Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

Головуючого судді Золотарьова О.Ю.

при секретарі Красновській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ЛМНО
Луганської області ОСОБА_2 про визнання
дій нотаріуса такими, що вчинені з
порушенням вимог законодавства,
стягнення моральної шкоди, треті особи
- ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління державного
комітету земельних ресурсів у м.
Луганськ Луганської області, ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом,
посилаючись на ту обставину, що
рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 12.07.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: Управління державного комітету
земельних ресурсів у м. Луганськ
Луганської області, приватний нотаріус
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу земельної
ділянки та Державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсними та визнання права власності
на земельну ділянку задоволено,
стягнуто солідарно з відповідачів
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 359,54 грн. В задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Управління
державного комітету земельних
ресурсів у м. Луганськ Луганської
області про визнання договору
неукладеним та недійсним, визнання
договору таким, що був укладений та
визнання права власності на земельну
ділянку відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 16.12.2013 року рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 12.07.2013 року залишено без
змін.

Зазначеними судовими рішеннями, а
також постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25.09.2012 року встановлено, що
приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_2 при
посвідченні договору купівлі-продажу
земельної ділянки 24 березня 2011 року
було вчинено ряд порушень вимог
законодавства, а саме - при укладенні
договору купівлі-продажу земельної
ділянки ОСОБА_3 не була присутня
особисто, відповідач порушила
положення ст. ст. 43, 45 Закону України
«Про нотаріат»; п. 13, п.п. 15-16 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, таке діяння
містить ознаки складу злочину
передбаченого статтею 366 Кримінального
кодексу України.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_2
навмисно внесла до договору
купівлі-продажу від 24.03.2011 року
неправдиві дані щодо особи продавця -
ОСОБА_3, змінивши по батькові «ОСОБА_3»
на «ОСОБА_3», отримала дані про
відсутність як заборони на продаж
спірної земельної ділянки, так і даних
про укладання договору купівлі -
продажу від 11.09.2009 року з Державного
реєстру правочинів, а також для того,
щоб мати можливість провести державну
реєстрацію нотаріально посвідченого
нею правочину у Державному реєстрі
правочинів.

Через численні порушення приватним
нотаріусом ОСОБА_2 вимог законодавства
при посвідченні договору
купівлі-продажу земельної ділянки
позивач була вимушена більше двох
років в загальному суді та окружному
адміністративному суді, судах
апеляційних інстанцій відновлювати
своє порушене право власності на
земельну ділянку. Протягом даного часу
позивач відчувала емоційний неспокій,
який супроводжувався втратою
нормального психологічного стану.

Позивач протягом двох років перебувала
в стані глибокої депресії, яка порушила
її усталений спосіб життя.

Моральну шкоду позивач оцінила у 20000
грн.

Посилаючись на наведене, положення
Закону України «Про нотаріат»,
Цивільного Кодексу України, просила
суд визнати дії приватного нотаріуса
Луганського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_2 при
нотаріальному посвідченні 24.03.2011 р. за
реєстровим номером 1045 договору
купівлі-продажу земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та внесенню
виправлення 17.10.2012 р. до даного договору
купівлі-продажу земельної ділянки
такими, що вчинені з порушеннями
нотаріусом вимог законодавства
України, стягнути з приватного
нотаріуса Луганського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000
грн. моральної шкоди, винести окрему
ухвалу і направити Головному
управлінню юстиції у Луганській
області для внесення подання до
Міністерства юстиції України про
анулювання свідоцтва про право на
зайняття нотаріальною діяльністю
приватного нотаріуса Луганського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_2, окрему
ухвалу направити органам дізнання та
досудового слідства для кваліфікації
дій, вчинених приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_2 при
нотаріальному посвідченні 24.03.2011 р. за
реєстровим номером 1045 договору
купівлі-продажу земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, за ознаками складу
злочину передбаченого відповідною
статтею Кримінального Кодексу України,
судові витрати у справі покласти на
Відповідача.

В судовому засіданні позивач участі не
приймала, представником позивача
подано заяву про розгляд справи в його
відсутність.

Відповідач позов не визнала, надавши
письмові заперечення проти позову (а.с.
59-61) та заяву про розгляд справи в її
відсутність. Представником
відповідача також надано заяву про
розгляд справи в його відсутність.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про місце та час розгляду
справи повідомлялися.

Вивчивши матеріали справи та надані
докази в сукупності, суд дійшов
наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства, на
підставі статті 1 ЦПК України, є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124
Конституції України та ст. 3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизначених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25.09.2012 року
(а.с. 26-31) встановлено, що 24 березня 2011
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений
договір купівлі продажу земельної
ділянки, який був засвідчений
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 (а.с. 22-23).

Але продавцем в цьому договорі на
першій сторінці зазначена ОСОБА_6,
тобто не та особа, яка є власником землі
згідно акту від 23.03.2011р., серії ЯЛ №385898
(а.с. 13).

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 12.07.2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 16.12.2013 року (а.с.
34-41, 42-48) встановлено, що 11.09.2009 р. між
ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_3, як
продавцем, з одного боку та ОСОБА_1 як
покупцем з іншого боку, було укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, згідно умов якого, ОСОБА_1
придбала у власність земельну ділянку
площею 0,0387 га за адресою: АДРЕСА_1.
Вказаний договір було посвідчено
приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим № 800 (а.с. 18-21).

Право власності на спірну ділянку
належало ОСОБА_8 на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку від 06.08.2008р., на якому після
відчуження ділянку на користь ОСОБА_9
приватним нотаріусом ОСОБА_7, у
відповідності до вимог ч. 6 ст. 126 ЗК
України, було здійснено відмітку про
перехід права власності на земельну
ділянку до ОСОБА_1

За реєстрацією свого права власності
ОСОБА_1 відразу не звернулась, чим в
свою чергу скористалась відповідачка
ОСОБА_3.03.2011р. вдруге отримала від
Управління державного комітету
земельних ресурсів у м. Луганськ
Луганської області державний акт на
право власності на спірну ділянку та
наступного дня, тобто 24.03.2011р. на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, вдруге відчужила спірну
земельну ділянку на користь ОСОБА_4

Згідно до ч. ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. При здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
суспільства.

Як встановлено судовим рішенням, що
набрало законної сили, вищевказаних
вимог чинного цивільного
законодавства України ОСОБА_3 під час
укладення договору купівлі-продажу від
24.03.2011р. не виконала та будучи
освідченою про відчуження земельної
ділянки на користь ОСОБА_1, зловживаючи
наявністю запису про реєстрацію права
власності та неосвідченістю
працівників Управлінням Держкомзему у
м. Луганськ Луганської області про
нового власника ділянки, отримала
новий Державний акт про право
власності на земельну ділянку та
відчужила її на користь ОСОБА_4, при
цьому не повідомила приватного
нотаріуса ОСОБА_2 про наявність прав
позивачки на вказану земельну ділянку.
Своїми вищевказаними діями ОСОБА_3
завдала шкоди майновим правам
інтересам, як нового власника
земельної ділянки ОСОБА_1, так і
добросовісному набувачеві земельної
ділянки ОСОБА_4

Суд в рішенні від 12 липня 2013 року, яке
набрало законної сили, звернув увагу на
те, що згідно повідомлення приватного
нотаріуса Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 від
17.10.2012р. № 5, в договорі купівлі-продажу
земельної ділянки від 24.03.2011р. було
помилково зазначено по-батькові
продавця, а саме ОСОБА_3 замість ОСОБА_3,
(а.с. 33). Отже спірний договір
було-укладено ОСОБА_3 від імені особи,
яка ніколи не являлась власником
спірної земельної ділянки.

Позивач посилається на вказані судові
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська, апеляційного суду
Луганської області, якими визнано
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
було видано 23.03.2011 року на ім'я ОСОБА_3,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 24.03.2011 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду,
яким дії Управління державного
комітету земельних ресурсів м.
Луганськ, Луганської області з
реєстрації переходу права власності на
земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу від 124.03.2011
року, укладеним з ОСОБА_3 визнано
неправомірними. Але факт визнання
недійсним договору не тягне за собою
визнання дій нотаріуса недбалими або
неправомірними. Судовим рішенням
Артемівського районного суду м.
Луганська, апеляційного суду
Луганської області встановлено
неправомірність дій ОСОБА_3 у
відношенні ОСОБА_1, ОСОБА_4

Таким чином протиправна поведінка була
встановлена рішенням суду, але саме у
діях ОСОБА_3

За загальним правилом цивільна
відповідальність за завдану майнову чи
моральну шкоду настає за наявності
чотирьох складових: неправомірності
дій заподіювана шкоди, негативного
наслідку таких дій (шкоди), причинного
зв'язку між діями заподіювана шкоди та
завданою шкодою, а також вини особи, яка
завдала шкоду.

Диспозиція ст.21 Закону України «Про
нотаріат», в якій передбачено
можливість відшкодування потерпілому
завданої шкоди за наявності в діях
нотаріуса вини у формі необережності
та у виді недбалості, не виключає
необхідності встановлення решти
складових правопорушення, за наявності
яких настає цивільна відповідальність
та відшкодовується в порядку,
передбаченому законодавством України.

Позивачем вказано, що відповідач,
будучи зобов'язаною перевірити
наявність/відсутність правочинів,
учинених платником податку за поточний
податковий період, бачила, що до
реєстру приватним нотаріусом ОСОБА_7
вже були внесені дані про наявність
правочину купівлі-продажу земельної
ділянки, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1. Але в самому судовому рішенні
зазначено, що на час укладення
оспорюваного договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 24.03.2011р., ОСОБА_3
вже відчужила земельну ділянку на
користь ОСОБА_1, та не дивлячись на
реєстрацію права власності вже не
являлась її власницею, суд визнав те, що
ОСОБА_3 уклала спірний договір поза
межами своєї цивільної дієздатності.

Одночасно з вказаним, спірний договір
від 24.03.2011р. був укладений всупереч
волевиявленню ОСОБА_1 та не може
вважатись таким, що відповідає
внутрішній волі позивачки ОСОБА_1

Таким чином, суд приходить до висновку,
що твердження позивачки про
незаконність дій приватного нотаріуса
ОСОБА_2 є безпідставними.

Відповідно, не підлягають задоволенню
похідні вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди.

Згідно вимог ст. 221 ЦПК України, суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним
особам чи органам для вжиття заходів
щодо усунення цих причин та умов.

Оскільки порушень з боку відповідача
судом не встановлено, підстав для
реагування в порядку ст. 221 ЦПК України
на думку суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
22 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 11, 15, 30, 60, 61, 62,
213-215 Цивільно-процесуального кодексу
України, Законом України «Про
нотаріат», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд міста
Луганська шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: суддя

О.Ю.Золотарьов