Справа №585/3118/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сольона Н. М.Номер
провадження 22-ц/788/1637/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 47
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

при секретарі судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 06 серпня 2014
року

у справі за позовом Приватного
підприємства «Сервіс-Плюс»С» до
ОСОБА_3, треті особи: Роменська міська
рада Сумської області, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Сумській області,
Управління Держземагенства у
Роменському районі Сумської області,
про спонукання до вчинення дій,

в с т а н
о в и л а :

У серпні 2013 року ПП «Сервіс-Плюс»С»
звернулося до ОСОБА_3 з позовом, у якому
вказувалося, це підприємство є
власником 11/25 частини нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1, в оренді якого
перебуває земельна ділянка за цією ж
адресою площею 0, 0255 га.

Посилаючись на те, що на цій земельній
ділянці відповідач самочинно звів
капітальну прибудову до будівлі
розміром 3, 65 м Х 12, 35 м, порушивши при
цьому право землекористування
підприємства, позивач просив
зобов'язати ОСОБА_3 знести зазначену
прибудову.

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 06 серпня 2014
року на задоволення позовних вимог
зобов'язано ОСОБА_3 знести капітальну
прибудову розміром 3, 65 м Х 12, 35 м до
нежитлової будівлі, розташованої по
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідача
ставиться питання про скасування
рішення і ухвалення нового про відмову
в задоволенні позову з підстав
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що
Приватне підприємство «Сервіс-Плюс»С»
є власником 11/25 частин нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1, якому належать
приміщення в підвалі та другому
поверсі.

Приміщення першого поверху - 17/50 частин
споруди, перебувають у власності
відповідача, який з 05 червня 1998 року по
06 травня 2014 року був зареєстрований
фізичною особою-підприємцем.

Іншими співвласниками будівлі є
Роменська міська рада (13/100 частин),
ОСОБА_4 (1/100) і ОСОБА_5 (2/25) (т. 1, а. с. 6, 7-12,
174-175, Т. 2, а. с. 72, 74-75).

За матеріалами погашених інвентарних
справ, наданих відповідачем, станом на
17 січня 2002 року на першому поверсі
будівлі по АДРЕСА_1 значилися сіни
розміром 1, 53 Х 3, 4 м, а станом на 22 травня
2006 року їх розмір складав 3, 65 Х 12, 35 м (т.
1, а. с. 177-178, 179-180).

У запереченні на позов сторона
відповідача вказала, що цей навіс (сіни)
був капітально відремонтований ОСОБА_3
у 2005 році і його місцезнаходження чітко
визначено у відповідній технічній
документації (т. 1, а. с. 39).

У технічній документації інвентарної
справи, яка на цей час знаходиться в КП
«Роменське МБТІ», в акті поточних змін
18 жовтня 2012 року зроблений запис про те,
що прибудова вказаних сіней є
самочинною (т. 2, а. с. 91).

Про це йдеться також і в акті
міжвідомчої комісії міськвиконкому №
1207 від 12 червня 2013 року, листі виконкому
від 10 грудня 2013 року, матеріалах про
притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності та
в інших, досліджених судом документах.

Вирішуючи спір, суд виходив з
доведеності позивачем обставин, на які
він посилався як на підставу своїх
вимог, зокрема, того, що самочинне
будівництво прибудови відповідач
здійснив саме на тій земельній ділянці,
яка перебуває в оренді ПП
«Сервіс-Плюс»С».

Утім з таким висновком суду погодитися
неможливо, оскільки він не відповідає
обставинам справи і ґрунтується на
невірному застосуванні норм
матеріального права.

Рішенням Роменської міської ради від 29
липня 2011 року, дійсно, був затверджений
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки позивачеві та
передачі йому на умовах оренди
терміном на 5 років 11/25 земельної
ділянки площею 0, 0580 га по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування інших
будівель громадської забудови. Згідно
з договором оренди від 08 лютого 2012 року
та актом приймання-передачі позивачеві
передано земельну ділянку площею 0, 0255
га (т. 1, а. с. 13, 14-17, 21).

З наданих суду експлікацій контурів і
земельних угідь, ситуаційних та
схематичних планів, описів меж слідує,
що загальна площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1 становить 0, 0580 га: під будівлею
- 0, 0347 га, сараєм - 0, 0007 га та двором - 0, 0225
га, а 11/25 від цієї площі складає 0, 0255 га
(т. 1, а. с. 19, 20, 50, 51, 52).

Проте, усупереч вимогам ст. 60 ЦПК
позивач не довів того, що при передачі
йому в оренду земельної ділянки площею
0, 0255 га саме її межі у встановленому
законом порядку були конкретизовані й
визначені на місцевості, та що відносно
неї окремо складалася необхідна
документація.

Ця обставина має суттєве значення для
вірного вирішення спору, так як
відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону «Про
оренду землі» невід'ємною частиною
договору оренди землі є: план або схема
земельної ділянки, яка передається в
оренду; кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів; акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

За відсутності ж перелічених вище
документів суд не вправі був визнавати
порушеним право позивача із заявлених
ним підстав, а отже і задовольняти його
позов.

З урахуванням наведеного оскаржене
рішення суду з огляду на положення п. п.
3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Водночас це не позбавляє позивача
можливості пред'явити до відповідача
відповідний позов з інших,
передбачених законом підстав.

У справі, яка переглядається, спір не є
зовсім тотожним зі спором між ПП
«Сервіс-Плюс»С» та ОСОБА_3 про знесення
самочинно збудованого майна, з приводу
якого є рішення Апеляційного суду
Сумської області від 12 серпня 2014 року.
Зокрема, ці спори відрізняються
обставинами, письмовими доказами на їх
доведення та обґрунтовунням позовних
вимог. Тому підстав для закриття
провадження у даній справі за п. 2 ч. 1 ст.
205 ЦПК колегія не вбачає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
позивача на користь відповідача
необхідно стягнути 121 грн. 80 коп. на
компенсацію судового збору, сплаченого
за подання апеляційної скарги.

Таким чином, керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 314, 316 ЦПК, колегія
суддів

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 06 серпня 2014
року у даній справі скасувати.

У задоволенні позову Приватного
підприємства «Сервіс-Плюс»С» до ОСОБА_3
про спонукання до вчинення дій
відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства
«Сервіс-Плюс»С» на користь ОСОБА_3 121
грн. 80 коп. на компенсацію судового
збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього дня
на нього може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -