АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/1532/2014
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 квітня 2012 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,

встановила:

В березні 2010 року позивач ПАТ КБ
«Надра» звернувся до суду з даним
позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, в якому просив стягнути
солідарно з відповідачів суму
заборгованості у розмірі 1 599 188 грн. 67
коп., посилаючись на невиконання умов
кредитного договору № 897316/ФЛ від 12.09.2008
року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3, відповідно до якого остання
отримала грошові кошти у розмірі 167 832
доларів США строком до 11.09.2028 року зі
сплатою 14,59% річних.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_4, ОСОБА_2 12.09.2008 року
було укладено договори поруки,
відповідно до якого відповідачі
поручилися солідарно та в повному
обсязі відповідати перед банком за
належне виконання боржником умов
кредитного договору.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 квітня 2012 року позов
задоволено: стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ
«КБ «Надра» суму заборгованості в
розмірі 199 713, 85 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 1599188
грн. 67 коп.

Стягнуто з відповідачів:ОСОБА_3 ОСОБА_4,
ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра»
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі по 566 грн. 70 коп. та
витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ
у розмірі по 40 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить змінити рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити ПАТ КБ
«Надра» в задоволенні вимог про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у
розмірі 199 713, 85 доларів США,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, оскільки нею
були подані до суду докази того, що
договору поруки з ВАТ КБ «Надра» вона
не укладала.

Крім того, рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська
договір поруки № 897316/ФЛ-П2 від 12.09.2008
року визнано недійсним. Наслідком
недійсності вказаного договору поруки
є відсутність у ОСОБА_2 обов'язку
виконати зобов'язання ОСОБА_3 за
кредитним договором № 897316/ФЛ від 12.09.2008
року у випадку його неналежного
виконання.

Представник апелянта підтримала
апеляційну скаргу та просила
задовольнити. Представник позивача та
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, про час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, колегією суддів
визнано за можливе розглянути справу в
їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ВАТ КБ «Надра», правонаступником
якого є позивач ПАТ КБ «Надра», та
ОСОБА_3 12 вересня 2008 року було укладено
кредитний договір № 897316/ФЛ, за умовами
якого банк надає позичальнику у
тимчасове користування грошові кошти
в сумі 167 832 доларів США в порядку та на
умовах, визначених цим договором, для
проведення розрахунків по договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
строком користування до 11.09.2028 року, зі
сплатою відсотків за ставкою 14,59%
річних.

Також судом встановлено, що у зв'язку з
неналежним виконанням з боку
позичальника умов кредитного договору,
за позичальником ОСОБА_3 станом на
09.02.2010 року виникла заборгованість по
погашенню кредиту, яка становить 199 713
доларів США, відповідно до наданого
позивачем розрахунку заборгованості. В
гривневому еквіваленті заборгованість
складає 1 599 188 грн. на день складання
розрахунку.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного
договору, банк має право вимагати
дострокового виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту, сплати
нарахованих відсотків та інших
платежів, передбачених кредитним
договором, можливих штрафних санкцій,
якщо позичальник не вніс чергові
мінімально необхідні платежі у
терміни, передбачені договором.

Встановивши наявність вищевказаної
заборгованості, а також те, що у лютому
2010 року банком надсилались на адреси
відповідачів претензії щодо
необхідності здійснити погашення
заборгованості, які залишились
невиконаними, суд першої інстанції
дійшов висновку про наявність підстав
для дострокового стягнення суми
кредиту та нарахованої заборгованості
на загальну суму 199 713,85 доларів США, що
в гривневому еквіваленті становить 1 599
188 грн. 67 коп.

У викладеній частині рішення суду не
оскаржується, обов'язкових підстав для
скасування рішення не вбачається, а
тому рішення суду в цій частині колегія
суддів не перевіряє.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення зазначеної заборгованості
солідарно із трьох відповідачів, суд
першої інстанції виходив із того, що 12
вересня 2008 року між банком та ОСОБА_4,
ОСОБА_2 (яка, уклавши шлюб 17 травня 2008
року, отримала прізвище ОСОБА_2) було
укладено договори поруки № 897318/ФЛ-П1, за
якими останні поручилися за належне
виконання ОСОБА_3 взятих не себе
зобов'язань, що витікають із
зазначеного кредитного договору, в
тому числі повернути кредит, оплатити
відсотки за користування кредитними
коштами, оплатити інші платежі,
передбачені договором, оплатити
можливі штрафні санкції. Оскільки свої
зобов'язання за договорами поруки
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не
виконали, то вищевказана сума
заборгованості підлягає стягненню
солідарно з боржника та обох
поручителів.

Однак колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції у цій
частині, оскільки зроблені судом
висновки не в повній мірі відповідають
обставинам справи, висновки суду
ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що, враховуючи положення ст. 309 ЦПК
України, дає суду апеляційної
інстанції підстави для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення у цій частині.

Суд першої інстанції вважав
встановленим, що між ВАТ КБ «Надра» та
відповідачем ОСОБА_2, яка 17.05.2008 року
уклала шлюб та змінила прізвище на
«ОСОБА_2», було укладено договір поруки
від 12.09.2008 року за № 897316/ФЛ-П1.

Однак, матеріали даної цивільної
справи взагалі не містять копії
договору поруки, укладеного з ОСОБА_2,
на який послався суд у своєму рішенні.

Разом з тим, як вбачається з копії
договору поруки, що був наданий
представником апелянта в суді
апеляційної інстанції, договір поруки,
на який посилається позивач, як на
підставу для задоволення позовних
вимог, має номер № 897316/ФЛ-П2.

В копії вказаного договору зазначено,
що він укладений з ОСОБА_2, особа якої
встановлена за паспортом серії НОМЕР_4,
виданим 23.12.1997 року Дніпропетровським
РВ УМВС України в Дніпропетровській
області. Також до матеріалів позовної
заяви представником банку було надано
копії зазначеного паспорту на ім'я
ОСОБА_2 та копію довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера, виданого ДПІ
у Бабушкінському районі на ім'я ОСОБА_2 (
а.с. 25-27).

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідач ОСОБА_2 вказувала, що
зазначений договір поруки нею не
укладався, його вона не підписувала, і
на даний період часу вона не має жодних
відносин з ПАТ КБ «Надра». На
підтвердження цих обставин вказувала,
що 17 травня 2008 року вона зареєструвала
шлюб, змінила прізвище з «ОСОБА_2» на
«ОСОБА_2» і цього ж дня в органах РАГСу
на першій сторінці її паспорту було
поставлено штамп «підлягає заміні».

У зв'язку з цим у червні 2008 року вона
здала паспорт до Дніпропетровського РВ
УМВС України в Дніпропетровській
області, також звернулась до
податкової інспекції з метою заміни
довідки про присвоєння
індивідуального ідентифікаційного
номеру. 24 липня 2008 року вона отримала
новий паспорт на прізвище «ОСОБА_2», а
тому 12 вересня 2008 року вона не могла
укладати зазначений договір,
користуючись недійсним паспортом,
який був у неї вилучений.

На підтвердження викладених обставин
відповідач подала суду першої
інстанції наступні докази.

Як вбачається з копії свідоцтва про
шлюб, виданого Кіровським відділом
РАЦС Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, 17 травня 2008 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєструвала шлюб з
ОСОБА_6, у зв'язку з чим їй було
присвоєно прізвище «ОСОБА_2». На
зворотній стороні свідоцтва про шлюб
міститься штамп Дніпропетровського РВ
УМВС України у Дніпропетровській
області про те, що 24.07.2008 року виданий
паспорт серії НОМЕР_5 ( а.с. 91, том 1).

З довідки № 9/М-8 від 12.03.2011 року,
підписаної начальником сектору у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області,
вбачається, що 12 червня 2008 року ОСОБА_2
здала свій паспорт серії НОМЕР_4,
виданий Дніпропетровським РВ УМВС
України в Дніпропетровській області
23.12.1997 року, до сектору ГІРФО у зв'язку
зі зміною прізвища на «ОСОБА_2» на
підставі свідоцтва про шлюб від 17.05.2008
року.

24 липня 2008 року ОСОБА_2
Дніпропетровським РВ був виданий новий
паспорт НОМЕР_5 на прізвище «ОСОБА_2».

Також у довідці зазначено, що паспорт
НОМЕР_4, виданий на ім'я ОСОБА_2, був
знищений 31 липня 2008 року СГІРФО
Дніпропетровського РВ УМВС України в
Дніпропетровській області за актом про
знищення ( а.с. 189, том 1).

Копія паспорта ОСОБА_2, серії НОМЕР_5,
виданого Дніпропетровським РВ УМВС
України в Дніпропетровській області 24
липня 2008 року, є в матеріалах справи (
а.с. 90, том 1).

Крім того, як вбачається з копії картки
фізичної особи - платника податків,
виданої Дніпропетровською міжрайонною
ДПІ ОСОБА_2, зазначена картка із
ідентифікаційним номером НОМЕР_3,
наданим їй 17.08.1998 року, була видана на
прізвище ОСОБА_2 04 серпня 2008 року ( а.с.
92, том 1).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 28 ЦК України, фізична
особа набуває прав та обов'язків і
здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я
фізичної особи, яка є громадянином
України, складається із прізвища,
власного імені та по батькові. Ім'я
фізичній особі надається відповідно до
закону.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи зі змісту копії договору №
897316/ФЛ-П2 та наданих відповідачем
доказів, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав
вважати, що відповідач ОСОБА_2 є
стороною у договорі поруки, оскільки
нею надано достатньо доказів, що під
своїм ім'ям вона 12 вересня 2008 року
зазначеного договору поруки не
укладала. Отже, відповідач ОСОБА_2 не
набула прав та обов'язків, передбачених
зазначеним договором.

За таких обставин колегія суддів
вважає необґрунтованими висновки суду
першої інстанції про наявність
підстав для солідарного стягнення
заборгованості із ОСОБА_2 як поручителя
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра».

Крім того, рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 червня 2013 року, яке набуло законної
сили, було задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» та визнано
недійсним договір поруки №897316/ФЛ-П2 від
12 вересня 2008 року. Зазначеним рішенням
суду також встановлено, що підпис від
імені ОСОБА_2 у графі «поручитель»
договору поруки виконаний не ОСОБА_2, а
іншою особою, що підтверджується
висновком судової почеркознавчої
експертизи від 17.04.2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість
апеляційної скарги ОСОБА_2, у зв'язку з
чим рішення суду першої інстанції в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
№ 897316/ФЛ від 12.09.2008 року на користь ПАТ
КБ «Надра» - необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у вказаній
частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра»
до ОСОБА_2 - відмовити.

Оскільки при ухваленні рішення про
стягнення заборгованості з трьох
відповідачів судом першої інстанції
було відповідно розподілено судові
витрати, то на підставі ст. 88 ЦПК
України, у зв'язку зі скасуванням
рішення в частині вимог до ОСОБА_2,
оскаржуване рішення в частині
розподілу судових витрат між
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
необхідно змінити, розподіливши
понесені позивачем судові витрати між
двома відповідачами, тобто по 850 грн.
сплаченого судового збору з кожного
відповідача та по 60 грн. - витрат на ІТЗ.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313- 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 квітня 2012 року -
скасувати в частині солідарного
стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «Надра» та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 квітня 2012 року в
частині розподілу судових витрат -
змінити, виклавши рішення у цій частині
в наступні редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» витрати по
сплаті судового збору в розмірі 850 грн.
та витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в розмірі
60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» витрати по
сплаті судового збору в розмірі 850 грн.
та витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в розмірі
60 грн.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 06 квітня 2012 року - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: