Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 березня 2014 року Галицький районний
суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Городецької Л.М.

при секретарі
Гром'як О.М.,

з участю представника

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
розірвання договору довічного
утримання,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просить розірвати
договір довічного утримання (догляду),
укладений між нею та відповідачем,
посвідчений нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 3
лютого 2010 року, зареєстрованого в
реєстрі за №15.

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що 03.02.2010 року між
нею та її племінником ОСОБА_3 було
укладено договір довічного утримання.
Однак, з часу його укладення
відповідачем не виконувались та не
виконуються його умови та взагалі
останній проживає у Франції. Позивач
потребує постійного догляду, а тому
бажає укласти договір з іншою особою,
яка буде піклуватися про неї.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, дав
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Просить позов
задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча повідомлявся належним
чином про час та місце слухання справи,
про причини неявки суд не повідомив,
суд ухвалив слухати справу у його
відсутності з винесенням заочного
рішення на підставі наявних матеріалів
справи.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, подала до суду заяву про
слухання справи без її участі, позов не
заперечує.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, оцінивши докази в їх
сукупності суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 03.02.2010р. між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір
довічного утримання (догляду) /а.с.3-4/,
згідно якого ОСОБА_2 (відчужувач)
передає, а ОСОБА_3 (набувач) отримує у
власність 7/10 частин квартири АДРЕСА_1,
та зобов'язався здійснювати догляд за
ОСОБА_2, а також надавати необхідну
допомогу.

Пунктом 3.1 вказаного договору
передбачено, що договір довічного
утримання може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу відчужувача у
разі невиконання або неналежного
виконання набувачем своїх обов'язків,
незалежно від його вини.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання.

Статтею 744 ЦК України визначено, що за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України,
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач не виконує свої обов'язки за
договором довічного утримання від
03.02.2010р., зокрема, не здійснює догляд за
ОСОБА_2 та не надає їй необхідної
допомоги.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому
засіданні, кожна окремо, ствердили той
факт, що дійсно ОСОБА_3 не виконує взяті
на себе зобов'язання за договором
довічного утримання щодо ОСОБА_2, а саме
не приїжджає до останньої та не
піклується про неї.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що оплату за комунальні
послуги ОСОБА_2 здійснює самостійно.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд приходить до переконання, що позов
є підставним, так як обставини на які
посилається позивач знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
тобто відповідач дійсно не виконує
взяті на себе зобов'язання за договором
довічного утримання від 03.02.2010р., ОСОБА_2
потребує постійного догляду у зв'язку з
чим остання хоче укласти такий договір
з іншою особою, а тому позов слід
задоволити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 212, 215, 224 ЦПК
України, ст.ст.526, 527, 530, 549, 611, 612, 625, 629, 1046,
1049 ЦК України, суд

вирішив:

позов задоволити.

Розірвати договір довічного
утримання (догляду), укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 3 лютого 2010
року, зареєстрований в реєстрі за №15.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення суду бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Городецька Л.М.