Справа № 214/255/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді
Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка є законним
представником неповнолітнього ОСОБА_4,
про визначення частки у спільній
сумісній власності, про визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування, третя особа -
Реєстраційна служба Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить суд
визначити частку співвласників - його
та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в
приватній спільній сумісній власності
у вигляді належної їм квартири АДРЕСА_1,
рівною та як 1/3 частку, а також визнати
за ним право власності на 1/6 частку
вказаної квартири в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що йому, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на праві приватної спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
померла. Після її смерті відкрилась
спадщина у вигляді належної їй частки
вказаної квартири, яку прийняли він, як
її чоловік та її дочка - ОСОБА_6, позаяк
проживали разом з нею в зазначеній
квартирі до моменту її смерті та
продовжили в ній проживати і після її
смерті. З метою прийняття цієї спадщини
він звернувся до Сьомої Криворізької
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу Свідоцтва про право
на спадщину, яка відкрилась після
смерті ОСОБА_5, однак отримав відмову
через відсутність оригіналу
правовстановлюючого документу на
нерухоме майно та для вирішення цього
питання йому було рекомендовано
звернутись до суду.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
визнала пред'явлені позовні вимоги.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явилась, але надала
письмову заяву, в якій зазначила, що не
заперечує проти пред'явлених позовних
вимог та просила суд розглянути справу
за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Так, згідно Свідоцтва про право
власності на житло №С49 від 09.01.1996 року,
ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві
приватної спільної сумісної власності
належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді належної їй частки в
зазначеній квартирі.

З метою прийняття вказаної спадщини
позивач звернувся до Сьомої
Криворізької державної нотаріальної
контори із заявою про видачу Свідоцтва
про право на спадщину, яка відкрилась
після смерті його дружини ОСОБА_5, однак
отримав відмову через відсутність
оригіналу правовстановлюючого
документу на нерухоме майно та для
вирішення цього питання йому було
рекомендовано звернутись до суду
(а.с.8-9).

Отже, розглядаючи позовні вимоги про
визначення частки позивача та ОСОБА_5 у
вказаній квартирі як 1/3 частки за
кожним, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 370 ЦК України, у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Виділ частки
із майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому ст. 364 ЦК України.

У зв'язку з тим, що судом не
встановлено ніякої домовленості між
співвласниками - позивачем, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про інший розмір часток у
спільній сумісній власності у вигляді
вказаної вище квартири, суд приходить
до висновку, що частка кожного із
співвласників у цій квартирі є рівною
та складається із 1/3 її частки, а відтак
ця частина позовних вимог є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог в
частині визнання за позивачем права
власності на 1/6 частки вказаної
квартири в порядку спадкування, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодав цем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Отже, позивач, будучи чоловіком ОСОБА_5
та її дочка - ОСОБА_6, як спадкоємці
першої черги за законом, прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_5 в рівних
частках - по 1/6 її частки, так як на день
відкриття спадщини постійно проживали
із спадкодавцем (а.с.12-13) та у
встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк
не заявили про відмову від цієї
спадщини.

Відтак, зважаючи на
вищевикладене, суд приходить до
висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 364, 368, 370, 1261, 1268, 1270 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 15, 174, 209, 256-258, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити частку ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у приватній спільній
сумісній власності, яка становить 1/3
частини двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Визначити частку ОСОБА_1, у приватній
спільній сумісній власності, яка
становить 1/3 частини двохкімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апе-ляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В. Попов.