У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Темп» про
відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» - Черниша Миколи
Івановича на рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 12 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» (далі
- ПАТ «Державний ощадний банк України»)
у межах кримінальної справи по
обвинуваченню ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 у
скоєнні злочинів з використанням
службового становища, заявило
цивільний позов про стягнення
солідарно з вказаних осіб 756 375 грн 56
коп.

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 15 листопада
2011 року вирок Ічнянського районного
суду Чернігівської області від 27
травня 2001 року щодо вказаних осіб в
частині задоволення цивільного позову
ПАТ «Державний ощадний банк України»
скасовано й справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції в порядку цивільного
судочинства.

ПАТ «Державний ощадний банк України»,
посилаючись на те, що протиправними,
злочинними діями відповідачів банку
було заподіяно значної матеріальної
шкоди й уточнивши позовні вимоги,
просило стягнути в солідарному порядку
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Темп»
(далі - СТОВ «Темп») 466 082 грн 10 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Ічнянського
районного суду Чернігівської області
від 10 квітня 2014 року позов ПАТ
«Державний ощадний банк України»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, СТОВ
«Темп» на користь ПАТ «Державний
ощадний банк України» у солідарно
порядку матеріальну шкоду, заподіяну
злочином, у розмірі 299 732 грн 87 коп.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 12 червня 2014
року рішення Ічнянського районного
суду Чернігівської області від 10
квітня 2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ПАТ «Державний
ощадний банк України» задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» 299 732 грн 87 коп. у відшкодування
шкоди, заподіяної злочином. Вирішено
питання про стягнення судового збору. У
позові ПАТ «Державний ощадний банк
України» до СТОВ «Темп» та ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, заподіяної
злочином відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Державний ощадний банк України» -
Черниш М.І. порушує питання про
скасування оскаржуваного рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для його зміни або
скасування не встановлено.

Судами встановлено, що у період 2006-2007
років ОСОБА_2 працювала керуючою філії
Ічнянського відділення № 3260 ПАТ
«Державний ощадний банк України».

ОСОБА_3 працював директором СТОВ
«Темп», а ОСОБА_4 - головним
бухгалтером.

31 березня 2006 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 було укладено кредитний договір
строком до 30 березня 2009 року на суму 60 000
грн зі сплатою 20 % річних.

27 червня 2006 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 було укладено кредитний договір
строком до 26 червня 2009 року на суму 75 000
грн зі сплатою 20 % річних.

30 листопада 2006 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ОСОБА_2 та
ОСОБА_8 було укладено кредитний договір
строком до 29 листопада 2009 року на суму 65
000 грн зі сплатою 20 % річних.

30 листопада 2006 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 було укладено кредитний договір
строком до 29 листопада 2009 року на суму 70
000 грн зі сплатою 20 % річних.

30 листопада 2006 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ОСОБА_2 та
ОСОБА_10 було укладено кредитний
договір строком до 29 листопада 2009 року
на суму 70 000 грн зі сплатою 20 % річних.

У забезпечення виконання вказаних
кредитним договорів між ПАТ
«Державний ощадний банк України» та
СТОВ «Темп» 05 квітня 2006 року, 03 липня
2006 року та 30 листопада 2006 року були
укладені договори застави майна, що
належить товариству.

30 листопада 2006 року за заявами
працівників товариства ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 кредитні
кошти, що були їм надані в кредит були
перераховані банком до СТОВ «Темп».

Вироком Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 27
травня 2011 року, залишеним без змін
ухвалами апеляційного суду
Чернігівської області від 15 листопада
2011 року та від 19 лютого 2013 року,
встановлено, що ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_6 та ОСОБА_10 кредитних договорів і
заяв про отримання кредиту не
підписували. Директор СТОВ «Темп»
ОСОБА_3 та головний бухгалтер ОСОБА_4 з
метою отримання кредитів, за сприянням
керуючої відділенням ПАТ «Державний
ощадний банк України» ОСОБА_2,
виготовляли довідки про доходи
позичальників з недостовірними даними
про заробітну плату.

Також вироком суду встановлено, що
ОСОБА_3 підробив підписи ОСОБА_10 у
кредитній заявці, у заяві на видачу
кредиту, кредитному договорі, у
банківських платіжних документах та
прибуткових касових ордерах, а в
кредитному договорі і заявах на ім'я
ОСОБА_6 підписувалася ОСОБА_4

Цим же вироком визнано винною в
умисному, в інтересах третіх осіб,
використанні службового становища
всупереч інтересам служби при
оформленні кредитних договорів на ім'я
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 та
ОСОБА_10, що заподіяло істотну шкоду
охоронюваним законом інтересам
держави та юридичної особи на суму 340
000 грн. (ч. 2 ст. 364 КК України), в умисному
вчиненні службовою особою дій, які явно
виходять за межі наданих їй
повноважень при оформленні кредитних
договорів на ім'я ОСОБА_12 та ОСОБА_13, що
заподіяло істотну шкоду охоронюваним
законам інтересам держави та юридичної
особи на суму 300 000 грн (ч. 3 ст. 365 КК
України).

ОСОБА_3 визнаний винним в умисному,
заздалегідь обіцяному, з корисливих
мотивів та особистої
заінтересованості сприянні службовій
особі вчиненню злочинів, вчинених з
використанням нею службового
становища усупереч інтересам служби
при оформленні кредитних договорів, що
заподіяло істотної шкоди охоронюваним
законом інтересам держави та інтересам
юридичної особи, вчинених у співучасті
(ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України), в
умисному, заздалегідь обіцяному
сприянні службовій особі вчиненню дій,
які явно виходять за межі наданих їй
прав і повноважень при оформленні
кредитних договорів, що заподіяло
істотну шкоду охоронюваним законом
інтересам держави та інтересам
юридичної особи і є тяжкими наслідками,
вчинене у співучасті (ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 365
КК України), в умисному складанні,
видачі, службовою особою завідомо
неправдивих офіційних документів,
внесення до офіційних документів
завідомо неправдивих відомостей, що
спричинили тяжкі наслідки, що
виразилися в підробленні довідок про
доходи, внесенні до них завідомо
неправдивих відомостей та видачі
завідомо неправдивих документів по
кредитному договору, що спричинило
шкоду охоронюваним законом інтересам
держави та інтересам юридичної особи і
є тяжкими наслідками (ч. 2 ст. 366 КК
України).

Постановою Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 17 лютого
2011 року, ОСОБА_4 була звільнена згідно з
актом про амністію від покарання за
службове підроблення, що виразилося у
внесенні службовою особою до офіційних
документів завідомо неправдивих
відомостей, іншому підробленню
документів, а також складанні завідомо
неправдивих документів (ч. 2 ст. 366 КК
України).

Вироком Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 27
травня 2011 року також встановлено, що на
ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6
та ОСОБА_10 було видано кредитів на
загальну суму в 340 000 грн.

04 грудня 2008 року приватним нотаріусом
Ічнянського нотаріального округу було
вчинено виконавчі написи на договорах
застави майна СТОВ «Темп» на
загальну суму 274 048 грн 72 коп., які
знаходяться на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Ічнянського районного управління
юстиції з 26 травня 2011 року.

За час дії договорів СТОВ «Темп» також
сплатило за кредитними договорами 31 676
грн 04 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок, з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснено у п. п. 2, 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України №6 від
27 березня 1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
шкода, заподіяна особі й майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особини, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними й шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Шкода, заподіяна кількома особами,
відшкодовується кожною з них в частині,
заподіяній нею (в порядку часткової
відповідальності).

Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими.

Разом з тим, згідно п. 3 ст. 134 КЗпП
України регулює матеріальну
відповідальність працівника за шкоду,
завдану з його вини діями, які мають
ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку

За змістом ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
обов'язків. При цьому під виконанням
працівником своїх трудових обов'язків
слід розуміти виконання роботи,
обумовленої трудовим договором
(контрактом), посадової інструкції, а
також роботи, яка хоч і виходить за межі
трудового договору або посадової
інструкції, але доручається
роботодавцем або викликана
невідкладною робочою необхідністю, як
на території роботодавця так і за її
межами, протягом усього робочого часу.
Якщо шкода завдана працівником у
робочий час але діями, які не пов'язані
з виконанням трудових (службових)
обов'язків, роботодавець
відповідальності не несе.

Суд апеляційної інстанції,
встановивши, що ОСОБА_3 у період
вчинення злочинних дій перебував на
посаді директора СТОВ «Темп», однак
його злочинні дії, спільні і узгодженні
з діями керуючої Ічнянського
відділення відкритого акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» ОСОБА_2, які полягали в
укладенні кредитних договорів з банком
від імені фізичних осіб із
застосуванням завідомо недостовірних
документів, що виходило за межі його
трудових обов'язків, оскільки він як
директор не уповноважений укладати
договори від імені фізичних осіб,
дійшов правильних висновків про те, що
положення ст. 1172 ЦК України не підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
як наслідок, правильно вважав, що, у
такому випадку, не може бути покладено
відповідальність за завдану шкоду на
СТОВ «Темп» солідарно з іншими
відповідачами.

Також, суд апеляційної інстанції,
встановивши, що вироком суду не
встановлено спільність та
узгодженість дій ОСОБА_4 з діями ОСОБА_3
і ОСОБА_2, правильно вважав, що відсутні
підстави для покладення на неї
солідарної відповідальності з іншими
заподіювачами шкоди.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
підстав для йгого зміни або скасування
не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» -
Черниша Миколи Івановича на відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 12 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.І.
Мостова

Судді:
В.О.
Кузнєцов

М.І. Наумчук