Справа № 462/1271/11
Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/783/3139/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ПАТ «Райффайзен
банк Аваль» - Ковальчук Л.О.,
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ «Райффайзен
банк Аваль» на рішення Залізничного
районного суду м.Львова від 5 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ПАТ «Райффайзен банк Аваль», третя
особа - ОСОБА_6, про визнання недійсним
договору та відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Визнано недійсним
договір поруки, укладений 23 травня 2006
року між АППБ «Аваль» Львівська
обласна дирекція АППБ «Аваль», після
зміни найменування ПАТ «Райффайзен
банк Аваль» та ОСОБА_5. Стягнуто з ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» в користь
ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
Стягнуто з ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
в користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі
213 грн. 50 коп. та 2044 грн. 50 коп. витрат за
проведення експертизи.

Рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди оскаржило ПАТ
«Райффайзен банк Аваль». В
апеляційній скарзі представник
стверджує про порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповну відповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що позивач
не навів належного обґрунтування
позовних вимог, не зазначив докази, що
підтверджують вимоги в цій частині, не
вказав з яких саме міркувань він
виходив, визначаючи розмір суми
відшкодування моральної шкоди та якими
доказами це підтверджується. Вважає
недоведеною протиправність дій зі
сторони банку, наявність заподіяної
шкоди, яка виникла внаслідок
протиправних дій, та причинний зв»язок
між ними. Просить рішення суду в
частині задоволення вимог про
стягнення моральної шкоди скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» - Ковальчук Л.О.
на підтримання апеляційної скарги,
пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3
про заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

А відтак рішення суду першої інстанції
переглядається в частині задоволення
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

23 травня 2006 року між АППБ «Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого банк надав позичальнику
кредит у вигляді невідновлювальної
кредитної лінії з лімітом 3 000,00 доларів
США.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_6 цього ж
дня між ОСОБА_5 та банком укладений
договір поруки, відповідно до умов
якого позивач взяв на себе зобов'язання
перед кредитором відповідати по
зобов'язаннях боржника які виникають з
умов кредитного договору.

Личаківським РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області 10 вересня 2009 року за
наданими дирекцією матеріалами щодо
кредитного шахрайства, вчиненого
позичальником банку ОСОБА_6, порушена
кримінальна справа №142-2700 за ознаками
злочину, передбаченого ч.4 ст.190 ККУ.
(.а.с. 59)

Вироком Личаківського районного суду
від 3 грудня 2010 року ОСОБА_7 засуджено за
ст.190 ч.2 КК України до 3 років
позбавлення волі, за ст.358 ч.2 КК України
- до 4 років позбавлення волі, за ст.358 ч.3
КК України до 2 років обмеження волі, за
ст.366 ч.1 КК України - до 3 років обмеження
волі з позбавленням права обіймати
певні посади чи займатися певною
діяльністю на строк до 3 років. На
підставі ст.70 КК України шляхом
поглинання менш сурового покарання
більш суровим, остаточно визначено до
відбуття 4 роки позбавлення волі з
позбавленням на 3 роки права обіймати
певні посади чи займатися певною
діяльністю. Відповідно до ст.75 КК
України звільнено ОСОБА_7 від відбуття
покарання з випробовувальним терміном
на 3 роки за умов не вчинення нового
злочину і виконання покладених на неї
зобов»язань протягом визначеного
іспитового строку. (а.с.81-92)

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України якщо у
зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що оскільки позивач договір
поруки не підписував, незаконними
діями банку, які полягали в оформленні
службовою особою банку договору поруки
від імені позивача, шляхом підробки
його підпису та використання без його
згоди копій його особистих документів,
які збереглися у банку, то останньому
заподіяна моральна шкода, яка полягає у
душевних стражданнях, яких він зазнав,
у зв»язку з отриманою інформацією від
працівників банку щодо боргових
зобов»язань на суму 85 384,89 грн., як
поручителя, пред»явленням судового
позову та судовими викликами, у втраті
душевної рівноваги та у порушенні
стосунків з оточуючими людьми,
звичного укладу його життя, затрат часу
для зустрічей з працівниками банку,
правоохоронних органів та адвокатами.

Висновок суду відповідає встановленим
обставинам справи та дослідженим
доказам, які знаходяться в матеріалах
справи.

Посилання представника апелянта
на те, що позивачем не доведено
належного обгрунтування позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, колегією суддів не приймається
до уваги у зв»язку з наступним.

Як безспірно встановлено матеріалами,
зокрема вироком Личаківського
районного суду м. Львова від 3 грудня 2010
року у справі про обвинувачення
ОСОБА_7, остання діючи умисно, з
корисливих мотивів, у власних
інтересах, з метою отримання кредиту у
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», склала
довідки про доходи на ім'я позивача по
саправі, в які внесла неправдиві
відомості про нараховану та отриману
ним у СПД ФО «ОСОБА_11» заробітну плату
за період з листопада 2005 року - по
квітень 2006 року. Реально знаючи, що в
даний період часу останній вказаної в
довідці про доходи заробітної плати не
отримував та у СПД ФО «ОСОБА_11» не
працював. ОСОБА_7, діючи умисно, з метою
отримання кращих умов по кредитному
договору, 23 травня 2006 року в складену
нею довідку внесла дані про те, що
розмір заробітної плати позивача
становить 5520 гривень за вказаний
період. Підписавши складену довідку
від імені директора та головного
бухгалтера, остання 23 травня 2006 року
подала їх в Шосте міське відділення ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль», що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Коперніка, 14, де на їх підставі та інших
поданих нею документів, був укладений
із ОСОБА_6 кредитний договір №
014/08-5/12229-СК від 23 травня 2006 року та
видано кредит в сумі 3000 доларів США, що
становить 15150 гривень. (а.с.88)

Також з матеріалів справи вбачається,
що начальником Шостого міського
відділення ЛОД АППБ «Аваль» Стаднік
Л.О. підписано договір поруки №
014/08-5/12229-СК/2 від 23 травня 2006 року з
ОСОБА_5 (а.с.12)

Однак, відповідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи №2324
від 2 вересня 2011 року підпис від імені
позивача, який розташований в графі
«Поручитель» перед прізвищем «ОСОБА_5»
на одному з примірників договору
поруки № 014/08-5/12229-СК/2 від 23.05.2006 року, що
розташований в матеріалах
кримінальної справи №182-0507 на сторінці
132, виконаний не позивачем по справі, а
іншою особою з наслідуванням справжніх
підписів позивача.

З наведеного слідує, що уповноваженою
особою банку вчинено дії по укладенню
договору поруки, який ОСОБА_5 не
підписував.

Відповідно до роз»яснень, викладених у
пунктах 4, 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайновоі) шкоди» від
31.03.1995року № 4 під час вирішення
питання про відшкодування моральної
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного
зв'язку між шкодою і
протиправними діями заподіювана та
вини останнього в її заподіянні.

А відтак, безспірно встановлено, що
позивач спірний договір поруки не
укладав, всі істотні умови
оспорюваного договору поруки не
погоджував, волевиявлення на
укладення такого не виявляв, і у
зв»язку з неправомірними діями
працівника відповідача, який оформив
вказаний договір від імені позивача,
останньому завдана моральна шкода, яка
полягала в тому, він був змушений
доводити цей факт, подавати позов щодо
оскарження договору, до укладення
якого не мав жодного відношення, тобто
вживати заходи спрямовані на захист
свого безпідставно порушеного права.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується з
визначеним судом розміром моральної
шкоди і вважає, що такий відповідає
засадам розумності, виваженості та
справедливості.

Доводи апеляційної скарги не свідчать
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права, про
неправильність висновків суду, такі не
грунтуються на матеріалах справи та
спростовуються дослідженими доказами.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
колегія суддів не вбачає підстав для
зміни або скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» відхилити.

Рішення Залізничного районного
суду м.Львова від 5 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді:
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.