Провадження №2/592/242/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Суми
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє і в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи -
Служба у справах дітей Сумської
міської ради, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом і свої вимоги обґрунтовує тим,
що він є власником квартири за адресою:
АДРЕСА_2, на підставі договору
дарування від 21 січня 2004 року № 10. За
його згодою у зазначеній квартирі з 2004
року він дозволив проживати ОСОБА_2 зі
своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який одночасно є його
племінником. Між ними була досягнута
усна домовленість, що відповідачка
залишається проживати на невизначений
термін, буде сплачувати всі комунальні
послуги, підтримувати квартиру у
належному стані, та звільнить квартиру
за його вимогою у разі необхідності її
використання для власних потреб. 13
липня 2013 року його дочка - ОСОБА_5,
уклала шлюб з ОСОБА_6. У зв'язку з чим у
нього, як у власника, виникла
необхідність у користуванні
зазначеною квартирою, про що він
сповістив відповідача спочатку в усній
формі, а потім 04 вересня 2013 року і у
письмовій, з вимогою звільнити займану
квартиру у зв'язку з необхідністю
проживання у ній його доньки та її
сім'ї, але ніякої відповіді не отримав
від відповідача, на телефонні дзвінки
відповідач не відповідає. Тому 11.10.2013
року він звернувся з письмовою заявою
до СМВ УМВС України в Сумській області
про незаконне проживання та звільнення
належної йому квартири відповідачем. У
відповідності до ст.168 ЖК України
договір найму жилого приміщення,
укладений на невизначений строк, може
бути розірвано за вимогою наймодавця,
якщо жиле приміщення, займане наймачем,
необхідне для проживання йому та
членам його сім'ї. У цьому випадку
власник будинку (квартири) повинен
попередити наймача про наступне
розірвання договору за три місяці.
Виселення наймача в разі припинення
договору найму житлового приміщення
відбувається у відповідності до ст.169
ЖК України. Враховуючи те, що
відповідач проживає в належному йому
житловому приміщенні без його згоди,
будь-яких угод щодо користування
спірним житлом вони не укладали,
відповідач не є членом його родини,
відповідач має інше житло, у якому
зареєстрована вона та неповнолітній
син, тому правових підстав для
продовження проживання відповідача та
її сина в спірному житловому
приміщенні немає. Позивач просить суд
усунути перешкоди у здійсненні ним
права користування своїм майном -
квартирою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом
виселення з квартири ОСОБА_2 та
неповнолітнього сина ОСОБА_3, які
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, як
таких, що безпідставно вселилися та
проживають на його жилій площі, без
надання їм іншого житлового
приміщення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з зазначених в позові підстав
та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, пояснивши,
що вона мешкає разом зі своїм
неповнолітнім сином, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2, з
жовтня 1999 року по теперішній час. Дана
квартира була придбана за спільні
кошти під час сумісного проживання
однією сім'єю з ОСОБА_4, батьком її сина,
для їх спільного проживання. На початку
2005 року сімейні стосунки з ОСОБА_1
розпалися, він покинув їх сім'ю, став
проживати окремо, а вона з сином
залишилася проживати в їх квартирі.
ОСОБА_4, покинувши їх сім'ю, припинив
стосунки і не надавав їм ніякої
допомоги, що змусило її звернутися з
позовом до суду про присудження
аліментів. Коли і яким чином квартира
стала належати ОСОБА_1 їй не було
відомо. Щодо позовної заяви ОСОБА_1,
повідомляє, що вони з ним не бачилися
приблизно років десять, ніякої згоди та
усної домовленості між ними не було.
Про те, що квартира належить позивачу
вона дізналася, коли тривало
провадження у справі за її позовом.
Вона та її син не мають можливості
проживати за місцем реєстрації, тому що
там немає умов для проживання, за тією
адресою зареєстровані та проживають її
мати, сестра та племінник.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Сумської міської ради в
судове засідання не з`явився, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, надали до суду заяву
про розгляд справи без участі їх
представника.

Третя особа ОСОБА_1 до суду не з'явився,
надав до суду заяву, в якій зазначив, що
ОСОБА_2 не приймала ніякої участі в
придбанні квартири АДРЕСА_3. Він
домовлявся з братом, власником
квартири, щоб ОСОБА_2 та син тимчасово
проживали в цій квартирі, сплачуючи
комунальні платежі, а коли у брата буде
необхідність користуватися квартирою,
то ОСОБА_2 обіцяла звільнити квартиру. В
подальшому, коли донька його брата
вийшла заміж і народила дитину, то брат
звернувся до ОСОБА_2 щодо звільнення
квартири, але вона йому відмовила.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 - рідний
брат позивача пояснив, що він подарував
квартиру своєму брату в 2004 році. З 2003
року він виїхав з цієї квартири і в ній
не проживає. Була домовленість з
братом, що ОСОБА_2 з дитиною буде там
проживати. В даний час квартира
необхідна брату та його сім'ї.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, показання
свідка, перевіривши матеріали справи,
вважає позов таким, що задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 на
підставі договору дарування квартири
від 20.01.2004 року, що підтверджується
договором дарування, витягом з реєстру
прав власності на нерухоме майно
(а.с.4,5).

До відчуження ця квартира належала
на праві власності третій особі -
ОСОБА_4, який проживав спільно з ОСОБА_2,
з якою вони мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 був власником
спірної квартири на підставі договору
купівлі-продажу від 20.10.1999 року.

Після придбання квартири ОСОБА_4 в
квартирі проживали ОСОБА_4, ОСОБА_2 та їх
спільний син. ОСОБА_4 - батько ОСОБА_3
зареєстрований у вказаній квартирі з
15.09.2000 року і по цей час (а.с.51).

Після залишення ОСОБА_1 своєї сім'ї в
квартирі залишилися проживати ОСОБА_2
та їх син ОСОБА_3 Платежі за
користування житлово-комунальними
послугами в цій квартирі сплачує
ОСОБА_2

Ці обставини не заперечуються
сторонами.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 з сином
проживала в АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_2
і ОСОБА_3 залишалися зареєстрованими в
АДРЕСА_1. В цій квартирі, крім них, також
зареєстровані мати ОСОБА_2 та її сестра
з племінником, що підтверджується
довідкою про склад сім'ї (а.с.40).

Пред'являючи позов, позивач ОСОБА_1
виходив з того, що ОСОБА_2 з сином
проживали у вказаній квартирі за його
згодою за усним договором найму,
укладеним на невизначений строк, але в
даний час ця квартира необхідна для
проживання сім'ї його доньки. В
письмовій формі договір найму з ОСОБА_2
не укладався.

Дійсно згідно з ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Але виселення громадян з житлових
приміщень регулюється нормами
Житлового кодексу України.

Як на правову підставу для виселення
відповідачки з дитиною позивач ОСОБА_1
посилається на ст.ст.168, 169 ЖК України.

Згідно з ст.168 ЖК України договір
найму жилого приміщення, укладений на
невизначений строк, може бути
розірвано за вимогою наймодавця, якщо
жиле приміщення, займане наймачем,
необхідне для проживання йому та
членам його сім'ї. У цьому випадку
власник будинку (квартири) повинен
попередити наймача про наступне
розірвання договору за три місяці.

Оскільки передумовою для розірвання
договору найму є необхідність цього
жилого приміщення для проживання
позивачу чи членам його родини, позивач
повинен був довести наявність цих
обставин.

Так, позивач стверджує, що ця квартира
необхідна для проживання сім'ї його
доньки, яка вийшла заміж та має
маленьку дитину.

Але доказів, що його донька має
потребу в житлі, позивач суду не надав.
Відповідач зазначила про те, що донька
позивача житлом забезпечена, квартиру
не винаймає.

Попередження про виселення з
квартири (а.с.7) відповідач ОСОБА_2 від
позивача не отримувала. З якої причини
це попередження не було вручено ОСОБА_2
з поштового повідомлення не вбачається
(а.с.6).

Суд не вважає належним доказом при
розгляді цього спору - матеріали
перевірки Сумського МВ за зверненням
позивача ОСОБА_1 щодо перешкод у
користуванні квартирою, оскільки
питання щодо виселення з квартири,
усунення перешкод у здійсненні права
власності вирішуються судом у порядку
цивільного судочинства.

Отже, за відсутності доказів, що
квартира є необхідною позивачу для
його власного проживання чи проживання
членів його родини, з підстав,
заявлених ОСОБА_1 в позові, суд не
вбачає підстав для виселення
відповідача ОСОБА_2 з неповнолітнім
сином ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.158, 168, 169 ЖК України,
ст.ст. 10,11, 60, 88, 208, 213-215, 218 ЦПК України,
суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, яка діє і в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи -
Служба у справах дітей Сумської
міської ради, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом виселення, за
необґрунтованістю.

На рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення може бути
подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд
м.Суми. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.А. Котенко