Справа№592/3209/14-ц
Провадження №2/592/1143/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у
складі-головуючого судді Хитрова Б.В.,
при секретарі Баришевій А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту» (ПрАТ
«Київ-Дніпровське МППЗТ») , третя
особа-голова правління Євсюков С.Ю. про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.04.2014 року звернувся до суду з
вищезазначеним позовом і просить
постановити судове рішення про
визнання незаконним та скасування
наказу відповідача ПрАТ «Київ
Дніпровське МППЗТ» №39о/с від 17.03.2014
року яким його звільнено з 17.03.2014 року з
посади директора Сумської філії з
підстав визначених в п.3 ст. 40 КЗпП
України - за систематичне невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених трудовим договором,
поновити його на роботі, стягнути
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що з 20.02.2007 року
працював на посаді директора Сумської
філії, а наказ про звільнення вважає
незаконним, оскільки згідно з статутом
акціонерного товариства вищим органом
товариства є загальні збори
акціонерів. Виконавчим органом є
правління та ревізійна комісія. Ці
положення статуту узгоджуються з
вимогами ч.З ст. 50 Закону України «Про
акціонерні товариства». Таким чином,
рішення про звільнення повинно було
прийматись правлінням , а не
одноособово - головою правління -
третьою особою по справі

Крім того, позивач не погоджується, що
ним не виконувались посадові обов'язки
в частині забезпечення контролю за
забезпеченням безпеки на коліях філії,
незабезпечення на належному
технічному рівні утримання колії, про
що зазначено в наказі про звільнення.
Звертає увагу на ті обставини, що в
наказі не зазначено строк допущення
вказаного порушення і тим самим
порушено відповідачем вимоги ст. 148
КЗпП України, якою встановлюється
строк накладання дисциплінарного
стягнення не пізніше одного місяця з
дня його виявлення але не пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку.

Оспорює також сам факт
причинно-наслідкового зв'язку між його
можливими діями та бездіяльністю, яка
потягла за собою інцидент - сходження з
колії 10.01.2014 року вагонів-зерновозів з
зерном кукурудзи, що знаходились біля
Сумського комбінату хлібопродуктів, а
саме - вважає, що вказаний інцидент
трапився не через невжиття ним заходів
безпеки та не своєчасний ремонт
залізничної колії , а через об'єктивні
причини, а саме-відсутності належного
фінансування для проведення всього
комплексу ремонту колії, яка б
дозволила забезпечити її безпечну
експлуатацію.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник позов підтримали з
вищезазначених підстав. Суду пояснили,
що двічі працівниками Сумської філії
ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»
з'ясовувались технічні причини сходу
вагонів і обидва рази приходили до
висновку, що інцидент стався через
несприятливі погодні умови,
розрідження ґрунту та несвоєчасну
заміну шпал, яких не було в наявності.
Звернення до головного підприємства з
письмовими проханнями не призвели до
постачання необхідних для безпечного
утримання колії матеріалів. Звернули
увагу суду на те, що з 11.11.2013 року по
05.03.2014 року позивач перебував на
лікарняному через крововилив у
головний мозок, в результаті якого
став інвалідом ІІ групи (т.1 а.с. 35, 200-205).

В судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив.

Суду пояснив, що з 05.02.2014 року діє нова
редакція статуту відповідача,
відповідно до якої та рішення
правління підприємства від 05.02.2014 року
голові правління делеговані
повноваження по призначенню та
звільненню керівників філії,
відповідно до вимог ст. 11 ЗУ «Про
залізничний транспорт» та посадових
інструкцій саме на позивача покладався
обов'язок забезпечення контролю за
безпекою на коліях та забезпечення на
належному технічному рівні утримання
колій. Позивач сам, як керівник філії
виявив недоліки в залізничній колії,
встановив строки усунення недоліків.
Але в встановлені терміні вказані
недоліки не усунув, що стало причиною
інциденту - сходження вагонів з колії.
Раніше позивача за алогічний інцидент
притягувався до дисциплінарної
відповідальності, а саме - наказом від
05.07.2013 року.

Письмові заперечення відповідача та
матеріали до нього приєднані до
матеріалів справи (т.1 а.с. 114-119).

Третя особа по справі - голова
правління відповідача Євсюков С.Ю. в
судове засідання не з'явився, за
поясненнями представника відповідача,
який не ставився під сумнів іншими
учасниками судового засідання він
звільнився з займаної посади голови
правління в другій половині березня 2014
року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.02.2007
року працював на посаді директора
Сумської філії Приватного
акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство залізничного транспорту»
(т.1 а.с. 7-9).

10.01.2014 року о 10 годині 15 хвилин з
під'їзної колії Сумського комбінату
хлібопродуктів при забирання 4-х
завантажених вагонів-зерновозів
локомотивом під час руху локомотива
вперед сталось сходження першого
вагону (від локомотиву) з колії з
перекиданням (з пошкодженням
вагона-зерновоза до ступеня поточного
ремонту та частковою втратою вантажу)
та другого вагону (від локомотиву) -
першою колісною парою (без втрати
вантажу). Схід вагонів відбувся на
колії №32 стрілочного переводу (СП) №118.

Причиною сходу вагонів була
незадовільне утримання стрілочного
переводу №118 із за гнилості шпал, а
також із за несприятливих погодних
умов (дощі) на протязі тривалого
періоду напередодні транспортної
події, які призвели до розрідження
баласту, що потягло зміну шаблону колії
(зміна ширини колії), внаслідок чого
після наїзду першого візка вагону на
контррейку трапилось перекочування
гребню на хрестовин про що зазначено в
протоколі оперативної наради від 10.01.2014
року Сумської філії підприємства ( т.1
а.с. 45-47).

21.01.2014 року сходження вагонів
розглядалось на оперативній нараді при
заступнику голови правління ПрАТ
«Київ-Дніпровське МППЗТ». Оперативна
нарада прийшла до висновку, що причиною
сходу стала незадовільне утримання
стрілочного переводу №118 та невірні
дії машиніста та складача поїзду
Інструкції з організації руху на
під'їзних коліях Сумської філії (т.1 а.с
51). Рекомендовано повторно провести
розбір транспортної події, визначити
винних осіб та притягти їх до
дисциплінарної відповідальності (т.1
а.с. 48-52).

13.03.2014 року в Сумській філії
підприємства на виконання вказівки
головного підприємства відбувся
повторний оперативний розбір випадку
сходження вагонів за результатами
якого на підприємстві повторно прийшли
до висновку, що причиною сходу вагонів
в першу чергу є несприятливі погодні
умови, непридатність дерев'яних брусів
по первинній кривій стрілочного
переходу, не проведення капітальних
ремонтів колії та СП з моменту
заснування філії та неналежне
виконання професійних обов'язків
головним інженером, інженером з
охорони праці, порушення вимог
посадової інструкції машиністом та
складачем поїздів (т.1 а.с. 56-59).

12.03.2014 року сходження вагонів повторно
розглядалось на оперативній нараді при
т.в.о. голови правління яка
констатувала, що в період червня 2013-
листопада 2013 року керівник Сумської
філії - позивач по справі ОСОБА_1 не
контролював усунення недоліків
виявлених при осінньому комісійному
огляді основних засобів у 2013 році. Суд
констатує, що згідно наданих сторонами
доказів акт осіннього комісійного
огляду колії складено 30.09.2013 року (т.1
а.с. 60) і у ОСОБА_1 не було підстав
протягом червня, липня, серпня вересня
2013 року, тобто 4-х місяців контролювати
ті заходи, проведення яких заплановано
лише 30.09.2013 року.

Суд констатує, що оперативна нарада
керівництва товариства відбулась
12.03.2014 року - на день раніше ніж 13.03.2014
року відбувся повторний оперативний
розбір випадку сходу вагонів (а.с. 53, 56) в
Сумській філії Товариства, де
додатково досліджувались обставини
транспортного інциденту. Будь-яких
доказів спростування висновків
зроблених під час повторного
технічного розбору причин сходу
вагонів від 13.03.2014 року стороною
відповідача суду не надано (т.1 а.с. 56-59).

Відповідно до звіту про кількість шпал,
що лежать на колії Сумської філії ПрАТ
«Київ Дніпровське МППЗТ» з 28781 наявних
дерев'яних шпал 4308 або 15% є непридатними
та такими, що підлягають заміні (т.1 а.с.
72-75).

Згідно листа Сумської філії від 21.08.2013
року за №886 керівництво філії
зверталось до головного підприємства -
відповідача по справі з проханням
виділити відповідність кількість шпал
для забезпечення безпеки руху (т.2 а.с. 22,
26-27).

Згідно довідки складеної 13.05.2014 року за
підписом в.о. директора Сумської філії
ОСОБА_5 необхідні запасні частини та
матеріали для забезпечення безпеки
руху до філії не були поставлені.

Ці ж саме обставини ОСОБА_5 підтвердив і
під час судового засідання надаючи
пояснення в якості свідка. Крім того
ОСОБА_5 пояснив, що з моменту заснування
філії в 1967 році капітальні ремонти
колії не планувались та не проводились,
не дивлячись на неодноразові звернення
до Товариства шпали на ремонт не
виділялись. Після подання заявки на
постачання шпал в серпні 2013 року в
кількості 4300 шт., філії в
березні-квітні 2014 року вже після
сходження вагонів було виділено лише 50
шпал. Дійсно в період з 1 по 15 січня 2014
року переважну кількість працівників
філії за вказівкою головного
підприємства відправили у відпустки за
власний рахунок..

Відповідно до положення про Сумську
філію ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ» (т.1
а.с. 14-20) філія є відокремленим
підрозділом, його баланс є частиною
зведеного балансу товариства, має
право за дорученням та в межах
визначених товариством укладати
договори і забезпечувати їх виконання.

Суд констатує, що відповідачем
всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не
надано суду безсумнівних доказів тих
обставин, що Сумська філія товариства
належним чином була забезпечена
необхідною матеріальною складовою для
заміни відповідної кількості шпал, які
виявились непридатними чи їй було
надано дозвіл на укладання договорів
на придбання необхідної кількості
запасних частин та матеріалів для
усунення недоліків зазначених в акті
осіннього комісійного огляду колії та
стрілочних переводів станом на 30.09.2013
року (т.1 а.с. 60-71).

Відповідно лікарняних листків позивач
ОСОБА_1 з 11.11.2013 року по про 05.03.2014 року
перебував на лікуванні з діагнозом
«лакунарний інфаркт головного мозку»
(т.1 а.с. 200-205), йому встановлено другу
групу інвалідності ( т.1 а.с. 35).

Згідно наказу відповідача від 05.07.2013
року №14 ОСОБА_1 оголошено догану за
неналежне виконання своїх посадових
обов'язків, відсутність контролю за
забезпеченням безпеки руху,
незабезпечення на належному
технічному рівні утримання колії.
Разом з тим в мотивувальній частині
наказу зазначено, що про транспортну
подію яка сталась 25.06.2013 року о 9 годині
15 хвилин на Сумській філії
підприємства ОСОБА_1 повідомив з
запізненням і це є спробою укриття
транспортної події. Про будь-які
порушення інших трудових обов'язків
ОСОБА_1 в наказі не зазначено (т.1 а.с. 227).

Суд вважає, що між сторонами судового
спору склались правовідносини, що
регулюються нормами трудового
законодавства.

За п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий
договір може бути розірвано в разі
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо раніше до нього застосовувалися
заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року
№ 9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів" у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, у чому
конкретно проявилося порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ч.
1 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3
ст. 40 КЗпП України суд повинен
з'ясувати, чи передував безпосередньо
звільненню дисциплінарний проступок,
за який застосовувалися інші заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення, та чи можна вважати у зв'язку
з вчиненням його систематичним
невиконанням працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 23 згаданої постанови, за
передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок, вчинений
після застосування до нього
дисциплінарного чи громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку. У
таких випадках враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП
України), і ті громадські стягнення, які
застосовані до працівника за порушення
трудової дисципліни відповідно до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення не минуло більше одного
року.

Звільнення працівника за п.3 ч.1 ст. 40
КЗпП України передбачає винні дії
працівника та невиконання ним без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, на
укладення якого була його вільна згода.

Суд констатує, що формально відповідач
дотримався вимог чинного трудового
законодавства при винесенні наказів
про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності,
оскільки перед їх винесенням у нього
вимагалось надання письмових пояснень
(т.1 а.с. 11,228), накази приймались
відповідними посадовими особами
підприємства та в межах строків
передбачених КЗпП України. При цьому,
суд не вважає обґрунтованими доводи
позивача, що наказ про його звільнення
підписаний не повноважною особою,
оскільки в редакції статуту Товариства
від 03.02.2014 року (т.1 а.с. 110-145), делегованих
правлінням голові правління
повноважень (а.с. 146) голова правління
наділений правом приймати рішення про
прийом та звільнення з роботи
керівника філії.

Разом з тим, суд констатує що
відповідачем в наказі про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності від 05.07.2013 року (т.1 а.с.
227) в мотивувальній частині наказу
підставою для притягнення до
відповідальності зазначено не
своєчасне повідомлення про
транспортну подію, в той час як в
резолютивній частині наказу зазначено,
що дисциплінарне стягнення
накладається, в тому числі, і за
незабезпечення безпеки руху на колії.
Про будь-які об'єктивні обставини та
конкретні дії або бездіяльність
позивача по справі по незабезпеченню
безпеки руху в наказі від 05.07.2013 року не
зазначено.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що відповідачем не надано
безсумнівних доказів тих обставин, що
сходження вагонів відбулось виключно
через відсутність контролю з боку
позивача по забезпеченню безпеки руху,
оскільки, сходження вагонів відбулось
10.01.2014 року, коли позивач з 11.11.2013 року
(т.1 а.с. 200-205) перебував на лікарняному
через крововилив у головний мозок,
відповідач всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК
України не надав суду безсумнівних
доказів забезпечення Сумської філії
належними запасними складовими
матеріалами для забезпечення
безпечного утримання колії, зокрема
шпалами, які в силу розділу 5 положення
про Сумську філію Товариства (т.1 а.с.
14-20) не могли придбаватись директором
філії на власний розсуд, спростування
доводів позивача про не проведення
капітальних ремонтів колійного
господарства з моменту утворення
Сумської філії, тобто з 1967 року. В той же
час, позивач надав суду належні та
допустимі докази не забезпечення
філії відповідною кількістю шпал для
забезпечення безпечного руху по колії
(т.2 а.с. 22-23, пояснення ОСОБА_5 під час
судового засідання) .

Крім того, судом достовірно
встановлено, що за результатами
чотирьох розглядів на оперативних
нарадах причин сходу вагонів 10.01.2014
року в тому числі в двох - за
присутністю керівників Товариства (т.1
а.с. 40-59) встановлено, що причиною сходу
вагонів були несприятливі погодні
умови, що призвели до розрідження
баласту, невідповідні дії інших
працівників філії (машиніста, складача
потягів, шляхова майстра), не своєчасне
усунення недоліків, неналежний
контроль за усуненням недоліків в
колійному господарстві з боку
головного інженера, який на момент
сходження вагонів виконував обов'язки
керівника філії. Оперативна нарада
Сумської філії також відзначила, що до
керівництва філії звернулись
працівники Сумської філії з заявами
щодо добровільного покриття шкоди
підприємству внаслідок транспортної
події в розмірі, що не перевищує
середньомісячний заробіток (т.1 а.с 58).

Суд погоджується з доводами позивача,
що експлуатація залізничних колій,
перш за все, має технічний характер,
правильність або неправильність дій
працівників повинна оцінюватись
об'єктивно з точки зору приписів
технічної документації та фактичних
обставин події. Якщо відповідач вважає,
що технічний рівень утримання колій є
неналежним, то він повинен був
зазначити в наказі, що таке «належний
технічний рівень» та яким нормативним
актом з техніч ної експлуатації колій
він визначений. Так само, і відносно
неналежного контролю за забезпеченням
безпеки на коліях філії відповідачу
необхідно було навести порушення
нормативного акту технічного
характеру і як це пов'язано з діями
директора або стало їх наслідком. Проте
в оспорюваному наказі від 17.03.2014 року
вказані обставини не зазначені.
Відповідач обмежився лише загальною
фразою , що причиною сходу вагонів
стало неналежне утримання колії.

Суд констатує, що у письмових
заперечення та під час пояснень
представника відповідача не
спростовані твердженні позивача, що за
наказом керівництва товариства в
період з 1 по 15 січня 2015 року переважна
кількість працівників Сумської філії
була відправлена у відпустку без
збереження заробітної плати.

Суд вважає за необхідне відзначити, що
на оперативній нараді 21.01.2014 року на
якій розглядався аналогічний відпадок
сходження вагонів на Прилуцькій філії
Товариства оперативна нарада
головного підприємства обмежилась
лише констатацією причин сходження
вагонів - несприятливі погодні умови та
кущова гнилість шпал (т.1 а.с. 49) без
вирішення питання про притягнення
винних осіб до дисциплінарної
відповідальності.

За зазначеними вище обставинами, а саме
- відсутність на робочому місці через
перебування на лікарняному протягом 2-х
місяців до сходження вагонів, дії,
серед іншого, непереборної сили -
несприятливих погодних умов,
відсутність належного забезпечення
матеріальними ресурсами для
підтримання колії у належному стані,
перебування у неоплачених відпустках
значної кількості працівників філії в
зв'язку з новорічними святами на
підставі вказівок відповідача,
встановлення конкретних винних осіб у
сходженні вагонів та їх добровільна
згода на відшкодування завданих
матеріальних збитків в межах
середньомісячної оплати праці,
відсутність в наказі конкретних
посилань на порушення позивачем вимог
технічних регламентів та норм, суд не
вбачає винних дій або бездіяльності
позивача ОСОБА_6 у подіях, що стались
10.01.2014 року - сходження вагонів на
під'їзних путях до Сумського комбінату
хлібопродуктів, які тягли б
застосування самого суворого
дисциплінарного стягнення -
звільнення з займаної посади і тому
вважає оспорюваний наказ про його
звільнення за систематичне
невиконання ним без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором (п.3 ст. 40 КЗпП
України) незаконним та таким, що
підлягає скасуванню з поновленням
ОСОБА_7 в займаній посаді.

Згідно довідки про середню заробітну
плату середньоденна заробітна плата
ОСОБА_7 становить 329.9 грн. (т.1 а.с. 245),
заробітна плата, що враховується для
розрахунку середньої заробітної плати
за вересень-листопад 2013 року складає
23753.07 грн., тобто середньомісячна
заробітна плата складає 7917.63 грн.
Проти саме такої суми середньомісячної
заробітної плати позивача учасники
судового розгляду заперечень не
висловлювали.

Позивачу за 41 робочих днів, що минули з
моменту його звільнення до прийняття
рішення про поновлення на роботі на
підставі ст. 235 КЗпП України слід
стягнути з відповідача 13525.9 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір в сум 487.2
грн. ( 243.6 грн. судового спору за розгляд
судом позовних вимог немайнового
характеру та 243.6 грн. за розгляд судом
позовних вимог майнового характеру).

На підставі пунктів ст. 367 ЦПК України
суд вважає за необхідне допустити
негайне виконання рішення в частині
поновлення на роботі та стягнення з
відповідача на користь позивача
заробітної плати в розмірі
середньомісячного платежу, тобто в
сумі 7917.63 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК
України, ст. 40, 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту», третя особа -
голова правління Євсюков С.Ю. про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ
голови правління Приватного
акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту» від 17.03.2014
року №39 ос в частині звільнення ОСОБА_1
за систематичне невиконання ним без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором (п.3 ст. 40
КЗпП України), поновивши ОСОБА_1 на
посаді директора Сумської філії
Приватного акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту».

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за період
вимушеного прогулу в сумі 13525,9 грн.

Допустити негайне виконання судового
рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
один місяць в сумі 7917.63 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту» на користь
держави судовий збір в сумі 487.2 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський райсуд м. Суми шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні підчас проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Б.В. Хитров