Справа № 192/51/14-ц
Провадження № 2/192/190/14
У Х В А Л А

23 травня 2014 року Солонянський районний
суд Дніпропетровської області в
складі:

головуючої -
судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Савчуковій
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Військової сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на ? частину
самочинно збудованого житлового
будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
права власності на ? частину самочинно
збудованого житлового будинку по
АДРЕСА_1, зазначивши на обґрунтування,
що вона частково допомагала будувати
даний будинок, в зв'язку з чим має право
на частину будинку, але відповідач на
її письмову пропозицію відмовив їй в
оформлені такого права в позасудовому
порядку.

В судовому засіданні представник
позивача заявила клопотання про
забезпечення позову у вигляді заборони
вчиняти дії, спрямовані на
перешкоджання ОСОБА_1 у вільному
доступі до жилого будинку по АДРЕСА_1,
оскільки не застосування забезпечення
позову може ускладнити чи зробити
неможливим виконання рішення суду у
даній справі та в ході судового
розгляду справи проведення
відповідних експертиз і
інвентаризації спірного майна, яке
було ними спільно збудовано відповідно
до рішення Військової сільської ради
від 14 травня 2001 року щодо знесення
старого будинку та будівництва на
цьому ж місці нового житлового будинку,
а на даний час вона не може попасти на
територію будинку, так як ключі від
нього знаходяться у відповідача та
членів його сім'ї.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
задоволення клопотання заперечував,
оскільки воно не обґрунтоване на
законі та не надано доказів на його
підтвердження.

Позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2,
представник відповідача - Військової
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області та третьої
особи - Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи (а.с.65-70), у судове
засідання не з'явились, про причини
своєї неявки суд не повідомили, в
зв'язку з чим суд ухвалив розглядати
клопотання представника позивача про
забезпечення позову у їх відсутність,
оскільки інтереси позивача та
відповідача ОСОБА_2 представляють їх
представники з усіма повноваженнями
сторони у справі (а.с.26,60,62), а відповідач
Військова сільська рада згідно листа
прохала проводити розгляд справи у
відсутність їх представника (а.с.71).

Суд, заслухавши представників позивача
та відповідача ОСОБА_2, вивчивши
матеріали цивільної справи, приходить
до наступного.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову, а
відповідно до ч.2 даної статті в заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову, а при розгляді
заяви про забезпечення позову суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що заява про
забезпечення позову оплачується
судовим збором в розмірі0.1 розміру
мінімальної заробітної плати та розмір
якого на день подання клопотання до
суду становить 121 гривня 80 копійок

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, при цьому
згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов
може бути забезпечено і шляхом
заборони вчиняти певні дії.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
визнання права власності на ? частину
самочинно збудованого житлового
будинку, тобто право власності на яке
за певною фізичною чи юридичною особою
не зареєстроване в установленому
законом порядку. Заява про
забезпечення даного позову не
обґрунтована відповідно до вимог ст.151
ЦПК України, оскільки, крім посилання
на те, що відповідач не пускає позивача
на подвір'я спірного будинку, не
зазначені будь-які докази на
підтвердження даних обставин, а також
того, що відповідачеві у даній справі
належить на праві власності спірний
житловий будинок.

В клопотанні про забезпечення позову
не зазначено до кого ж застосувати
забезпечення позову у вигляді заборони
вчиняти дії, спрямовані на
перешкоджання ОСОБА_1 у вільному
доступі до жилого будинку по АДРЕСА_1, а
до клопотання не додано квитанції про
сплату судового збору.

З урахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку, що клопотання
представника позивача про
забезпечення позову вигляді заборони
вчиняти дії, спрямовані на
перешкоджання ОСОБА_1 у вільному
доступі до жилого будинку по АДРЕСА_1
до розгляду позову по суті є
необґрунтованою на законі, а
необхідність забезпечення позову не
вмотивована, в зв'язку з чим в
задоволенні заяви про забезпечення
позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.151-153 України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представник
позивача про забезпечення позову у
вигляді заборони вчиняти дії,
спрямовані на перешкоджання ОСОБА_1 у
вільному доступі до жилого будинку по
АДРЕСА_1, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: суддя