Справа № 742/691/14 Провадження №
22-ц/795/798/2014 Головуючий у I інстанції
-Циганко М. О. Доповідач - Бойко О.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Бойко О.В.

суддів: Бобрової І.О.,
Шитченко Н.В.,

при секретарі Мартиновій
А.В., Зіньковець О.О.

з участю представників
відповідача: Рилача Ю.В.,

Данилевича
О.Й., Чорнія Т.О., позивача та його

представника
ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Чернігівської області справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «А/Т тютюнова
компанія «В.А.Т. - Прилуки» на рішення
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 27 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
Приватного акціонерного товариства
«А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки»
про визнання незаконним наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, стягнення
заподіяної моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 27
лютого 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено
частково. Визнано в цілому незаконним
Наказ директора з виробництва
Приватного акціонерного товариства
«А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки»
№ 80-К від 31.01.2014 року Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
машиніста - регулювальника ОСОБА_5.
Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «А/Т тютюнова
компанія«В.А.Т.-Прилуки» в користь
ОСОБА_5 300 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Не погодившись з вказаним рішення суду,
ПрАТ «А/Т тютюнова компанія
«В.А.Т.-Прилуки», подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в
повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції прийнято в результаті
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеності
обставин, а також неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт, посилаючись на ст.ст. 1, 10, 27, 58
ЦПК України, зазначає, що суд не
дослідив пояснення особи, якій відомі
обставини поінформованості позивача
про час виходу на роботу, що призвело до
прийняття неправосудного рішення.

Вважає, що суд першої інстанції не
надав належної оцінки факту умисного
надання позивачем неправдивих
пояснень свого запізнення на роботу, а
саме тому, що позивач отримав вступну
та резолютивну частину рішення
апеляційного суду 28.11.2013 року, що
підтверджується розпискою про
отримання рішення, а також службовими
записками від 29.11.2013 року начальника з
виробництва Рилика Р.Я., корпоративного
юриста Рилача Ю.В. та юридичного
консультанта Данилевича О.Й., які були
присутні на засіданні апеляційного
суду Чернігівської області того дня.

Також суд не надав належної
оцінки тому, що 29 листопада 2013 року на
виконання вимог ст.18 Закону України
„Про охорону праці", п.п.6.5, 6.6 Типового
положення про порядок проведення
навчання і перевірки знань з питань
охорони праці, позивачу необхідно було
пройти інструктаж з питань охорони
праці, а тому він повинен був прийти на
роботу саме о 8год.20хв. - час початку
роботи адміністрації тютюнової
компанії. Прибувши на роботу о
09год.50хв., позивач порушив трудову
дисципліну, а тому до нього було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани.

У судовому засіданні
представники відповідача підтримали
апеляційну скаргу, просили її
задовольнити.

Позивач та його представник
апеляційну скаргу не визнали, просили в
її задоволенні відмовити, залишити без
змін рішення суду 1 інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з
того, що обставини, які були підставою
для застосування дисциплінарного
стягнення відносно позивача, не є
проступком та порушенням трудової
дисципліни, і оскільки позивач в даних
правовідносинах діяв в межах правового
поля, то за відсутності в діях позивача
порушення трудової дисципліни
(проступку і заподіяної шкоди) наказ №
80-К від 31.01.2014 року є незаконним і
підлягає скасуванню.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то
районний суд, виходячи з засад
розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи характер та
обсяг душевних страждань, яких зазнав
позивач внаслідок незаконного
застосування до нього дисциплінарного
стягнення, задовольнив позов в цій
частині частково, стягнувши на його
користь 300 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

З таким висновком суду погоджується
апеляційний суд, виходячи з наступного.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 28 листопада
2013 року ОСОБА_5 поновлено на посаді
машиніста-регулювальника сигаретних
машин сигаретного цеху ПАТ „АТ
тютюнова компанія „В.А.Т.-Прилуки" з 29
серпня 2013 року.

Як пояснив ОСОБА_5 (а.с.42), 29 листопада 2013
року він прийшов на роботу о 09год.50 хв. В
цей же день вдруге він прийшов на
роботу о 15год.00 хв., щоб повідомити
адміністрацію підприємства про
отриману ним травму ноги, перебування
на лікарняному та надав трудову книжку
(а.с41).

31 січня 2014 року наказом директора з
виробництва Приватного акціонерного
товариства «А/Т тютюнова
компанія«В.А.Т.-Прилуки» №80-К ОСОБА_5
оголошено догану за запізнення на
роботу без поважних причин, що мало
місце 29 листопада 2013 року, та
відповідно до ст.151 КЗпП України
протягом строку дії дисциплінарного
стягнення заходи матеріального
заохочення до нього визначено не
застосовувати (а.с.8,54).

Даний наказ винесено на підставі
письмових пояснень начальника з
виробництва Рилика Р.Я., корпоративного
юриста Рилача Ю.В., юридичного
консультанта Данилевича О.Й., з
урахуванням пояснень ОСОБА_5, ступеню
тяжкості вчиненого проступку,
обставин, за яких скоєно проступок, та
його попередньої роботи.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 „Про судову практику розгляду
судами трудових спорів", рішення про
поновлення на роботі вважається
виконаним з дня видання власником або
уповноваженим ним органом про це
наказу.

Відповідачем не було надано доказів
того, що станом на 09год.50хв. 29 листопада
2013 року вже був виданий наказ про
поновлення позивача на роботі на
виконання рішення апеляційного суду
від 28 листопада 2013 року. Як пояснив
ОСОБА_5, на його вимогу в день виходу на
роботу надати наказ, йому в цьому було
відмовлено, в зв"язку з чим його
представник 03 грудня 2013 року звертався
з письмовою заявою до відповідача про
надання копії наказу (а.с13). Доказів
того, що ОСОБА_5 знайомили з таким
наказом, не надано. Крім того, у
судовому засіданні представники
відповідача не заперечували того, що
позивача не знайомили з наказом про
поновлення на роботі, оскільки на
підприємстві склалась така практика.

Отже, враховуючи вищевикладене, те, що в
судовому засіданні не було доведено
факту поновлення позивача на роботі
станом на 09год.50хв. 29 листопада 2013 року
шляхом видачі відповідного наказу, на
позивача не могли поширюватись правила
внутрішнього трудового розпорядку,
умови колективного договору, в зв"язку
з чим не можна вважати його як таким, що
спізнився на роботу. У даній ситуації
відповідач не вправі був застосовувати
до нього заходи дисциплінарного
стягнення.

В зв"язку з вищевикладеним, не
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги стосовно того, що
позивач повинен був прийти на роботу о
8год.20хв., а, прийшовши о 9год.50хв., він
спізнився на роботу.

Посилання представників відповідача у
судовому засіданні на те, що позивача 29
листопада 2013 року поновили на роботі,
оскільки він фактично був допущений до
роботи, не може бути взяте судом до
уваги, так як це протирічить доводам
апеляційної скарги стосовно того, що
позивачу для подальшого виконання
своїх трудових обов"язків необхідно
було пройти інструктаж з питань
охорони праці, що є обов"язковим
відповідно до вимог ст.18 Закону України
„Про охорону праці", п.п.6.5, 6.6 Типового
положення про порядок проведення
навчання і перевірки знань з питань
охорони праці. Такого інструктажу з
позивачем 29 листопада 2013 року не було
проведено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду 1
інстанції та не дають підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «А/Т тютюнова
компанія «В.А.Т. - Прилуки» на рішення
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 27 лютого 2014
року відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 27
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: