Номер провадження 2/754/638/14
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарях - Гавриш Д.В.,
Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про припинення права власності
на частку в праві власності на
квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
припинення права власності на частку в
праві власності на квартиру.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
вона є власником ? частини квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
частки квартири, посвідченого 31.01.2007
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
а співвласником іншої 1/2 частини
даної квартири є відповідач ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі - продажу,
посвідченого 14.08.2003 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 На даний
час в квартирі мешкає відповідач,
спільне використання квартири між ними
неможливе, оскільки шлюб між ними
розірвано, вони чужі люди один для
одного. Оскільки, спірна квартира є
неподільною річчю, а частка
відповідача є незначною, просить суд
припинити право на 1/2 частину у
спільному майні відповідача ОСОБА_2,
стягнувши на його користь грошову
компенсацію в сумі 377 161 грн. 00 коп., яка
була внесена на депозитний рахунок
Деснянського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги позову в
повному об»ємі та просив суд про його
задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення позовних вимог.
Відповідач пояснив, що квартира
АДРЕСА_1 є його єдиним житлом. Він не
згоден на отримання компенсації за
свою частку, оскільки за договором
купівлі - продажу квартири він був її
власником, після чого подарував
частину квартири позивачу за договором
дарування. Позивач проживає в іншому
місці, квартира в місті Києві їй не
потрібна, а у нього на даний час інша
сім»я і скоро має народитися дитина.
Просив відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, дослідивши подані
сторонами письмові докази, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішенню спору по суті,
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі - продажу квартири від 14.08.2003
року (а.с. 6) відповідачем по справі було
придбано квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з договором дарування частини
квартири від 31.01.2007 року, відповідач
ОСОБА_2 подарував ? частину спірної
квартири позивачу ОСОБА_1 (а.с. 7).

Шлюб між сторонами по справі було
розірвано 30.06.2012 року (а.с. 10).

В судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що на даний
час відповідач дійсно проживає в
АДРЕСА_1 з 2003 року, а позивач ОСОБА_1
проживає в м. Севастополі.

Згідно з технічною характеристикою,
спірна квартира складається з чотирьох
кімнат загальною площею 97,40 кв.м. (а.с. 17).

Як зазначено в п.14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року №20 (із змінами і доповненнями)
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Згідно ч.1 ст.365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України
суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Як вбачається з квитанції №6 від 04.12.2013
року, яка знаходиться в матеріалах
даної цивільної справи, позивачем було
внесено на депозитний рахунок
Деснянського районного суду м. Києва
грошові кошти в сумі 377 161 грн. 00 коп. (а.с.
74).

Як було з»ясовано судом при
розгляді справи, частка позивача у
спільному майні є значною та стягнення
компенсації за таку частину без його
згоди, порушує права та інтереси
останнього. Крім того, позивач не
позбавлена права ставити питання про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, а також права
продажу своєї частки у спільному майні
з дотриманням вимог ст. 362 ЦК України.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 з 2003
року постійно проживає в спірній
квартирі, а також, зважаючи на той факт,
що дана спірна квартира є його єдиним
місцем проживання та реєстрації, а
також те, що він не має іншого
альтернативного місця проживання, у
нього сім»я та має народитися дитина,
суд вважає неможливим припинити його
право на частку у спільному майні, а
тому у задоволенні вимог позову слід
відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись п.14
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року №20 (із
змінами і доповненнями) «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»,
ст.ст. 10,11,15,60,88,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.
317,319,365,283 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: