БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/335/14-ц
Провадження № 2/497/221/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року Болградський
районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Тимошенко І. В.

за участю секретаря - Бабіч Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Болград цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування
будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з цим
позовом та просить постановити судове
рішення , яким визнати недійсним
договір дарування 5/6 часток житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ,
який було укладено 24 грудня 2012 року між
нею та відповідачем ОСОБА_2 та
посвідчено приватним нотаріусом
Болградського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 по реєстру за № 10502.
Позивачка при цьому посилається на те,
що зазначений договір було укладено
нею під впливом помилки, оскільки вона,
передаючи належну їй на праві
власності частку будинку у дарунок
своєму онуку - відповідачу ОСОБА_2,
вважала , що останній буде її
утримувати та здійснювати за нею
догляд, якого вона потребує через свій
похилий вік та стан здоров'я. Фактично
вона мала намір укласти договір
довічного утримання , але через свою
недостатню грамотність та юридичну
несвідомість уклала договір дарування,
оскільки не знала що існує такий вид
договру, як договір довічного
утримання . Після укладення договору
дарування її онук ухиляється від її
утримання та догляду за нею , в зв'язку з
чим вона вимушена звернутися до суду з
цим позовом.

Відповідач позов не визнав ,
посилаючись на те, що позивачка , яка є
його бабусею за власним бажанням
подарувала йому належну їй частку
будинку. Договір дарування був
посвідчений нотаріусом , він не містить
будь-яких умов щодо утримання
позивачки , позивачка підписала цей
договір , знаходячись при здоровому
розумі та ясній пам'яти. Він вважає , що
позивачка не потребує будь-якого
догляду та утримання. Він утримує
будинок в належному стані, поміняв в
будинку три вікна та одні двері на нові
пластикові. В позові просить відмовити.

Суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

24 грудня 2012 року між позивачкою ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір дарування житлового будинку,
відповідно до якого позивачка ОСОБА_1
подарувала, а відповідач ОСОБА_2
прийняв у дар 5/6 часток житлового
будинку , розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 . Договір дарування був
посвідчений приватним нотаріусом
Болградського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 по реєстру за № 1050 (а.с.47).

Відповідно до ст.. 229 ЦК України якщо
особа , яка вчинила правочин ,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину , прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речей, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 28.04.1978 року з
послідуючими змінами «Про судову
практику в справах про визнання угод
недійсними» зазначено під помилкою
слід розуміти таке неправильне
сприйняття стороною суб'єкта, предмета
чи інших істотних умов договору, що
вплинуло на її волевиявлення, при
відсутності якого за обставинами
справи можна вважати, що угода не була б
укладена.

Судом встановлено, що на час укладення
договору дарування 5/6 часток житлового
будинку по АДРЕСА_1 позивачці
виповнилось 79 років - позивачка
народилася 27 травня 1933 року (а.с.8).
Згідно довідок Комунального закладу
«Болградський районний центр
первинної медико - санітарної
допомоги» від 21.11.2013 року та від 22.01.2014
року позивачка перебуває на
диспансерному обліку з діагнозом :
"ХНМК. Церебральний атеросклероз з
гіпертонією. ДЕП 2 ступеню змішаного
ґенезу, цефалгічний синдром. ІБС.
Стенокардія напруження ФК-3.
Атеросклеротичний кардіосклероз. СН2А.
Хронічний крептогенний гепатит,
ремісія. ЖБК. Хронічний холецистит.
Хронічний панкреатит, ремісія. ДАО з
переважним враженням тазобідренних,
колінних, голеноступних суглобів.
ФНС2-3. Розповсюджений остеохондроз", в
зв'язку з чим неодноразово зверталась
за медичною допомогою , регулярно
отримує базисну терапію (а.с.10,68 ). В
судовому засіданні встановлено, що
позивачка через захворювання суглобів
пересувається за допомогою палиці.

Таким чином судом встановлено , що на
час укладення спірного договору
дарування позивачка через похилий вік
та стан свого здоров'я потребувала
догляду та утримання, в зв'язку з чим
мала намір укласти договір довічного
утримання, а не договір дарування. Той
факт, що волевиявлення позивачки при
укладенні договору було спрямоване
саме на укладення договору довічного
утримання підтверджується наступними
доказами. Поясненнями позивачки ОСОБА_1
в судовому засіданні. Про це позивачка
зазначила і в своїй позовній заяві ,
звертаючись до Болградського
районного суду з позовом про
розірвання договору дарування (а.с.69).
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що
приблизно через місяць після укладення
договору дарування позивачка їй
повідомила , що вона подарувала належну
їй частку будинку своєму онуку ОСОБА_2,
щоб він її доглядав та утримував на
старості років.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка приватний нотаріус
Болградського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 пояснила, що вона через
сплив часу та багату кількість
посвідчених правочинів не пам'ятає
конкретних обставин, за яких було
укладено спірний договір дарування між
сторонами , а також не пам'ятає та не
може стверджувати , що вона
роз'яснювала позивачці можливість
укладення договору довічного
утримання замість договору дарування .
Свідок ОСОБА_3 також пояснила , що у 2013
році позивачка приходила до неї у
нотаріальну контору , скаржилася на
свого онука та просила розірвати
договір дарування.

Судом також встановлено , що після
укладення договору дарування , що
оспорюється, позивачка продовжує
проживати в житловому будинку по
АДРЕСА_1 та зареєстрована в цьому
будинку, іншого житла немає.

За викладених обставин суд доходить
висновку , що позивачка в силу своєї
недостатньої грамотності та юридичної
несвідомості (позивачка має 8 класів
освіти, працювала протягом 30 років
санітаркою в Болградській центральній
районній лікарні), уклала договір
дарування належної їй частки житлового
будинку під впливом помилки, через
неправильне сприйняття істотних умов
договору, що вплинуло на її
волевиявлення , оскільки фактично вона
мала намір укласти договір довічного
утримання. Тому суд вважає за необхідне
визнати недійсним договір дарування,
укладений між сторонами 24 грудня 2012
року.

Посилання відповідача на те, що
позивачка підписала за власною волею
та з власної ініціативи договір
дарування , який було посвідчено
нотаріусом , суд не приймає до уваги як
підставу для відмови в задоволенні
позову, оскільки вважає, що позивачка
підписала договір дарування , фактично
маючи намір укласти договір довічного
утримання , оскільки через свою
юридичну несвідомість не знала про
наявність такого виду договору .

Той факт , що відповідачем витрачені
певні грошові кошти на проведення в
будинку ремонту , заміну вікон та
дверей (а.с.29) не може служити підставою
для відмови в задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 має право на
відшкодування витрачених на ремонт
будинку грошових коштів шляхом
пред'явлення до суду відповідного
позову про стягнення з позивачки цих
витрат.

Керуючись ст.10,11,60,79,80,81,84,88,131,212-215,294 ЦПК
України, ст. 229 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Визнати недійсним договір дарування 5/6
часток житлового будинку ,
розташованого по АДРЕСА_1 Одеської
області, який було укладено 24 грудня 2012
року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Болградського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_3 по реєстру за
№ 10502.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/6
часток житлового будинку з
господарськими будівлями та дворовими
спорудами при ньому , розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Болградський районний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя :
Тимошенко Ірина
Вольдемарівна