АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1711/14
Головуючий у 1-й інстанції - Борденюк
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 26 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті
особи Кооператив з експлуатації
індивідуальних гаражів «Кристал»,
Головного управління архітектури та
містобудування Київської міської
державної адміністрації, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю м.Києва про усунення перешкод
у користуванні власністю шляхом
знесення капітального гаражу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2
звернувся з позовом до ОСОБА_1 і, з
урахуванням уточнень до позову, просив
винести рішення, яким зобов»язати
відповідача усунути перешкоди
позивачу у користуванні металевим
гаражним боксом під НОМЕР_1,
розміщеного на території третьої особи
Кооператива з експлуатації
індивідуальних гаражів «Кристал», що
по вул.Сім»ї Сосніних,№13-а у м.Києві,
шляхом знесення капітального гаражу,
зведеного відповідачем без погодження
з позивачем та з порушенням
будівельних норм /а.с.2-4, 115-118/.

Зазначав, йому на праві власності
належить металевий гаражний бокс на
вище зазначеній території, поряд з
яким, на відстані 60 см. розташовувався
такий же гаражний бокс під НОМЕР_2
відповідача ОСОБА_1.

В кінці 2011 року відповідач ОСОБА_1 звів
капітальний гараж на відставі 15 см. від
гаражного боксу позивача, що
унеможливлює позивачу здійснювати
догляд за своїм гаражним боксом.

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 26 листопада 2013 року
позов задоволено /а.с.129-131/.

Судовим рішенням зобов»язано ОСОБА_1
Володимировача усунути перешкоди
позивачу в користуванні ним гаражним
боксом під НОМЕР_1 шляхом знесення
самовільно зведеного капітального
гаражу за планом розміщення під НОМЕР_2
на території Кооператива з
експлуатації індивідуальних гаражів
«Кристал» по вул.Сім»ї Сосніних,№13-а у
м.Києві.

В поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1, просить скасувати рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 26 листопада 2013 року, як ухвалене з
порушенням вимог матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у позові
/а.с.137-139/.

Послався на те, що металевий
гаражний бокс позивача є рухомим
майном, а тому його можна перенести в
інше місце. Вважав, що будь-яких норм та
правил ним ним не порушено.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення залишити без змін
з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи і
таке встановлено судом, позивачу
ОСОБА_2, на підставі нотаріально
посвідченого договору дарування від
31.10.1994 року, належить на праві
власності металевий гаражний бокс
площею 17,6 кв.м. за НОМЕР_2 (за планом
розміщення гаражних боксів у
ГБК»Кристал» позначений під НОМЕР_1) в
ГБК»Кристал», що по вул.Сім»ї
Сосніних,№13-а у м.Києві /а.с.5, 11/.

Право власності позивача на
указаний гаражний бокс зареєстровано
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна
від 19.11.2010 року /а.с.7-9/.

Поряд, на відстані 60 см., з
гаражним боксом позивача,
розміщувався такий же гаражний бокс
відповідача ОСОБА_1, який, в кінці 2012
року на місці свого гаражного боксу, з
захопленням указаного проміжку (60 см.)
між гаражними боксами, на відстані 15 см.
від гаражного боксу позивача, звів
капітальну двоповерхову споруду свого
нового гаражного боксу під НОМЕР_2,
згідно плану розміщення гаражних
боксів ГБК»Кристал».

Указана обставина сторонами не
заперечується.

Не маючи, таким чином, можливості
обслуговувати суміжну з гаражем
відповідача сторону свого гаражного
боксу, оскільки металевий гараж
потребує регулярного вжиття заходів
від корозії, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано керувався ст.391 ЦК
України, згідно якої власник майна
може вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Суміжні земельні ділянки
стиорівн за НОМЕР_1 та НОМЕР_2 виділені
автонаражним кооперативом для
розміщення об»єктів рухомого майна -
металевих гаражних боксів.

При цьому, відповідач ОСОБА_1
звів на відведеній йому ділянці
капітальну споруду без спеціального
дозволу та реєстрації.

Задовольняючи позов суд
правомірно взяв до уваги висновок
фахівця НОМЕР_1
архітектурно-будівельного дослідження
від 18.06.2013 року, виконаного суб»єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_3,
діючого на підставі ліцензії
сер.НОМЕР_3 виданої 29.09.2011 року
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України /а.с.86-94,97/.

Так, згідно указаного висновку,
капітальна двоповерхова споруда, яка
розташована на відстані 15см. від
гаражного боксу ОСОБА_2 і зведена з
порушенням цільового призначення
земельної ділянки, на якій вона
розташована, оскільки не призначена
для зберігання рухомого майна.

Згідно указаного висновку,
спірна капітальна споруда знаходиться
на земельній ділянці, яка за своїм
цільовим призначенням повинна
використовуватись для розміщення
об»єктів рухомого майна, а тому
указана споруда зведена з порушенням
цільового призначення земельної
ділянки.

Указана двоповерхова будівля
зведена з порушенням Державних
будівельних норм «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень» №360-92,затверджених
Наказом Державного комітету України у
справах містобудування і архітектури
від 17.04.1992 року за №44 з наступними
змінами, оскільки будівля відноситься
до капітальної споруди і при його
будівництві були порушені
протипожежні вимоги, а саме відсутній
необхідний протипожежний розрив, та
недотримані вимоги щодо необхідної
мінімальної відстані від межі суміжної
земельної ділянки, що перебуває в
користуванні позивача.

Згідно указаного Висновку
спеціаліста також слідує, що, що
відстань між гаражним боксом позивача
та капітальною спорудою відповідача не
відповідає державним будівельним
нормам щодо наявності обов»язкової
відстані відстані між об»єктами
будівництва для догляду та здійснення
їх поточного ремонту, яка повинна
становити не менше 1 м., а також не
дотримано влаштування необхідних
інженерно-технічних заходів, що
запобігали б стіканню з будівлі
відповідача атмосферних опадів на
гаражний бокс позивача /а.с.86-94/.

Указані висновки спеціаліста
відповідачем не спростовані.

Позивач обгрунтовано зазначив,
що належний йому гаражний бокс
розташований на відведеній йому ГБК
земельній ділянці, а тому перенести на
інше міце належний йому гаражний бокс
він не має ні можливості ні права. Крім
того, під гаражним боксом у нього
розташована оглядова яма та погріб.

Із пояснень свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які дали показання у суді
першої інстанції, встановлено, що
указаними свідками, в період до
зведення відповідачем ОСОБА_1 спірної
капітальної споруди, здійснювався
ремонт металевого гаражного боксу
позивача. При цьому, відстань між
гаражним боксом позивача та
відповідача становила не менше 60 см., що
дозволяло здійснювати догляд за всією
конструкцією гаражного боксу
позивача.

Суд першої інстанції
обгрунтовано відхилив доводи
відповідача в тій частині, що у
позивача немає автомобіля і він не
використовує за призначенням свій
гаражний бокс, оскільки порядок
використання майна вирішує власник
цього майна.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

А, згідно до ч.ч.4,5 ст.319 ЦК
України, власність зобов»язує. Власник
не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати економічну
ситуацію та природні якості землі.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідач своїми діями не врахував
інтереси позивача та порушив норми
чинного законодавства, які регулюють
порядок зведення та використання
капітальних споруд.

З урахуванням вище наведеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення судом першої інстанції
постановлене на повно з»ясованих
обставинах з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
а доводи, викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст..ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді