Справа № 500/1331/14-ц
Провадження № 2/500/1282/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.

при секретарі - Ботнар А.О.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1 та
представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізмаїл
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, яким просила визнати за нею, як
спадкоємицею за заповітом право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належав померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та померлій
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, мотивуючи тим, що
нотаріальною конторою їй відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом у зв'язку із тим, що
відсутній правовстановлюючий документ
на спадковий житловий будинок з
надвірними спорудами на ім'я ОСОБА_5,
який був би зареєстрований у
встановленому законом порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнали в повному обсязі та не
заперечували проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно запису в
погосподарській книзі виконавчого
комітету Старонекрасівської сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області за № 15 ОСОБА_5 належав житловий
будинок з надвірними спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
також підтверджено довідкою наданою
виконавчим комітетом
Старонекрасівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
від 02.12.2013 року за № 1755.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 23.12.2002 року, виданого
Старонекрасівською сільською радою
Ізмаїльського району Одеської області,
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум
Верховного Суду України у п.1 постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7
роз'яснив, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинний
на той час закон, зокрема, відповідні
правила ЦК Української РСР 1963

року, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом. У разі, коли спадщина, яка
відкрилася до набрання чинності ЦК
України і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові
відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 525 ЦК
УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 року),
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце коли і оскільки воно не
змінено заповітом.

Статтею 534 ЦК УРСР (1963 року),
передбачено, що кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам, як тим, що входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі
або окремим державним, кооперативним
та іншим громадянським організаціям.

Згідно заповіту посвідченого
секретарем Старонекрасівської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області від 19.08.2002 року за № 543
ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було
і з чого б наскладалось, все те що на
день смерті буде йому належати і на що
за законом він матиме право заповів
ОСОБА_6.

Спадкоємців які мають право на
обов'язкову частку у спадщини
незалежно від змісту заповіту після
смерті ОСОБА_5 не має.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року),
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, як
спадкоємиця за заповітом після смерті
ОСОБА_5 фактично вступила в управління
та володіння спадковим майном,
оскільки на час відкриття спадщини
проживала разом із спадкодавцем, що
підтверджено довідкою наданою
виконавчим комітетом
Старонекрасівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
від 02.12.2013 року за № 1755, тобто
вважається такою, що фактично прийняла
спадщину відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст.
549 ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 26.12.2009 року, виданого
виконавчим комітетом
Старонекрасівскьої сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який вона фактично прийняла
після смерті свого чоловіка, але
юридично не встигла оформити.

Відповідно до ст.1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Відповідно до заповіту посвідченого,
секретарем Старонекрасівської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області від 08.12.2006 року за № 849,
ОСОБА_6 все своє майно де б воно не було
та з чого б воно не складалося, все те що
на день смерті буде їй належати, і на що
вона за законом буде мате право
заповіла ОСОБА_1.

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК
України, після смерті ОСОБА_6, немає.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Як було з'ясовано в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 на час

відкриття спадщини
проживала разом із спадкодавцем
ОСОБА_6, що підтверджено довідкою
наданою виконавчим комітетом
Старонекрасівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
від 02.12.2013 року за № 1754, тобто
вважається такою, що фактично прийняла
спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК
України.

Письмовою відповіддю наданою
державним нотаріусом Ізмаїльської
міської нотаріальної контори від 24.12.2013
року за № 2863/02-14, позивачу ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, у
зв'язку із тим, що відсутній
правовстановлюючий документ на
спадковий житловий будинок з
надвірними спорудами на ім'я ОСОБА_5,
який був би зареєстрований у
встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачі визнали позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526,
529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1220, 1222, 1223,
1261, 1268, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємицею за
заповітом право власності на житловий
будинок з надвірними спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
та померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. О. Бурнусус