ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 636/1655/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р.

Чугуївський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого-судді - Панаід І.В.

за участю секретаря судового
засідання - Зайцевої Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Чугуївського міського
суду Харківської області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Чугуївська
державна нотаріальна контора
Харківської області про визнання права
власності на ? частину житлового
будинку в порядку набувальної
давності, -

встановив:

Позивач звернувся до Чугуївського
міського суду Харківської області з
позовною заявою та просить визнати за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок з відповідними господарськими
будівлями та спорудами: житловий
будинок -літ. «А», тамбур - літ. «а»,
сарай - літ. «Б», погріб - літ. «Д»,
колонка - літ. «К», вбиральня - літ. «У»,
огорожа - №1, хвіртка - №2, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належав ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, в
порядку набувальної давності.

Позивач в судове засідання не з`явився,
через канцелярію суду надав заяву про
підтримання позовних вимог та просив
розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з`явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, подала заяву з прохання
розглянути справу за її відсутності.
Проти задоволення позову не
заперечувала.

Представник третьої особи в судове
засідання не з`явився. Про час і місце
слухання справи був повідомлений
належним чином. Подав заяву про розгляд
справи у його відсутність та просив
розглянути справу відповідно до норм
чинного законодавства.

Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК
України вважає за можливе розглядати
справу у відсутність сторін за
наявними доказами справи.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши та перевіривши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню, як такий,
що знайшов своє повне підтвердження в
процесі розгляду справи.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_3 належить на праві приватної
власності житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок належав
ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право
власності, видане виконкомом
Чугуївської міськради 24.09.1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що
підтверджується довідкою №587-04.08 від 26
червня 2007 року, відповідно до якої
Відділ реєстрації актів цивільного
стану по місту Чугуєву міськрайонного
управління юстиції Харківської
області повідомив, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, місце смерті - м. Чугуїв
Харківської області, актовий запис про
смерть №169 від 06.05.1994 року, складений
відділом РАЦС по місту Чугуєву
Чугуївського МРУЮ Харківської
області.

Позивач доглядав та піклувався про
ОСОБА_3, так як остання родичів не мала.
Спадкоємці відсутні.

Разом з Позивачем доглядала ОСОБА_3 і
Відповідач, проте остання до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини не зверталася.

З 1994 року Позивач доглядав за житловим
будинком, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

З 2001 року Позивач, ОСОБА_1, добросовісно,
відкрито та безперервно володіє та
користується житловим будинком, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження факту користування
вказаним житловим будинком, Позивач
надає наступні документи:

- копію довідки № 232 (а.с.10);

- копію довідки №461 від 08.11.2011 року
(а.с.11);

- копію довідки, виданою слідчим СВ
Чугуївського РВ ГУМВС України в
Харківській області (а.с.12);

- копію постанови про порушення
кримінальної справи та прийняття до
свого провадження від 01.10.2012 року (а.с.13).

Статтею 16 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦКУ) встановлено, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 325 ЦКУ, суб'єктами права
приватної власності є фізичні та
юридичні особи, які можуть бути
власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом та
вважається правомірно, якщо інше прямо
не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України цієї
статті право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

В п. 8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України встановлено, що
правила ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1
січня 2004р., норми ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 1 січня 2001р., а отже, визнати
право власності за набувальною
давністю суд може не раніше 1 січня 2011
року.

Чинним цивільним законодавством
набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб'єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набутим
як на безхазяйні речі, так і на майно,
яке належить за правом власності іншій
особі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»,
частини першої статті 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

При вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке: володіння є
добросовісним, якщо особа при
заволодінні чужим майном не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;
володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна; володіння визнається
безперервним, якщо воно не
переривалось протягом всього строку
набувальної давності. У разі втрати не
із своєї волі майна його давнісним
володільцем та повернення цього майна
протягом одного року або пред'явлення
протягом цього строку позову про його
витребування набувальна давність не
переривається (частина третя статті 344
ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК,
право власності за набувальною
давністю може бути набуто на майно, яке
належить на праві власності іншій
особі (а не особі, яка заявляє про
давність володіння), а також на
безхазяйну річ. Отже, встановлення
власника майна або безхазяйності речі
є однією з обставин, що має юридичне
значення, і підлягає доведенню під час
ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи те, що Позивач, ОСОБА_1, вже
більше 13 років добросовісно володіє
житловим будинком, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1, який належав на
праві приватної власності ОСОБА_3,
відкрито, безперервно здійснюючи
обслуговування будинку, суд вважає за
можливе, відповідно до чинного
законодавства України, визнати за
Позивачем право власності на житловий
будинок, який належав померлій, в
порядку набувальної давності.

Суд, оцінивши достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності,
враховуючи надані сторонами докази,
вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Чугуївська державна нотаріальна
контора Харківської області про
визнання права власності на ? частину
житлового будинку в порядку
набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок з відповідними
господарськими будівлями та спорудами:
житловий будинок -літ. «А», тамбур - літ.
«а», сарай - літ. «Б», погріб - літ. «Д»,
колонка - літ. «К», вбиральня - літ. «У»,
огорожа - №1, хвіртка - №2, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належав ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, в
порядку набувальної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
І.В. Панаід