Справа №476/509/14-ц 13.10.2014 13.10.2014 13.10.2014
Провадження №22-ц/784/2773/14
Головуючий у І інстанції Патрик Ю.Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

іменем України

13 жовтня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 рішення Єланецького районного
суду Миколаївської області від 13
серпня 2014 року, ухваленого у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення пені за затримку сплати
аліментів, -

у с т а н о в и л а :

04 червня 2014 року ОСОБА_2 пред'явила до
ОСОБА_3 зазначений позов, який
обґрунтувала наступним.

Вона є матір'ю, а відповідач - батьком їх
спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом з нею і
знаходяться на її повному утриманні.

Відповідач проживає окремо від них і не
надає сину будь-якої матеріальної
допомоги.

У зв'язку з цим, рішенням Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 11 травня 2011 року, ухваленого за її
позовом, з відповідача на її користь
стягнуто аліменти на утримання дитини
у розмірі 1/4 частки від усіх видів
заробітку, щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 22 лютого
2011 року і до досягнення дитиною
повнолітня.

ОСОБА_3 це рішення суду ігнорує, вчасно
та у повному обсязі аліменти не
сплачує, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі, станом на 15
березня 2013 року, 1 302 гривні 11 копійок,
яка з часом тільки збільшується.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила стягнути з нього на її користь
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів у розмірі 32 201 гривня 13
копійок.

Відповідач не заперечував наявність
боргу зі сплати аліментів, проте, через
брак у нього доходів та іншого майна,
яке давало б можливість покрити
заборгованість з аліментних
зобов'язань, вважав би за справедливе у
позові відмовити. Крім того, просив
взяти до уваги те, що він втратив роботу
і знаходиться на обліку, як безробітний
в Єланецькому районному центрі
зайнятості, отримуючи лише допомогу по
безробіттю у розмірі близько 800 гривень
на місяць, і, що з 16 грудня 2013 року з
нього стягуються аліменти на користь
іншого стягувача на утримання дитини,
батьком якої він теж є.

Рішенням Єланецького районного суду
Миколаївської області від 13 серпня 2014
року позов задоволено частково, з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 4 000
гривень пені, нарахованої за
прострочення виконання аліментного
зобов'язання, а також вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 подала на це рішення апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати, і
ухвалити нове, яким задовольнити її
позов у повному обсязі.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи та положенням чинного сімейного
законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити і
залишити в силі оскаржене рішення суду
І інстанції, оскільки суд ухвалив його
у повній відповідності з положеннями
чинного сімейного та цивільного
законодавств.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено у оскарженого рішенні, суд І
інстанції виходив з того, що у
відповідача є аліментні зобов'язання
перед позивачем, які той належним чином
не виконує, внаслідок чого утворилася
заборгованість у розмірі 18 031 гривня 09
копійок. Відповідно до чинного
цивільного законодавства, це дає
позивачу право на отримання від
відповідача додаткових компенсаційних
виплат у вигляді неустойки, яку той і
повинен був би сплатити у
відшукуваному позивачем розмірі.
Проте, оскільки відповідач є
безробітним та ще й платником
аліментів на користь іншого стягувача,
то її розмір може бути зменшений до 4 000
гривень.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області з встановленими
судом І інстанції обставинами та
правовідносинами погоджується, його
висновки щодо них і результату
вирішення справи, вважає вірними,
обгрунтованими й законними.

За главою 15 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

Якщо сторони такої згоди не дійшли,
кошти на утримання дитини
присуджуються рішенням суду у частці
від доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або за домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Частиною 1 ст. 196 СК України передбачена
відповідальність за прострочення
сплати аліментів.

За нею, при виникненні заборгованості з
вини особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
без обмеження позовною давністю.

Відповідно до ч. 2 названої статті,
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального і
сімейного стану платника аліментів.

При цьому, відповідно до ст. 60 ЦПК
України обов'язок доказування того, що
несплата аліментів була наслідком
наявності поважних причин, покладено
на платника аліментів, а суд, за
аналогією з цивільним законодавством,
повинен виходити із презумпції вини
особи, яка прострочила виконання
зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку державного
виконавця Корабельного відділу
Державної виконавчої служби України
Миколаївського міського управління
юстиції (а.с.- 16,26-27); ксерокопій рішення
Баштанського районного суду
Миколаївської області від 11 травня 2011
року (а.с.- 5-6); виконавчих листів по
справі № 2-168/11 від 11 травня 2011 року про
стягнення аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 та на утримання позивача, а
також по справі № 476/1451/13-ц від 09 січня
2014 року про стягнення аліментів на
утримання сина ОСОБА_6 (а.с. - 7,8,9),
довідки товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» (а.с. - 19);
довідки Єланецького районного центру
зайнятості від 18 вересня 2012 року (а.с. -
20) ОСОБА_3 повинен був щомісяця
сплачувати аліменти на користь
позивача на утримання сина ОСОБА_4 у
розмірі 1/4 частки від усіх видів
заробітку, щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 22 лютого
2011 року і до досягнення дитиною
повнолітня. Про такий обов'язок
відповідач достовірно знав, проте
належним чином не виконував, сплачував
аліменти невчасно та не у повному
розмірі, у зв'язку з чим заборгував зі
сплати аліментів станом на 01 квітня 2014
року 3 275 гривень 93 копійки.

Будь-яких доказів тому, що він
намагався не допустити або погасити
борг у справі немає, як немає доказів і
тому, що він здійснював спроби
відшукати кошти для сплати аліментів,
проте з незалежних від цього причин,
йому здійснити це не вдавалося. Не
надав відповідач і доказів наявності
інших поважних причин, через які він не
міг сплачувати аліменти.

За такого, є підстави вважати, що саме з
вини ОСОБА_3, який ухиляється від
виконання батьківського обов'язку по
утриманню своєї дитини до її
повноліття, виникла заборгованість зі
сплати аліментів, а, відповідно, він
повинен нести цивільно-правову
відповідальність за це, сплативши
ОСОБА_2 пеню.

При визначенні розміру пені за
прострочення аліментів колегія
виходить з того, що аліменти
призначаються та повинні сплачуватися
щомісячно, а тому розмір неустойки теж
необхідно розраховувати не із
загальної суми боргу, а на щомісячну
заборгованість, починаючи з дня її
виникнення по день добровільного
погашення боргу або на день стягнення,
або в межах заявлених позивачем вимог.
При цьому, пеня нараховується з часу
невиконання рішення суду і з умовою, що
сума боргу, за попередній місяць, не
додається до розрахунку неустойки за
наступний місяць.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач вимагає сплати пені за час з
березня 2012 року і по 01 квітня 2014 року, в
той час як за довідкою виконавчої
служби борг за відповідачем рахується
з квітня 2013 року і його розмір
становить 3 275 гривень 93 копійки (507
гривень 03 копійки - у квітні 2013 року + 457
гривень 03 копійки у травні 2013 року -+ 186
гривень 75 копійок - у червні 2013 року + 136
гривень 75 копійок у липні 2013 року + 286
гривень 75 копійок у серпні + 186 гривень 75
копійок у жовтні 2013 року + 86 гривень 75
копійок у листопаді 2013 року + 357 гривень
03 копійок у грудні 2013 року) + (357 гривень
03 копійки у січні 2014 року + 357 гривень 03
копійки у лютому 2014 року + 357 гривень 03
копійок у березні 2014 року) = 3 275 гривень
93 копійки)).

У зв'язку з цим, розмір пені за названий
період, який підлягав би стягнення з
ОСОБА_3 складає 25 477 гривень 49 копійок ((
квітень 2012 року - 1 374 гривні 70 копійок х
1% х 275 днів )+(травень 2012 року 1 374 гривні 70
копійок х 1% х 245 днів)+(червень 2012 року 1
374 гривні 70 копійок х 1% х 214 днів)+(липень
2012 року 1 374 гривень 70 х 1% х 184
днів)+(серпень 2012 року 1 374 гривні 70
копійок х 1% х 153 днів)+ (вересень 2012 року 1
374 гривні 70 копійок х 1% х 122
днів)+(жовтень 2012 року 1 374 гривні 70
копійок х 1% х 92 днів)+(листопад 2012 року 1
374 гривні 70 копійок х 1% х 61 днів)+(грудень
2012 року 1 374 гривні 70 копійок х 1% х 31
днів)+(квітень 2013 року 507 гривень 03
копійки х 1% х 365 днів)+(травень 2013 року 457
гривень 03 копійки х 1% х 335 днів)+(червень
2013 року 186 гривень 75 копійок 1% х 304
днів)+(липень 2013 року 136 гривень 75
копійок х 1% х 274 днів)+(серпень 2013 року 286
гривень 75 копійок х 1% х 243 днів))+(
вересень 2013 року 0
заборгованості)+(жовтень 2013 року 186
гривень 75 копійок 1% х 182 днів)+(листопад
2013 року 86 гривень 75 копійок х 1% х 151
днів)+(грудень 2013 року 357 гривень 03
копійок 1% х 121 днів)+(січень 2014 року 357
гривень 03 копійки 1% х 90 днів)+(лютий 2014
року 357 гривень 03 копійки х 1% х 59
днів)+(березень2014 року 357 гривень 03
копійки 1% х 31 днів) =25 477 гривень 49
копійок)).

Проте, при врегулюванні цивільних
правовідносин, суди, відповідно до ст. 3
ЦК України, повинні виходити з
загальних засад цивільного
законодавства про справедливість,
розумність та добросовісність, і не
допускати таких ситуацій, коли
прогресуючий розмір неустойки
призводитиме до того, що
аліментнозобов'язані особи не здатні
будуть погасити заборгованість
взагалі, оскільки практично усі їх
кошти будуть іти на погашення пені.

За такого і відповідно до ч. 2 ст. 196 СК
України, колегія вважає, що з
урахуванням матеріального положення
боржника, відсутності в нього роботи, а,
відповідно, й постійного заробітку,
наявності інших аліментних зобов'язань
а також співрозмірності збитків
розміру нарахованої пені - розмір
неустойки можливо зменшити до 4 000
гривень, які і слід стягнути на користь
позивача.

Оскільки районний суд був такої ж думки
і стягнув пеню в названому розмірі, то в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з її недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 13 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: