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм право відносини.
23.10.2010 року виконавчим комітетом
Кодрянської селищної ради
Макарівського району Київської
області між сторонами був
зареєстрований шлюб, актовий запис № 2.
Від даного шлюбу мають сина – ОСОБА_3
Згідно позову, судом встановлено, що
шлюбні відносини фактично припинилися,
сім’я розпалася, спільне господарство
не ведеться, проживають окремо,
збереження сім’ї не можливе Спору,
щодо поділу спільного майна не має.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставина на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може грунтуватися на
Згідно ст. 51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки й
Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу
України право на пред’явлення позову
про розірвання шлюбу належить одному з
подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
N 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
Враховуючи викладене, суд критично
відноситься до вимог позивача,
оскілька останній не надав суду в
розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України доказів
на підтвердження доводів, що подальше
спільне життя з відповідачем
неможливе як подружжя, про те, що
спільне господарствво не ведеться а
також про те, що разом не проживають та
Крім того, позивачем не доведено, що
збереження шлюбу між подружжям
суперечило б інтересам одного з них.
На підставі зазначеного, аналізуючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності та надані відповідачем
пояснення по справі, відповідно до яких
вона спростувала обставини викладені
позивачем, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об’єктивному та
безпосередньому досліджені наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку щодо необхідності відмови в
задоволенні позову, що в свою чергу не
суперечить аналогічній позиції
Апеляційного суду Київської області
викладеній в рішенні по справі
№22ц/780/1945/14.
Крім того, суд критично відноситься до
визнання відповідачем позову при
наданні пояснень в судовому засіданні
26.05.2014 року (а.с.21) оскільки остання
фактично спростувала всі обставини, на
які посилався позивач в позові, не
визнала вказані обставини, а
відповідно ці обставини підлягали
доведенню саме позивачем.
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.
Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК
України поверненню не підлягають.
Керуючись ст. 51 Конституції
України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
N 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 110, 112
СК України, ст.ст. 15, 60, 79, 88, 174, 207, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд –
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Макарівський районний суд
Київської області, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
заявою відповідача протягом 10 днів з
дня отримання ним копії цього рішення

Суддя

В.О.Оберемко