Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 року Заставнівський районний
суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді -
Угриновської Л.Я.,

при секретарі - Кулька О.М.

з участю сторін: відповідача - ОСОБА_1,
представника відповідача- Спіжавка
Т.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ „Приватбанку" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А
Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ „Приватбанк" звернувся
до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в
якій просить стягнути із останнього на
користь банку в рахунок заборгованості
за кредитним договором №бн від 16.07.2007
року 28638,94 грн.. В мотивування позову
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору №бн від 16.078.2007
року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі
5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«розстрочка» складає між ним і банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідач
порушив зобов'язання за кредитним
договором і станом на 30.04.2014 року року
має заборгованість - 28638,94 грн., яка
складається з наступного: 4995,50 грн. -
заборгованість за кредитом; 21803,49 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500,00 грн. штраф
(фіксована частина), 1339,95 грн. - штраф
(процентна складова).

Представник позивача в судове
засідання не з"явився, в заяві до суду
просить справу розглядати у його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. Суду пояснив,
що 16.07.2007 року він дійсно отримав
кредитну картку із встановленим
кредитним лімітом в розмірі 5000 грн..
Коштів наручно в банку не отримував і
із вказаної карточки не знімав. В липні
2007 року за місцем його проживання
скоєно крадіжку вказаної карточки . По
вказаному факту порушено кримінальну
справу, яка на даний час зупинена, до
розшуку особи, котра скоїла злочин.
Відповідач та його представник
посилаються на те, що "Умови та правила
надання банківських послуг" не можуть
бути належним доказом по справі,
оскільки не відповідають вимогам
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003"Вимоги оформлення документів".
Так у наданих умовах та правилах
відсутні обов"язкові реквізити ,
передбачені п.4.4 вищевказаного
стандарту: назва організації, назва
виду документа, дата, реєстраційний
індекс документа. Крім того, позовну
заяву подано до суду по спливу строку
позовної давності, а тому просили у
позові відмовити.

Судом встановлено, що ЗАТКБ"ПриватБанк"
є правонаступником прав та обов"язків
ПАТ КБ"ПриватБанк", який згідно
укладеного договору №бн від 16.07.2007 року
надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованостіза кредитом. Відповідно
до укладеного договору режим
функціонування рахунку та
використання картки регулюється також
Умовами та Правилами . Відповідач
зобов»язувався сплачувати банку
проценти за користування кредитною
лінією, погашати суму заборгованості
за кредитною лінією.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, банк або
інша фінансова установа
зобов»язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов»язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 527, 530 ЦК передбачено, що
зобов»язання повинні виконуватись
належним чином, і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону. Якщо у зобов»язанні
встановлений термін його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 598 ч.1 ЦК України
зобов»язання припиняється частково
або в повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов»язання
передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України,
зокрема, за ст.599 ЦК України
зобов»язання припиняється виконанням
проведеним належним чином. Згідно ст.611
ЦК України у разі порушення умов
зобов»язання настають наслідки
встановлені договором або законом.

Згідно ст.631 ч.1,4 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права та
виконати свої обв»язки відповідно до
договору. Закінчення строку не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Посилання відповідача в запереченні
проти позову на те, що банк не надав
доказів про те, що він отримав кредит, а
тільки карточку є безпідставним,
оскільки з часу отримання кредитної
картки і пін коду до неї договір вважає
укладеним. Особа, маючи кредитну
карточку розпоряджається кредитними
коштами.

Та обставина, що кредитна карточка
вибула у відповідача проти його волі(
була викрадена і впослідуючому із
зняттям коштів із рахунку) не є
підставою для звільнення боржника від
повернення кредитних коштів.

Дослідивши подані позивачем до позову
Умови та правила надання банківських
послуг, суд вважає, що вони не можуть
бути належним доказом по справі,
оскільки вони не відповідають вимогам
Національного стандарту України,
оскільки, у наданих умовах та правилах
відсутні обов"язкові реквізити: назва
організації, назва виду документа,
дата, реєстраційний індекс документа.
Вказані порушення перешкоджають
встановити, що саме ці правила та умови
надання банківських послуг діяли на
час підписання заяви: саме із ними
відповідач був ознайомлений.
Розрахунок заборгованості, на який
посилається банк не підтверджений
іншими допустимими доказами, а вимоги
банку є необгрунтованими.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк у межах якого особа
може звернутися до суду із вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Статтями 253, 257 ЦПК України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події , з якою пов»язано його
початок. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема до вимог про
стягнення неустойки(штрафу, пені), що
передбачено ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України.
Згідно ст. 259 ч.1 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається в письмовій
формі. Відповідно до ст. 256 ч.5 ЦК
України, за зобов»язанням з визначеним
строком перебіг строку позовної
давності починається зі спливом строку
виконання. Із договору, укладеного між
сторонами, вбачається, що домовленості
між останніми про строк позовної
давності не було, а тому в даному
випадку встановлюється загальна
позовна давність. В разі невиконання
зобов»язань щодо повернення платежів,
які передбачені умовами кредитного
договору, Кредитор має право обрати
один із способів захисту своїх прав, а
саме пред»явити претензії до боржника
або звернутись до суду із вимогою про
стягнення грошових коштів.

Враховуючи, що позивач звернувся до
суду в травні 2014 року, суд вважає, що
останній пропустив строк на звернення
до суду, вимогу про поновлення строку
не заявив. Якщо заявлені вимоги є
необгрунтовані, а також пропущений
строк звернення до суду, суд відмовляє
в позові із-за необгрунтованості.

Враховуючи наведене керуючись ст.ст. 3,
253-259, 526, 530, 599, 599, 611, 631, 1054 ЦК України, ст.
ст. 214, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанку» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Чернівецького апеляційного суду через
районний протягом 10 днів з часу
проголошення.

Суддя: