У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Павліченко С.В.,
Собослой Г.Г.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 18 жовтня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
Закарпатської філії ТОВ "Укрспецторг
групп", ВДВС Виноградівського РУЮ,
ОСОБА_2 про визнання недійсними
прилюдних торгів по реалізації
нерухомого майна - житлового будинку
АДРЕСА_1 Закарпатської області,
результати яких оформлені
Закарпатською філією ТОВ "Укрспецторг
групп" протоколом № 07-0067/13 від 30.07.2013
року та визнання недійсним свідоцтва
про придбання майна з прилюдних торгів
за реєстровим № 1876 від 02.08.2013 року,
виданого приватним нотаріусом
Виноградівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3

Позов мотивовано тим, що отримав від
ОСОБА_2 вимогу про виселення з
житлового будинку, що належить
позивачу, який був придбаним
відповідачем на привселюдних торгах.
Вважає торги незаконними , так-як йому
не було відомо про проведену
переоцінку майна на 49 %, і яку провели
без участі позивача. Ринкова ціна
будинку становила 400000 а продаж
відбувся за 92921,42 грн., що є занадто
заниженою ціною.

Рішенням Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 18
жовтня 2013 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Виноградівський районний суд
приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову виходив з того, що в
ході судового засідання не знайшли
свого підтвердження належними та
допустимими доказами доводи позивача
про те, що йому нічого не було відомо
про проведення прилюдних торгів із
реалізації заставленого майна -
належного йому житлового будинку.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 18 жовтня 2013
року, через недоведеність обставин які
суд вважав встановленими,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким
задоволити позовні вимоги. Апеляційну
скаргу позивач просить задоволити з
тих самих підстав якими мотивована
позовна заява.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду
заперечення на апеляційну скаргу, яким
просить відхилити апеляційну скаргу, а
рішення Виноградівського районного
суду Закарпатської області залишити
без змін, пояснивши, що порушення які на
думку позивача допущені державним
виконавцем мають самостійний спосіб
оскарження і не можуть бути підставою
для визнання прилюдних торгів
недійсними.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник заперечили щодо
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши подані документи та
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

За вимогами ст.ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

Судом першої інстанції
встановлено, що на підставі
виконавчого напису приватного
нотаріуса Ужгородського міського
нотаріального округу від 25.11.2010 року,
було звернуто стягнення на нерухоме
майно - предмет іпотеки - житловий
будинок з надвірними спорудами, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
Виноградівського району Закарпатської
області, який належав ОСОБА_1, у рахунок
задоволення грошової вимоги ПАТ "ВТБ
Банк" до ОСОБА_1 у розмірі 136526,61 грн за
кредитним договором (а.с.7).

Відповідно до звіту про оцінку
майна, проведеної на підставі договору
укладеного між ДВС та ПП "Консульт",
вартість житлового будинку та
надвірних спорудами станом на 20.02.2013
року склала 190042 грн. (а.с.107), копію якого
отримав позивач 01.03.2013 року (а.с.113).

В ході проведення підготовчих дій
до прилюдних торгів в державним
виконавцем було двічі здійснено
переоцінку майна, що передано на
реалізацію: актом державного виконавця
від 17.05.2013 року та актом від 27.06.2013 року,
в результаті яких здійснено переоцінку
майна на 49% від початкової ціни, після
чого стартовою ціною будинку на торгах
встановлено 96921,42 грн. (а.с.8,9).

В результаті проведеного
аукціону 30 липня 2013 року відповідач у
справі ОСОБА_2 став переможцем,
придбавши житловий будинок в АДРЕСА_1 ,
за 96921,42 грн. (а.с.4).

06.082013 року, ОСОБА_2 направив позивачу
вимогу про виселення із житлового
будинку (а.с.5).

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Так, суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову виходив з того, що
відповідно до ч.5 ст.62 Закону України
"Про виконавче провадження",
нереалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем. Майно
може бути уцінене не більш як на 30
відсотків. У разі нереалізації майна в
місячний строк з дня проведення уцінки
воно повторно уцінюється в такому
самому порядку, але не більш як на 50
відсотків початкової вартості майна.

В свою чергу порушення, які можуть
бути допущені державним виконавцем при
здійснені своїх повноважень,
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження", до призначення
прилюдних торгів, у тому числі щодо
накладення арешту на майно, визначення
вартості чи оцінки майна, то такі дії
державного виконавця підлягають
оскарженню в порядку передбаченому
Законом України "Про виконавче
провадження" та ст. 383 ЦПК України.

Враховуючи викладене, дії
державного виконавця у виконавчому
провадженні, які не стосуються правил
проведення прилюдних торгів, мають
самостійний спосіб оскарження й не
можуть бути підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до п.1.4. Тимчасового
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна",
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5
організація та проведення прилюдних
торгів з реалізації предмета іпотеки
здійснюються з урахуванням вимог
Закону України "Про іпотеку".

Згідно з ч.4 ст.656 ЦК України до
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України
"Про іпотеку" реалізація предмета
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", з
дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 8 ст.54 Закону
України "Про виконавче провадження",
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України "Про іпотеку".

За змістом ст.62 Закону України
"Про виконавче провадження", підставою
для видачі відповідним органом
свідоцтва про право власності є акт про
проведення прилюдних торгів,
затверджений начальником відповідного
органу державної виконавчої служби.

Враховуючи, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1-3 та 6 ст.203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що
оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК
України підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів.

Згідно з вимогами статей 10 та 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позивачем
вимог та зазначених і доведених ним
обставин. Крім того, відповідно зі
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції констатував,
що оскільки позивачем у порядку та
строки, визначені ст.131 ЦПК України не
подано суду жодного належного та
допустимого доказу на підтвердження
обставин, повідомлених ним на
обґрунтування вимог позову: про те, що
йому нічого не було відомо про
проведення прилюдних торгів із
реалізації заставленого майна -
належного йому житлового будинку і
покладення в основу рішення суду про
визнання недійсними прилюдних торгів
лише пояснень позивача буде суперечити
положенням ст.ст. 212, 213 ЦПК України, так
як таке рішення буде ґрунтуватись не на
беззаперечних доказах, а лише на
припущеннях.

З вищенаведеними доводами суду
першої інстанції повністю
погоджується колегія суддів
апеляційного суду .

Доводи апелянта про те, що
неправомірної переоцінки майна, яка
була проведена без з порушенням, не є
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними оскільки, як вже
зазначалось в рішенні суду дії
виконавця , в тому числі і щодо оцінки
майна, які не стосуються правил
проведення прилюдних торгів, мають
самостійний спосіб оскарження, так-як
державний виконавець здійснює лише
підготовчі дії з метою проведення
прилюдних торгів, а самі прилюдні торги
з реалізації нерухомого майна
організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір.

Наведене згоджується з правовою
позицією Верховного Суду України у
справі №6-116цс12 .

Твердження апелянта про те, що
йому не було відомо про переоцінку
майна та проведення прилюдних торгів,
спростовується матеріалами справи.

Так, про переоцінку майна позивач
повідомлявся листами від 21.05.2013 року та
01.07.2013 року (а.с.122,125).

Час та місце проведення прилюдних
торгів позивач повідомлявся листами
директора філії ТОВ "УкрспецторгГруп" 28
травня 2013 року про торги на 18.06.2013 року
(а.с.34) та 12 липня 2013 року про торги що
відбулись 30 липня 2013 року (а.с.38).

Інформацію про проведення торгів
була розміщена в газетах " Закарпатські
оголошення" та "Неділя" (а.с.31,32,36-37,40-41).

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
відсутність підстав для задоволення
позову про визнати недійсними прилюдні
торги по реалізації нерухомого майна -
житлового будинку АДРЕСА_1
Закарпатської області, результати яких
оформлені Закарпатською філією ТОВ
"Укрспецторг групп" протоколом № 07-0067/13
від 30.07.2013 року та визнати недійсним
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів за реєстровим № 1876
від 02.08.2013 року, виданого приватним
нотаріусом Виноградівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3.

З врахування викладеного суд першої
інстанції, вірно встановив обставини
справи та характер правовідносин, що
виникли між сторонами і ухвалив
правильне по суті і справедливе
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 18
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді