АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2490/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 638/6312/13-ц
Доповідач - Колтунова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 27» березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 20 січня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_3, Дзержинського
районного відділу у м. Харкові
Головного Управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, треті особи -
Харківська міська рада, Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про
виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

07 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_3, Дзержинського
районного відділу у м. Харкові
Головного Управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, треті особи -
Харківська міська рада, Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про
виселення.

В обґрунтування позову зазначив, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Дзержинської районної ради народних
депутатів м. Харкова від 21 вересня 1999
року йому, як призеру XXVII Літніх
Олімпійських ігор, було видано
службовий ордер № 122508 на право заняття
житлового приміщення житловою площею
15,96 кв.м., яке складається з однієї
кімнати в ізольованій квартирі АДРЕСА_1
(далі - квартира).

22 жовтня 1999 року між ним та ОСОБА_4 було
укладено шлюб, після чого місце
проживання останньої було
зареєстровано у вказаній квартирі за
зазначеною адресою.

Рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної ради м. Харкова
від 13 березня 2001 року № 49/51 зазначена
квартира була виключена з числа
службової житлової площі, а його було
визнано наймачем квартири.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 13 жовтня
2006 року його визнано таким, що втратив
право користування вищезазначеною
квартирою.

Рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної ради м. Харкова
від 21 листопада 2006 року № 174/81,
ухваленим на підставі зазначеного
судового рішення, договір найму
спірної квартири було змінено, ОСОБА_4
визнано наймачем квартири.

Відділом приватизації житлового фонду
виконкому Харківської міської ради на
ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право
власності на житло від 27 грудня 2006 року
№ 1-06-266034-Ш-1.

22 листопада 2007 року спірну квартиру
ОСОБА_4 було передано за договором
купівлі-продажу у власність ОСОБА_5,
який, в свою чергу, 01 грудня 2008 року
передав її за договором
купівлі-продажу у власність ОСОБА_1

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 25 грудня 2007 року заочне
рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 13 жовтня 2006 року
скасовано.

В подальшому рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 16 червня
2010 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 09 серпня 2010 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою відмовлено.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 06 липня 2011 року,
залишеним без змін рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 05 жовтня 2011 року, визнано
незаконним та скасовано рішення
виконкому Дзержинської районної в м.
Харкові ради V скликання від 21
листопада 2006 року № 174/81 «Про зміну
договору житлового найму і визнання гр.
ОСОБА_4 наймачем». Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на житло
від 27 грудня 2006 року № 1-06-266034-Ш-1 видане
відділом приватизації житлового фонду
виконкому Харківської міської ради на
ім'я ОСОБА_4, договір купівлі-продажу
квартири від 22 листопада 2006 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий номер 2184.,
договір купівлі-продажу квартири від 01
грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий номер 3403. Відновлено право
користування ОСОБА_2 житлом шляхом
вселення у квартиру.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 листопада 2011
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 06 липня 2011
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 05 жовтня 2011
року.

На час подачі позову спірна квартира
перебуває в комунальній власності
територіальної громади м. Харкова.

Відповідно до довідки КП
«Жилкомсервіс» про склад сім'ї і
прописку № 659 від 07 червня 2012 року в
квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та
ОСОБА_3

Позивач вважає, що відповідачі по
справі без правових підстав займають
спірну квартиру, чим порушують його
право на проживання в ній.

Зважаючи на вищезазначене, позивач
просить суд виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
спірної квартири без надання їм іншого
житлового приміщення, зобов'язати
Дзержинський районний відділ у м.
Харкові Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області зняти ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання в
квартирі АДРЕСА_1.

06 серпня 2013 року представником
Харківської міської ради - ОСОБА_7 до
суду першої інстанції надано
пояснення, в якому зазначено, що
позивачем було відновлено право
користування житлом шляхом вселення у
квартиру. Громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
виходячи з вищенаведених судових
рішень, незаконно та безпідставно
проживають в спірній квартирі.
Зважаючи на що, просив суд позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 січня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Виселено ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, без надання
їм іншого житлового приміщення.
Зобов'язано Дзержинський районний
відділ у м. Харкові Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
зняти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з реєстрації
місця проживання в квартирі АДРЕСА_1.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати, у задоволенні позову
відмовити. При цьому посилалася на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Зазначила, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам по справі. Вказує,
що позовні вимоги ОСОБА_2 про виселення
на підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України є
передчасними, оскільки останній не є
власником спірної квартири, а вимоги
щодо виселення відповідачів без
надання іншого житлового приміщення не
підлягають задоволенню, оскільки
відсутній факт самоправного їх
вселення. Крім того, судом не враховано,
що органом опіки і піклування не
надавався висновок про можливість
позбавлення права користування
малолітньої ОСОБА_3 спірною квартирою.
Враховуючи, що вона не набула права
користування будь-яким іншим житловим
приміщенням, а також виключно з мотивів
захисту законних прав та інтересів
малолітньої дитини, рішення районного
суду є незаконним та необґрунтованим.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідачів - ОСОБА_8
апеляційну скаргу підтримувала.

ОСОБА_2 та його представник,
представник ХМР проти задоволення
апеляційної скарги заперечували.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
наведені в скарзі доводи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про виселення ОСОБА_1 з малолітньою
донькою ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, без
надання їм іншого житлового приміщення
та зобов'язання зняття їх з реєстрації
в цій квартирі, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 поселилася в
спірній квартирі на підставі договору
купівлі-продажу, який був укладений між
нею та ОСОБА_5 01 грудня 2008 року. Оскільки
зазначений договір купівлі-продажу
визнаний за рішенням суду недійсним, то
правові підстави для проживання
відповідача з дитиною на
вищезазначеній житловій площі
відсутні.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, підтверджується
письмовими доказами та не
спростовується сторонами, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Дзержинської районної ради народних
депутатів м. Харкова від 21 вересня 1999
року ОСОБА_2 було видано службовий
ордер № 122508 на право заняття житлового
приміщення житловою площею 15,96 кв.м.,
яке складається з однієї кімнати в
ізольованій квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної ради м. Харкова
від 13 березня 2001 року № 49/51 зазначена
квартира була виключена з числа
службової житлової площі, а ОСОБА_2 було
визнано наймачем квартири (а.с. 18).

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 13 жовтня
2006 року ОСОБА_2 визнано таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в спірній квартирі та
зобов'язано відділення ГІРФЛ
Дзержинського РВ ХГУ УМВД України у
Харківській області зняти його з
реєстраційного обліку (а.с. 9, зворотній
бік).

На виконання зазначеного рішення суду
виконком Дзержинської районної ради м.
Харкова V скликання прийняв рішення №
174/81 від 21 листопада 2006 року про зміну
умов договору житлового найму та
визнання ОСОБА_4 наймачем квартири (а.с.
9, зворотній бік).

В грудні 2006 року ОСОБА_4 приватизувала
зазначену квартиру, отримавши
свідоцтво про право власності на житло
від 27 грудня 2006 року, реєстраційний
номер 1-06-266034-Ш-1 (а.с. 10).

22 листопада 2007 року спірну квартиру
ОСОБА_4 було продано за договором
купівлі-продажу ОСОБА_5 01 грудня 2008 року
ОСОБА_5 було продано її за договором
купівлі-продажу ОСОБА_1.(а.с. 10).

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 25 грудня 2007 року заочне
рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 13 жовтня 2006 року
скасовано, справу призначено до
розгляду в загальному порядку.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 16 червня 2010 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 09 серпня 2010 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою відмовлено.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05 липня 2011 року,
залишеним без змін рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 05 жовтня 2011 року, визнано
незаконним та скасовано рішення
виконкому Дзержинської районної в м.
Харкові ради V скликання від 21
листопада 2006 року № 174/81 «Про зміну
договору житлового найму і визнання гр.
ОСОБА_4 наймачем». Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на житло
від 27 грудня 2006 року № 1-06-266034-Ш-1 видане
відділом приватизації житлового фонду
виконкому Харківської міської ради на
ім'я ОСОБА_4, договір купівлі-продажу
квартири від 22 листопада 2006 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий номер 2184,
договір купівлі-продажу квартири від 01
грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий номер 3403. Відновлено право
користування ОСОБА_2 житлом шляхом
вселення у квартиру (а.с. 9-15).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 листопада 2011
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 05 липня 2011
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 05 жовтня 2011
року (а.с. 7,8).

Відповідно до довідки КП
«Жилкомсервіс» про склад сім'ї і
прописку № 659 від 07 червня 2012 року в
квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1
та ОСОБА_3 (а.с. 22). Тобто, позивачем
відновлено право користування житлом
шляхом вселення в спірну квартиру.

Зважаючи на те, що свідоцтво про право
власності на житло від 27 грудня 2006 року
№ 1-06-266034-Ш-1, видане відділом
приватизації житлового фонду
виконкому Харківської міської ради на
ім'я ОСОБА_4, визнано незаконним та
скасовано, та з довідки № 1357 виданої 29
грудня 2011 року КП «ХМБТІ» вбачається,
що реєстрація права власності на
спірну квартиру скасоване на підставі
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05 липня 2011 року, ухвали
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 15 липня 2011 року, ухвали
апеляційного суду м. Харкова від 05
жовтня 2011 року (а.с. 23), то квартира
перебуває в комунальній власності м.
Харкова до її подальшої приватизації, а
тому питання, які виникають у процесі
експлуатації квартири, вирішуються на
підставі норм ЖК України.

Статтею 109 ЖК передбачено, що виселення
із займаного житлового приміщення
допускається на підставах,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або у судовому
порядку.

Оскільки рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 06 липня 2011
року, залишеним без змін рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 05 жовтня 2011 року, визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири від 01
грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий номер 3403, на підставі якого
ОСОБА_1 придбала спірну квартиру, суд
апеляційної інстанції вважає, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають в цій
квартирі без належних правових
підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули право на
проживання у спірній квартирі на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 01 грудня 2008 року,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий номер 3403,
проте рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 06 липня 2011
року, залишеним без змін рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 05 жовтня 2011 року, цей договір
визнано недійсним і таким чином їх
позбавлено право власності на
квартиру.

Оскільки відповідачі позбавлені права
власності на квартиру, а самостійного
права користування нею вони не набули,
тому на час розгляду справи вони є
такими, що набули статусу тимчасових
жильців, проживають без законних
підстав і підлягають виселенню без
надання іншого жилого приміщення за
вимогою особи, яка користується цією
квартирою на законних підставах.

Ухвалюючи рішення про виселення ОСОБА_1
та ОСОБА_3 із спірної квартири без
надання їм іншого жилого приміщення,
суд першої інстанції обґрунтовано
керувався тим, що діями відповідачів
порушуються житлові права позивача, а
тому права останнього підлягають
захисту, зокрема і шляхом виселення
осіб, які безпідставно перебувають у
спірному жилому приміщенні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
стосовно того, що малолітню дитину
виселяють з зазначеної квартири за
відсутності висновку органів опіки та
піклування про можливість позбавлення
права користування цим житлом, не є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції, оскільки діючим
законодавством наявність такого
висновку, по зазначеній категорії
справ, не передбачена.

Крім того, до участі у справі було
залучено Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
представник якого належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всесторонньо встановив всі
обставини справи, дав їм належну оцінку
та ухвалив законне та обґрунтоване
рішення. Доводи, викладені в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314,
ст.ст. 10, 60, 303, 304, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: