22.04.2014 Справа № 756/2622/14-ц
Справа
пр. №2/756/2032/14
№756/2622/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року позивач
публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" (далі - ПАТ "Родовід Банк")
звернулося до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 11 грудня 2007 року
між відкритим акціонерним товариством
"Родовід Банк" (далі - ВАТ "Родовід Банк"),
правонаступником якого є ПАТ
"Родовід Банк", та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №39.1/АА-106.07.2,
відповідно до умов якого позивачем
надано відповідачу кредит для
придбання автомобіля у сумі 21800,00
доларів США на строк з 11 грудня 2007 року
до 11 грудня 2014 року. Процентна ставка за
користування кредитом становила 12,5%
річних. Сплата кредиту повинна була
здійснюватись шляхом сплати
щомісячних платежів в порядку та у
розмірах, визначених договором.

П. 3.1., п. 4.1. кредитного
договору від 11 грудня 2007 року
№39.1/АА-106.07.2 встановлено обов'язок
позичальника щомісяця в строк (термін)
до 10-го числа кожного місяця сплачувати
кредит, проценти та плату за його
користування шляхом внесення готівкою
чи перерахування зі свого поточного
рахунку на рахунок, вказаний в п. 1.3.
цього договору.

Проте позичальник не
дотримується умов кредитного договору,
не сплачує щомісячно платежі у розмірі
та порядку, визначеному договором.

Станом на 21 жовтня 2013 року
загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором становить 22222,91
доларів США і 1808383,24 грн, в тому числі
заборгованість зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 16698,04 доларів
США, заборгованість зі сплати
процентів за користування кредитом у
сумі 5524,87 доларів США, пеня за
прострочення термінів сплати кредиту,
процентів і плати за його користування
у сумі 1799146,01 грн, три проценти річних за
прострочення виконання зобов'язання у
сумі 16572,39 грн

З цих підстав ПАТ "Родовід
Банк" просило стягнути з відповідача на
його користь заборгованість за
кредитним договором у сумі 22222,91
доларів США і 1808383,24 грн, а також судовий
збір у сумі 3654,00 грн.

У ході розгляду справи
представником позивача подано до суду
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій він просив суд стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
від 11 грудня 2007 року №39.1/АА-106.07.2 у сумі
22909,15 доларів США і 2704247,60 грн, в тому
числі заборгованість зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 16698,04 доларів
США, заборгованість зі сплати
процентів за користування кредитом у
сумі 6211,11 доларів США, пеня за
прострочення термінів сплати кредиту,
процентів і плати за його користування
у сумі 2946653,15 грн, три проценти річних за
прострочення виконання зобов'язання у
сумі 15129,95 грн.

Представник позивача в
судовому засіданні позов свого
довірителя з урахування заяви про
збільшення позовних вимог підтримав,
просив суд його задовольнити.

Відповідач у судовому
засіданні позов визнав частково,
заперечував проти стягнення пені,
втрат від інфляції та трьох процентів
річних за прострочення виконання
зобов'язання поза межами строків,
встановлених ст. 257, ст. 258 ЦК України.
Крім того, просив суд зменшити розмір
нарахованої банком пені за
прострочення виконання зобов'язання.

Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що між ВАТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір від
11 грудня 2007 року №39.1/АА-106.07.2, за умовами
якого банком надано позичальнику
кредит для придбання автомобіля у сумі
21800,00 доларів США на строк з 11 грудня 2007
року до 11 грудня 2014 року. Процентна
ставка за користування кредитом
становила 12,5% річних. Сплата
кредиту здійснюється шляхом сплати
щомісячних платежів в порядку та у
розмірах, визначених договором (а. с.
14-18).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що
кредитні кошти в обсязі, визначеному
договором, були надані ВАТ
"Родовід Банк" відповідачеві ОСОБА_1,
які він використав за цільовим
призначенням.

П. 3.1., п. 4.1. кредитного
договору від 11 грудня 2007 року
№39.1/АА-106.07.2 встановлено обов'язок
позичальника щомісяця в строк (термін)
до 10-го числа кожного місяця сплачувати
кредит, проценти та плату за його
користування шляхом внесення готівкою
чи перерахування зі свого поточного
рахунку на рахунок, вказаний в п. 1.3.
цього договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак ОСОБА_1 не виконує взяті
на себе за кредитним договором від 11
грудня 2007 року №39.1/АА-106.07.2 зобов'язання
щодо своєчасного та у повному обсязі
погашення кредиту, допустив
заборгованість зі сплати кредиту та
процентів за його користування.

Ст. 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 549 ЦК України передбачено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

За положеннями ч. 1 ст. 550 ЦК
України право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно з п. 3.9. від 11 грудня 2007
року №39.1/АА-106.07.2 за порушення
позичальником строків повернення
кредиту чи сплати процентів за
користування кредитом кредитодавець
має право вимагати від позичальника
сплатити пеню за кожний день
прострочення у розмірі 1,6% від суми
простроченої заборгованості.

Пеня за прострочення
термінів сплати кредиту та процентів
за його користування, нарахована
позивачем, складає 2946653,15 грн.

П. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
визначено, що до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідач у судовому
засіданні зробив заяву про
застосування строку позовної давності
до вимог позивача щодо стягнення пені
за прострочення сплати кредиту,
процентів за його користування. Таким
чином, в частині вимог про стягнення
пені поза межами річного строку до
моменту пред'явлення позивачем позову
слід відмовити. Розмір пені за
прострочення термінів сплати кредиту і
процентів за його користування за рік,
що передує зверненню позивачем з
позовом, складає 1154427,36 грн.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Розмір пені за прострочення
термінів сплати кредиту, процентів за
його користування значно перевищує
розмір збитків, спричинених
кредитодавцеві внаслідок невиконання
ОСОБА_1 умов кредитного договору. Крім
того, щомісячний дохід відповідача є
невеликим, на його утриманні перебуває
малолітній син ОСОБА_2 та непрацездатні
батьки. Дружина ОСОБА_1 є інвалідом з
дитинства, на даний час вона не працює.
Суд вважає, що ці обставини мають
істотне значення для вирішення питання
про зменшення розміру пені.

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача. Таку заяву ОСОБА_1 подано у
судовому засіданні 17 квітня 2014 року.

За таких обставин суд
приходить до висновку про необхідність
зменшити розмір пені, яка підлягає
стягненню за кредитним договором від 11
грудня 2007 року №39.1/АА-106.07.2 до
69822,81 грн (ця сума відповідає розміру
процентів за користування кредитом у
гривневому еквіваленті).

За приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
ст.625 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050
ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

З аналізу наведених
законодавчих положень вбачається, що
пред'явленням вимоги до позичальника є
як направлення йому вимоги про
дострокове погашення заборгованості
за кредитним договором, так і
пред'явлення до нього позову.

П. 5.2. кредитного договору від
11 грудня 2007 року №39.1/АА-106.07.2
кредитодавцеві надано право вимагати
дострокове повернення кредиту,
нарахованих процентів у разі
недотримання позичальником умов цього
договору (в тому числі прострочення
сплати платежів).

Позивач реалізував своє
право на дострокове стягнення усієї
суми заборгованості за кредитним
договором від 11 грудня 2007 року
№39.1/АА-106.07.2 шляхом пред'явлення позову
до суду.

Ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У відповідності до
роз'яснень, викладених у п. 18 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у своїй постанові
від 30 березня 2012 року №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", за змістом
ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне
нарахування на суму боргу за порушення
боржником грошового зобов'язання,
вираженого в національній валюті, та
три проценти річних від простроченої
суми полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, а тому
ці кошти нараховуються незалежно від
сплати ним неустойки (пені) за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Інфляційні втрати та три
проценти річних за прострочення
виконання зобов'язання можуть бути
нараховані за три останні роки
невиконання основного зобов'язання.

Оскільки відповідачем
зроблено заяву про застосування строку
позовної давності до вимог позивача
про стягнення трьох процентів річних
за прострочення виконання
зобов'язання, суд вважає, що стягненню з
ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк"
підлягають три проценти річних за
прострочення виконання зобов'язання у
сумі 12518,60 грн (нараховані з 18 лютого 2013
року по 18 лютого 2014 року,
тобто в межах строку, встановленого ст.
257 ЦК України).

За таких обставин, повно та
всебічно дослідивши обставини справи,
оцінивши зібрані докази у сукупності,
суд вважає, що позов слід задовольнити
частково, стягнути з позичальника
ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк"
заборгованість за кредитним договором
від 11 грудня 2007 року №39.1/АА-106.07.2 у сумі
22909,15 доларів США і 82341,41 грн, в тому
числі заборгованість зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 16698,04 доларів;
заборгованості зі сплати процентів за
користування кредитом у сумі 6211,11
доларів США, пеню за прострочення
термінів сплати кредиту і процентів за
його користування у сумі 69822,81 грн, три
проценти річних за прострочення
виконання зобов'язання у сумі 12518,60 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦК
України суд присуджує з відповідача на
користь позивача судовий збір
пропорційно до задоволених вимог у
сумі 3398,77 грн.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536,
553-554, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,
та, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк"
заборгованість за кредитним договором
від 11 грудня 2007 року
№39.1/АА-106.07.2, що складається з
заборгованості зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 16698
(шістнадцять тисяч шістсот дев'яносто
вісім) доларів США 04
(чотири) центи; заборгованості зі
сплати процентів за користування
кредитом у сумі 6211
(шість тисяч двісті одинадцять) доларів
США 11 (одинадцять) центів, пені за
прострочення термінів сплати кредиту і
процентів за його користування у сумі
69822 (шістдесят дев'ять тисяч
вісімсот двадцять дві) гривні 81
(вісімдесят одна) копійка, трьох
процентів річних за прострочення
виконання зобов'язання у сумі 12518
(дванадцять тисяч п'ятсот вісімнадцять)
гривень 60 (шістдесят) копійок.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" судовий збір
у сумі 3398 (три тисячі триста дев'яносто
вісім) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук