Справа №468/2622/13-ц 06.05.2014 06.05.2014 06.05.2014
Провадження № 22-ц/784/1482/14
інстанції: Муругов В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Богуславській О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_2,
представника відповідача - Лушникова
В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 02 квітня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Баштанська
сільськогосподарська
машино-технологічна станція» про
визнання договорів оренди землі
недійсними,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 р. ОСОБА_2 звернувся
з позовом до публічного акціонерного
товариства «Баштанська
сільськогосподарська
машино-технологічна станція» (далі -
ПАТ «Баштанська сільськогосподарська
МТС») про визнання договорів оренди
землі недійсними.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що у 2007 р. уклав з
відповідачем договори оренди належних
йому на праві власності земельних
ділянок площею 1,86 га та 4,47 га строком на
п'ять років.

Вважаючи, що термін дії договорів
закінчується у 2012 р., він повідомив
відповідача про відсутність наміру
продовжувати дію договорів оренди,
після чого дізнався про наявність
інших договорів оренди, відповідно до
яких продовжено орендні відносини до 31
грудня 2016 р.

Посилаючись на те, що договори
оренди землі від 01 січня 2012 р.,
зареєстровані 19 грудня 2012 р. за №
06561 та за № 06562 відділом
Держкомзему у Баштанському районі
Миколаївської області, він не
підписував, позивач просив суд визнати
їх недійсними.

Рішенням Баштанського районного
суду Миколаївської області від 02
квітня 2014 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказує на невідповідність висновків
суду положенням матеріального закону і
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове про задоволення позову.

У запереченні на апеляційну
скаргу представник відповідача вказує
на правильність висновків суду і
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серія ІІ-МК № 016620
ОСОБА_2 є власником двох земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення площею 4,47 га та 1,86 га, що
розташовані на території
Христофорівської сільської ради
Баштанського району Миколаївської
області.

14 лютого 2007 р. ОСОБА_2 (орендодавець) та
ВАТ «Баштанська с/г МТС» (орендар)
уклали два договори оренди вказаних
земельних ділянок строком на 5 років (по
31 грудня 2011 р.) Договори зареєстровано
Баштанським районним відділом
Миколаївської регіональної філії ДП
«Центр ДВК при Держкомземі України» 26
травня 2008 р.

19 грудня 2012 р. були зареєстровані два
інших договори оренди земельних
ділянок, укладених 01 січня 2012 р. між
ОСОБА_2 та ВАТ «Баштанська с/г МТС»,
згідно яких строк дії договору оренди
складає 5 років - з 01 січня 2012 р. до 31
грудня 2016 р.

Відмовляючи в позові, суд вважав, що
спірні правовідносини врегульовані ст.
218 ЦК України, а недотримання при
укладання договорів оренди землі вимог
щодо простої письмової форми угоди не є
безумовною підставою для визнання
договору оренди земної недійсним.

Однак такий висновок суду не
відповідає вимогам матеріального
закону, що регулює спірні
правовідносини.

Так, звертаючись з позовом ОСОБА_2,
посилався на відсутність його
волевиявлення на укладення спірних
договорів, які він не підписував. Тобто,
підставою вимог про визнання договорів
недійсними є відсутність
волевиявлення позивача, а не
недотримання вимог щодо простої
письмової форми угоди.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи № 74 від 03
березня 2014 р. підписи в розділі
«Підписи сторін» у графі
«Орендодавець» в договорах оренди
землі від 01 січня 2012 р. виконані не
ОСОБА_2, а іншою особою.

З огляду на наведені обставини справи,
висновок судової почеркознавчої
експертизи, яким підтверджено, що
позивач не підписував оспорювані
договори, що свідчить про відсутність
волевиявлення позивача на укладання
договорів, положення ст. ст. 203, 215, 216 ЦК
України позовні вимоги про недійсність
договорів є доведеними, і суд помилково
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

З урахуванням викладеного рішення суду
в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
необхідно скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

У зв'язку із задоволенням позову
відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України є підстави для стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат - 458 грн. сплаченого при
звернення до суду першої інстанції
судового збору (а.с. 1), 229 грн. 40 коп.
судового збору, сплаченого при
зверненні з апеляційною скаргою, та 900
грн. 48 коп. витрат на проведення судової
почеркознавчої експертизи (а.с. 89).

Щодо стягнення 1200 грн. як витрат на
правову допомогу, підстави для цього
відсутні.

Так, в силу ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання правової допомоги. Граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

Зокрема, граничні розмірі компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах
визначався Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Вона допускається до участі в розгляді
справи ухвалою суду за заявою особи,
яка бере участь у справі.

Дані про те, що ОСОБА_4 була допущена до
участі в розгляді справи як особа, яка
надає правову допомогу на підставі
ухвали суду, відсутні.

Представництво інтересів позивача
здійснювалось нею на підставі
довіреності (а.с. 26).

За такого не має підстав стягувати з
відповідача на користь позивача
витрати на правову допомогу в розмірі
1200 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Баштанського районного
суду Миколаївської області від 02
квітня 2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Баштанська
сільськогосподарська
машино-технологічна станція» про
визнання договорів оренди землі
недійсними задовольнити.

Визнати недійсними договори
оренди землі, укладені між ОСОБА_2 та
публічним акціонерним товариством
«Баштанська сільськогосподарська
машино-технологічна станція» 01 січня
2012 року, які зареєстровані відділом
Держкомзему у Баштанському районі
Миколаївської області 19 грудня 2012 року
за № 06561 та за № 06562.

Стягнути з публічного
акціонерного товариства «Баштанська
сільськогосподарська
машино-технологічна станція» на
користь ОСОБА_2 1587 (тисячу п'ятсот
вісімдесят сім) грн. 88 коп. судових
витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: