Єдиний унікальний номер 234/3307/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/52/2014
Головуючий 1 інстанції Бакуменко А.В.
Доповідач Бугрим Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2013 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді Бугрим Л.М.,

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Краматорського
міського суду Донецької області від 17
вересня 2013 року та апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на ухвалу цього суду від 3
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним,

В С Т А Н О В
И В :

У березні 2013 року ОСОБА_1 яка діє в
інтересах ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3
з позовом до суду про визнання
договору купівлі-продажу квартири
недійсним. В обґрунтування позову
посилалась на те, що 4 березня 2013 року
отримала від своєї бабусі ОСОБА_2
телеграму негайно до неї приїхати. По
приїзді вона дізналась від своєї
матері ОСОБА_4 про те, що відповідач
ОСОБА_3 відвозив бабусю ОСОБА_2 до
державного нотаріуса Фареника .
Пояснити з якого приводу її відвозив
ОСОБА_3 до нотаріуса бабуся не могла ,
оскільки не пам'ятала. Від матері
відповідача вона дізналась про те, що
бабуся оформила з ним на належну її
квартиру АДРЕСА_1 договір довічного
утримання. Зустрівшись з нотаріусом
вона дізналась про те, що фактично
20.02.2013 року нотаріус зареєстрував
договір купівлі - продажу квартири
згідно з яким бабуся продала ОСОБА_3
належну її квартиру за 46043 грн. Разом з
тим , нотаріус повідомив про те, що він
не бачив передачі грошей. Вважала, що
відповідач скориставшись похилим
віком ОСОБА_2 , якій виповнилось 84 роки
увійшовши до неї в довіру , заволодів
правовстановлюючими документами на
квартиру , відвіз її до нотаріуса де
незаконно оформив її квартиру на свої
ім'я уклавши договір купівлі - продажу
квартири . ОСОБА_2 страждає втратою
пам'яті , церебральним атеросклерозом,
гіпертонічною хворобою, потребує
стороннього догляду, неспроможна себе
обслуговувати, не усвідомлювала на
момент вчинення правочину значення
своїх дій та не могла керувати ними . .
Вважала , що відповідач скориставшись
безпорадним станом бабусі вчинивши з
нею правочин ,завдав її моральної
шкоди, яку вона оцінює в сумі 46043 грн.,
тому що ОСОБА_2 втратила своє житло.

Рішенням суду позовні вимоги були
задоволено частково. Договір купівлі -
продажу квартири було визнано
недійсним . ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зобов'язані повернути другій стороні у
натурі все те, що вони одержали на
виконання цього договору , а в разі
неможливості такого повернення -
відшкодувати вартість того , що
одержано за цінами , які існують на
момент відшкодування.

На вказане рішення суду
представником позивачки ОСОБА_1 була
подана апеляційна скарга у якій
ставиться питання про скасування
рішення суду в частині застосування
наслідків недійсності угоди ,
оскільки ОСОБА_2 не отримувала від
ОСОБА_3 коштів за продаж квартири і
факт отримання грошей не було доведено
у судовому засіданні , а тому відсутні
підстави для повернення грошей ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 заявив
клопотання про зняття справи з
апеляційного розгляду для
постановлення додаткового рішення по
вказаній справі . оскільки судом не
було зазначено у рішенні що саме
конкретно повинна повернути кожна
сторона іншій у зв'язку з визнання
договору купівлі - продажу недійсним.

Ухвалою апеляційного суду від 23
жовтня 2013 року справа була направлена
до суду першої інстанції для
обговорення питання щодо
постановлення додаткового рішення з
цього питання.

Ухвалою Краматорського міського
суду від 3 грудня 2013 року у
постановленні додаткового рішення
було відмовлено .

На вказану ухвалу суду ОСОБА_3 була
подана апеляційна скарга у якій
ставиться питання про скасування
ухвали суду . В обгрунтування доводів
апеляційної скарги він посилався на
те, що судом безпідставно було
відмовлено у постановленні
додаткового рішення, оскільки основний
текст рішення суду не містить
конкретних наслідків визнання
договору купівлі- продажу недійсним .

У судовому засіданні апеляційного
суду представник позивачки ОСОБА_1
підтримувала доводи апеляційної
скарги, просила рішення суду в частині
застосування наслідків угоди та
зобов'язання сторін - скасувати,
зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2
квартиру , а у поверненні коштів
ОСОБА_3 відмовити , оскільки він ніяких
коштів за квартиру ОСОБА_2 не передавав
і з цього приводу доказів суду не
надавав.

ОСОБА_3 та його представник адвокат
ОСОБА_6 підтримували доводи
апеляційної скарги, просили скасувати
ухвалу суду та у зв'язку з визнанням
угоди недійсною зазначити у рішенні
конкретні наслідки недійсності
правочину , зокрема про повернення
коштів ОСОБА_3 позивачкою у сумі 46043
грн.

Заслухавши доповідь судді вислухавши
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи , доводи апеляційних
скарг, апеляційний суд вважає . що
апеляційна скарга ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 та апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягають задоволенню
частково , рішення суду в частині
застосування наслідків недійсності
договору купівлі - продажу квартири
підлягає зміні , а ухвала суду про
відмову у постановленні додаткового
рішення підлягає скасуванню виходячи з
наступного .

Судом першої інстанції було
встановлено , що, 20 лютого 2013 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_2 на праві приватної
власності . У відповідності з вказаним
правочином , продавець ОСОБА_2
зобов'язана передати вказану квартиру
покупцеві ОСОБА_3, а покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві 46043
грн. 00 коп. Крім того, даним договором
надано ОСОБА_4, право довічного
проживання та користування відчуженою
квартирою. Даний факт підтверджується
копією зазначеного договору ( а.с.7)

На час укладення договору
купівлі-продажу 20.02.2013 року ОСОБА_2
через хворобу за своїм психічним
станом не могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними . Це
підтверджується актом амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
20.06.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на час укладення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
20.02.2013 року страждала на органічне
недоумство судинного ґенезу внаслідок
церебросклерозу з гіпертензією
Ступінь виявленого
інтелектуально-мнестичного порушення
(недоумства) позбавляло ОСОБА_2
можливості розуміти значення своїх дій
та керувати ними на час укладення
договору від 20.03.2013 року.

Положеннями ст. 203 ЦК України
передбачені загальні вимоги
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Відповідно з ч.1
ст. 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства ,
його моральним засадам . Частиною
другою цієї статті передбачено , що
особа , яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, а ч. третьою цієї статті
передбачено , що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;

Таким чином, на час укладення
договору купівлі - продажу квартири у
ОСОБА_2 було відсутнє свідоме та
сформоване волевиявлення , яке
відповідало б її внутрішній волі щодо
відчуження належної її квартири .

Підставою недійсності правочину
згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною ( сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього
Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 225 ЦК
України , правочин , який дієздатна
фізична особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та ( або ) не могла керувати ними ,
може бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи .

Виходячи з вказаних обставин , суд
прийшов до правильного висновку про
те, що договір купівлі - продажу був
укладений з порушенням вимог,
передбачених п. 3 ч. 1 ст. 203 ЦК України, а
тому визнав його недійсним .В цієї
частині рішення суду сторонами не
оскаржується

Згідно з положеннями п.2 ч. 3 ст. 216 ЦК
України, у разі недійсності правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину ,
а в разі неможливості такого
повернення - відшкодувати вартість
того, що одержано, за цінами , які
існують на момент відшкодування.

Виходячи з вказаних положень закону,
суд першої інстанції повинен був
навести у рішенні конкретні наслідки
недійсності цього правочину та
привести сторони в первісний стан .
Зокрема, ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі - продажу отримав належну
позивачці квартиру , то у зв'язку з
визнання договору купівлі- продажу
недійсним , він зобов'язаний
повернути ОСОБА_2 належну її квартиру
АДРЕСА_1.

Що стосується повернення позивачкою
ОСОБА_3 46043 грн. за договором купівлі-
продажу , то в судовому засіданні
ОСОБА_3 не доказав факту передачі
ОСОБА_2 46043 грн. ні до укладення угоди ,
ні під час укладання угоди , ні після
укладання угоди. Будь-яка розписка
позивачки з цього приводу відсутня.
Позивачка та її представник, а також
свідок ОСОБА_7 у присутності якої як
стверджував відповідач він передав
ОСОБА_2 46043 грн. заперечували проти
отримання цієї суми. Як стверджував
ОСОБА_3 він передав кошти в квартирі
ОСОБА_2 , вона їх перерахувала та після
чого він її відвіз до нотаріальної
контори.

Між тим, як вбачається з акту
амбулаторної судово - психіатричної
експертизи при обстеженні ОСОБА_2 ще у
1993 році у неї було виявлено хронічну
мозкову недостатність 2 стадії ,
церебрально - судинну патологію у
зв'язку з чим у неї сформувався
психічний дефект у вигляді недоумства .

При обстежені позивачки у зв'язку з
проведенням експертизи 20 червня 2013
року , експерти зазначали , що вона
дезорієнтована у своєму віці, вважає ,
що її 35 років. не знає домашньої адреси,
числа . місяця, року . Звернення до себе
часто не сприймає, ,на більшість питань
не відповідає при цьому безпомічно
озирається на всі боки , не може
згадати імена доньки, онуків, батьків.
Не знає ким і де працювала, повністю
байдужа до подій . які відбуваються
навколо неї , втрачений запас
придбаних практичних навичок, втрачені
інтелектуально - мнестичні функції,
втрачена здатність осмислювати
ситуацію , нічого не пам'ятає відносно
правочину, сама себе не обслуговує,
потребує стороннього догляду. Під час
бесіди з лікарями вона розмовляла з
покійними родичами, питала ,де вони
знаходяться , дома вона залишає їм їжу. (
а.с. 65 )

Таким чином , наведені дані свідчать
про те, що ОСОБА_2 за своїм психічним
станом не взмозі вступати у відносини
з приводу отримання грошей та
перевіряти правильність переданої
суми., про що було відомо ОСОБА_3 ,
оскільки він давно знайомий з ОСОБА_2 , 1
і йому було відомо про її хворобу.

Окрім того , як пояснював відповідач
він проживав у будинку поруч з
відповідачкою , житлом забезпечений ,
але хотів придбати ще одну квартиру
для своїх майбутніх дітей., у той час як
у шлюбі не знаходиться та дітей у
нього не має. Спочатку він мав намір
оформити квартиру шляхом укладання
договору довічного утримання , а потім
передумав , оскільки це не так надійно
як договір купівлі - продажу.

У судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 підтвердив , що іншого житла у
ОСОБА_2 не було, це єдина у неї квартира
і він вважав , що і вона і її донька
ОСОБА_7 можуть залишитись у неї
проживати до самої смерті . Однак про
те, що ОСОБА_2 має право на довічне
проживання у спірній квартирі у
договорі - купівлі продажу не
зазначено

Із пояснень представника позивачки
ОСОБА_1 вбачається , що ОСОБА_3 до
пред'явлення позову не заперечував
добровільно повернути квартиру при
умові оплати йому усіх витрат по
оформленню договору у нотаріуса від
чого вона відмовилась .

Таким чином , оскільки відповідач не
довів факту передачі грошей ОСОБА_2 за
договором купівлі- продажу квартири у
сумі 46043 грн. , то у суду відсутні
підстави для зобов'язання ОСОБА_2
повернути ОСОБА_3 вказану суму.

Апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу
суду від 03 грудня 2013 року про відмову у
постановленні додаткового рішення
відносно наслідків недійсної угоди
підлягає задоволенню частково
виходячи з таких підстав

Зокрема , в ухвалі суду від 03 грудня
2013 року про відмову у постановленні
додаткового рішення суд першої
інстанції посилається на основне
рішення і також зазначає про те, що
відповідач жодним чином не довів
передачу позивачці 46043 грн.. Між тим ,
такий висновок фактично у рішенні суду
відсутній , що давало суду підстави
постановити додаткове рішення та
зазначити конкретні наслідки у
зв'язку з недійсністю угоди .

За таких обставин, ухвала суду про
відмову ОСОБА_3 у постановленні
додаткового рішення є незаконною і
підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного , апеляційний суд
вважає змінити рішення суду від 17
вересня 2013 року в частині застосування
наслідків визнання угоди недійсною та
зобов'язати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків № НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2
повернути ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків № НОМЕР_2,
зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 -
належну її квартиру АДРЕСА_1.

Підстави для зобов'язання ОСОБА_2
повернути ОСОБА_3 46043 грн. відсутні,
оскільки такі кошти ОСОБА_3 при
укладенні угоди її не передавав .

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 , 309, 312, 316
Цивільного процесуального кодексу
України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_2 та апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 17 вересня 2013 року
в частині застосування наслідків
недійсності договору купівлі - продажу
квартири змінити.

Зобов'язати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків № НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2
повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків № НОМЕР_2,
зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1
належну її квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Ухвалу Краматорського міського суду
Донецької області від 17 вересня 2013
року від 3 грудня 2013 року скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили після його проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: