Торезький міський суд Донецької
Справа № 247/2116/14-ц
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

"23" травня 2014 р. Торезький міський суд
Донецької області у складі:

головуючої судді
Фролової Л.Д.,

при секретарі
Ковальовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Торезі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача за захистом своїх прав.
Позовні вимоги мотивує тим, що
відповідно до свідоцтва про право
власності від 25 липня 1996 року він є
власником квартири АДРЕСА_1. За адресою
квартири з 22 жовтня 2002 року
зареєстрована відповідач ОСОБА_2, з
якою позивач перебував у
зареєстрованому шлюбі в період з 14
липня 2001 року по 30 травня 2013 року. При
цьому ОСОБА_2 не проживає в будинку з
травня 2013 року. Відповідач у витратах з
утримання квартири участі не бере,
відсутні її особисті речі. Просить суд
усунути перешкоди у користуванні
житловим приміщенням, визнавши
відповідачку такою, яка втратила право
користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не прибув.
Надав письмову заяву в якій вказав, що
позовні вимоги підтримує, справу
просить розглянути без його участі, не
заперечує винесення заочного рішення
(а.с.23).

Відповідач до суду не прибула, хоча
повідомлена належним чином про час та
місце розгляду справи (а.с.22).
Заперечень проти позову, заяв про
причини неявки чи розгляд справи за
відсутністю відповідача до суду не
надходило. Тому, за згодою позивача, у
відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд
ухвалив справу розглядати у заочному
порядку.

Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив такі фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності від 25 липня 1996 року
виданого відділом приватизації та
управління комунальним майном
Торезької міської ради (а.с.4). Право
власності зареєстроване у
встановленому законом порядку бюро
технічної інвентаризації м. Тореза
(а.с.4, зв.б.).

Згідно з даними, що містяться в домовій
книзі, в квартирі АДРЕСА_1 з 22 жовтня 2002
року зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.6-10). Шлюб між позивачем та ОСОБА_2
розірваний 30 травня 2013 року, актовий
запис № 43 (а.с.5).

Відповідно до акту обстеження від 02
квітня 2014 року, складеного головою
громадського дільничного комітету
«Новий» м. Тореза за участі свідків, в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2,
яка за вказаною адресою не проживає з 03
травня 2013 року після від'їзду до
Російської Федерації (а.с.11). Позивач
ОСОБА_1 самостійно несе всі витрати по
утриманню квартири, сплачує комунальні
послуги (а.с.15-16).

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом
(ч. 1-2 ст. 405 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
вбачається, що положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав. Позивач є власником житлового
будинку на підставі свідоцтва про
приватизацію житлового приміщення.
Право власності зареєстроване у
встановленому законом порядку.
Відповідач у спірному жилому
приміщенні не проживає, добровільно
знятись з реєстрації за вказаною
адресою не бажає, чим чинять позивачу
перешкоди у користуванні власністю. З
урахуванням викладеного, суд вважає за
необхідне визнати відповідачку такою,
що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що позивачем не
заявлено вимоги про розподіл судових
витрат, дане питання судом не
вирішується.

Керуючись ст. ст. 169, 174, 197, 212-215, 223 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у здійсненні права
користування житловим приміщенням, -
задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні права
власності на житлове приміщення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнавши ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
Л. Д. Фролова