Справа № 761/679/14-ц
Провадження №2/761/2001/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк
В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та пояснила, що вони
з відповідачем перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001
року. Від шлюбу з відповідачем мають
двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Також позивач пояснила, що вони з
відповідачем з вересня 2013 року не
проживають разом, не ведуть спільне
господарство, не підтримують подружніх
та сімейних стосунків. Спори
матеріального характеру існують,
пізніше буде подано позов про поділ
майна. Крім того, позивач просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дітей в розмірі
1/2 частини з усіх видів заробітку
щомісячно.

Позивач та представник позивача
позовні вимоги підтримали, просили їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
направив до суду нотаріально
посвідчену заяву, в якій просив
розглядати справу без його участі,
проти розірвання шлюбу не заперечує.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що позовні вимоги
про розірвання шлюбу відповідач
визнає, щодо стягнення аліментів
заперечує, пояснивши, що у відповідача
на даний час важке матеріальне
становище, оскільки існують непогашені
грошові зобов'язання перед
банківськими установами, на утриманні
у відповідача знаходиться батько
пенсійного віку. Крім того, відповідач
допомагає своїм дітям, а саме: купує
одяг, продукти харчування.

Вислухавши пояснення позивача та
представників сторін, дослідивши
докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

15.09.2001 року сторони вступили в шлюб та
зареєстрували його в відділі
реєстрації актів громадянського стану
Полонського районного управління
юстиції Хмельницької області. Від
шлюбу у сторін є неповнолітні діти
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2..

Причиною розпаду сім»ї сторін стало
те, що подружжя мають різні характери
та погляди на життя, сімейні та шлюбні
відносини, та не бажають зберігати
сім»ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вважає, що сім»я
розпалася остаточно, підстав для
примирення подружжя суд не встановив, а
тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст.. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач в судовому засіданні заявила,
що після розірвання шлюбу бажає надалі
іменуватися прізвищем «ОСОБА_1».

Також встановлено, що діти сторін
проживають разом з позивачем.

В судовому засіданні було
встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в
ТОВ «Альвар», відповідач ОСОБА_2 працює
начальником сектора Українського
науково-дослідного інституту
цивільного захисту. Отже сторони
офіційно працюють та отримують
щомісячно дохід, про що в матеріалах
справи знаходяться довідки про їх
доходи.

Також позивач ОСОБА_1 отримує
щомісячно державну соціальну допомогу
дитині-інваліду.

Твердження відповідача, що він надає
матеріальну допомогу на утримання
дітей, а саме: купує продукти
харчування, одяг, суд не приймає до
уваги, оскільки відповідачем
відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не
надано належних та допустимих доказів.

Товарні чеки, які були надані в
судовому засіданні представником
відповідача і на які відповідач
посилається як на обґрунтування своїх
заперечень, суд не вбачає їх належними
та допустимими доказами, оскільки не
підтверджують, що саме ці товари
придбавалися відповідачем на
утримання дітей.

Представник відповідача,
обґрунтовуючи заперечення, пояснив, що
на утриманні відповідача знаходиться
його непрацездатний батько, а також у
відповідача існують непогашені
грошові зобов'язання перед
банківськими установами.

Однак, суд вважає, що даний факт не
звільняє відповідача від обов'язку
щодо сплати аліментів на утримання
дітей.

Згідно ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.. 184 СК
України.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, які суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача на утримання двох
неповнолітніх дітей, суд відповідно до
ст.ст. 182-183 СК України враховує
матеріальний стан відповідача, який
отримує заробітну плату, на даний час є
працездатним, інших неповнолітніх
дітей у відповідача не має.

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача на утримання двох
неповнолітніх дітей аліменти в розмірі
1/3 частини з усіх видів заробітку
(доходів).

Даний розмір аліментів, суд вважає, що
відповідач спроможний виплачувати на
утримання дітей.

Враховуючи, що відповідно до ст.. 191 СК
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову, суд вважає за
необхідне, стягнення аліментів
проводити з 23.12.2013 року.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 180, 182, 191 СК
України, 10, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 15 вересня 2001 року в
відділі реєстрації актів
громадянського стану Полонського
районного управління юстиції
Хмельницької області, за актовим
записом № 133, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Полонне Хмельницької
області (ідентифікаційний код НОМЕР_1),
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженки м. Полонне Хмельницької
області, аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полонне
Хмельницької області та на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва в
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку,
встановленого законом, до досягнення
ОСОБА_3 повноліття, починаючи з 23.12.2013
року, в подальшому 1/4 частини з усіх
видів заробітку (доходів) щомісячно на
утримання ОСОБА_4 до досягнення ним
повноліття.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів на корись ОСОБА_1 в межах суми
платежу за один місяць, а саме в розмірі
1/3 частини з усіх видів заробітку
(доходів) підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 229, 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя