У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К., Колодійчука В.М., Умнової
О.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Сподобівка»,
приватного підприємства «Сподобівка
Агро Плюс» про визнання недійсними
додаткових угод про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сподобівка» на рішення
Шевченківського районного суду
Харківської області від 14 червня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 24 жовтня 2013
року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсними додаткову угоду від 24 липня
2008 року про зміну строку договору
оренди до 15 років та додаткову угоду
без номеру про заміну орендаря до
договору оренди земельної ділянки № 58,
укладеного 29 січня 2005 року з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Сподобівка» строком
на п'ять років.

Позов мотивовано тим, що оспорювані
додаткові угоди позивач не підписував,
згоди на продовження дії договору
оренди та заміну орендаря не давав, що є
підставою для визнання таких
правочинів недійсними.

Рішенням Шевченківського районного
суду Харківської області
від 14 червня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 24 жовтня 2013
року, позов задоволено частково.
Визнано недійсною додаткову угоду про
внесення змін до договору оренди землі
№58 від 29 січня 2005 року, укладену між
ОСОБА_7 та ТОВ «Сподобівка»,
зареєстровану Шевченківським районним
відділом реєстрації Харківської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
кадастру» при Державному комітеті
України по земельних ресурсах 8 травня
2009 року та додаткову угоду про заміну
орендаря в договорі оренди землі № 58
від 29 січня 2005 року, укладену між ОСОБА_7
та ПП «Сподобівка Агро Плюс»,
зареєстровану Шевченківським районним
відділом реєстрації Харківської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
кадастру» при Державному комітеті
України по земельних ресурсах 31 січня
2012 року. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Відповідач ТОВ «Сподобівка», не
погоджуючись з даними рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
частково задовольняючи позов виходив з
того, що оскаржувані додаткові угоди
укладено без додержання вимог ст. ст. 203,
215 ЦК України, за відсутності вільного
волевиявлення позивача, який їх не
підписував. Додаткові угоди підписані
невстановленою особою, яка не мала на
це повноважень і позивач у подальшому
не схвалив таких правочинів.

Вказані висновки судів попередніх
інстанцій відповідають фактичним
обставинам справи та узгоджуються з
нормами матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч.ч. 2,
3ст. 203 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, ст. ст. 57,
212 ЦПК України рішення суду не може
грунтуватись на припущеннях, а всі
докази оцінюються у сукупності і жоден
з них не має для суду наперед
встановленого значення. При цьому,
відхиляючи одні докази і беручи за
основу інші, суд має дати оцінку
підстав для цього, що апеляційним судом
зроблено не було.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень (ст.
ст. 10, 60 ЦПК України).

Згідно з висновком
судово-почеркознавчої експертизи від 5
квітня 2013 року №1157 підписи від
імені позивача в оспорюваних
додаткових угодах виконані не ним, а
іншою особою.

В даному випадку, доводи касаційної
скарги, що додаткові угоди до договору
оренди були підписані в інтересах
позивача на підставі доручення
виданого ОСОБА_8 та посвідченого в
присутності секретаря Сподобівської
ради ОСОБА_9 не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки зі змісту
додаткових угод не вбачається, що вони
підписані ОСОБА_8 У графі підпис
зазначено саме позивача, без вказівки
на те, що угоди підписуються в його
інтересах представником за дорученням.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що оспорювані додаткові угоди укладено
без додержання вимог ст.ст. 203, 215 ЦК
України, за відсутності вільного
волевиявлення позивача, який їх не
підписував, та обґрунтовано визнали їх
недійсними.

При встановлені фактичних обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій не було порушено норми
процесуального права, а при ухваленні
судових рішень правильно застосовано
норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень.

При вирішенні даної справи місцевим
та апеляційним судами правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано належну
правову оцінку доводам сторін і
зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сподобівка» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 14
червня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 24
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді Висоцька
В.С. Гримич М.К. Колодійчук В.М.
Умнова О.В.