У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого:Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ПАТ «Дельта»
звернулось до суду із позовом до
відповідача та просило ухвалити
рішення, яким стягнути із відповідача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 12875 грн. 62 коп., посилаючись на
порушення відповідачем своїх
зобов'язань за кредитним договором
№001-21013-160707, укладеного 01 липня 2007 року
між сторонами.

Рішенням Новокаховського районного
суду Херсонської області від
18 червня 2013 року в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Дельта Банк»
відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від 28 листопада 2013
року, вказане рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове,
яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 12 875, 62 грн. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
вказане рішення апеляційного суду
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності для звернення до
суду з позовом про стягнення боргу за
споживчим кредитом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
строк позовної давності позивачем не
пропущений, оскільки має місце
переривання такого строку, а
невиконання відповідачем умов
кредитного договору знайшло своє
підтвердження в ході судового
розгляду.

Проте повністю погодитися з висновками
апеляційного суду не можна з таких
підстав.

Судами встановлено, що 16 липня 2007 року
між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6
укладений договір № 002-21013-160707 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки (далі -
Договір), за умовами якого останньому
була відкрита кредитна лінія з
розміром кредитного ліміту 3000 грн
(а.с. 7).

Відповідно до п. 1.4 Договору,
кредитування рахунку в межах кредитної
лінії здійснюється протягом 364
календарних днів. Кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
строку надання попередньої, на умовах,
погоджених сторонами у цьому договорі,
та не потребує підписання додаткових
угод.

Відповідач належним чином умови
договору не виконує, внаслідок чого за
ним утворилась заборгованість, яка
станом на 22 лютого 2013 року, відповідно
розрахунку наданого позивачем
становить 12875 грн 62 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст. 253ЦК
України).

Апеляційним судом встановлено, що
відповідач здійснив останнє зняття
готівки за карткою 05 вересня 2008 року у
розмірі 100 грн, останній платіж по
договору відповідачем здійснений 03
березня 2010 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч. 1, 3
ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
уповноваженою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги ПАТ «Дельта Банк», апеляційний
суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України,
не визначився належним чином з
характером спірних правовідносин, не
надав належної оцінки наявним у справі
доказам, зокрема, зауважуючи, що
застосування судом першої інстанції
строків позовної давності є
неправомірним, з огляду на те, що
зобов'язання відповідача за кредитним
договором станом на 22 лютого 2013 року є
чинним та обов'язковим для виконання, а
останній платіж на погашення
заборгованості відповідачем виконаний
03 березня 2010 року, не звернув уваги на
те, що позивач до суду звернувся з
позовом 12 квітня 2013 року, про що
свідчить відбиток поштового штемпеля
на конверті (а.с. 23) та оригінал
платіжного доручення №16911992 від
20 березня 2013 року (а.с. 1) також
свідчить про те, що позивач не міг
звернутись до суду з позовом 22 лютого
2013 року. Не з'ясувавши належним чином
фактичних обставин справи та не
перевіривши дотримання позивачем
строків позовної давності при
зверненні до суду, апеляційний суд
залишив поза увагою також заяву
відповідача про застосування таких
строків. Водночас, визначаючись з
розміром заборгованості відповідача
перед позивачем апеляційний суд
залишив поза увагою те, що ліміт
кредитної лінії встановлений
відповідачу становить 3000 грн та не
звернув уваги на наданий позивачем в
ході апеляційного розгляду розрахунок
від 22 лютого 2013 року (а.с. 65-68), з якого
вбачається, що заборгованість
відповідача складається з тіла
кредиту, процентів за користування
кредитом, комісії та пені, не прийнявши
вказаний розрахунок до уваги,
зауваживши, що розмір заборгованості
підтверджується розрахунком від 22
лютого 2013 року (а.с. 13).

Колегія суддів вважає, що рішення суду
апеляційної інстанції повинно бути
скасовано, а справа направлена на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
який повинен урахувати зазначене та
вирішити справу з урахуванням
викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в
а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від 28 листопада 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І.
Наумчук