І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №1303/1746/2012
Провадження № 2/440/10/2014
Буський районний суд Львівської
в складі: головуючого судді
з участю представника
позивача ОСОБА_1
з участю відповідача
з участю представника
відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Буську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Утішківська сільська рада про визнання
заповіту недійсним та визнання факту
укладення договору довічного
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3, третя особа Утішківська
сільська рада про визнання заповіту
недійсним. В процесі розгляду справи
подала заяву про збільшення позовних
вимог і просить суд визнати факт
укладення договору довічного
утримання. Позовні вимоги мотивує тим,
що ОСОБА_5 приходиться їй бабцею,
проживає в с. Утішків Буського району
Львівської області. Бабця довгий час
проживала у Львові в її сім»ї. У березні
1983 року бабусею був складений заповіт в
її користь. У 1995 році бабусею був
складений аналогічний заповіт в її
користь. Бабуся весь час наголошувала,
що за добре відношення до неї позивач
заслуговує на отримання її майна після
смерті. Два заповіти свідчать про
волевиявлення бабусі коли була при
здоровому глузді. Однак позивачці
стало відомо, що бабуся у 101 рік у червні
2012 року оформила інший заповіт в
користь інших родичів, а у серпні 2012
року зробила новий заповіт на
відповідачку. Вважає, що останній
заповіт зроблений ОСОБА_5 у серпні 2012
року є недійсним, оскільки бабця була у
віці 101 рік, хворіла, з урахуванням віку
поводилась дивно, постійно перебувала
у важкому психологічному стані, часто
не розуміла значення своїх дій і не
завжди ними керувала. Позивачці відомо,
що відповідачка здійснювала на бабцю
тиск, а тому у позивача виникають
сумніви, що склала і підписала останній
заповіт саме бабця, так як вже в час
складання останнього заповіту
перебувала у важкому психологічному
стані. Вважає, що заповіт є недійсним і
не створює правові наслідки.
Позивач з»явилась в судове засідання,
підтримала заявлений нею позов,
просить його задовольнити, дала
пояснення аналогічні мотивам позовної
заяви. Суду додатково пояснила, що
ОСОБА_5 постійно наголошувала, що
складе заповіт на її користь і так
робила. Однак, у травні 2012 року змінила
свій заповіт, а потім знову змінила і
останній заповіт склала у серпні 2012
року на відповідачку. Вважає, що це є
несправедливим, оскільки саме вона
забирала бабцю до Львова з грудня 2011
року по квітень 2012 року, коли та себе
погано почувала. І в цей період часу
бабця наміру змінювати заповіт не мала.
У квітні 2012 року бабцю завезли в село
Утішків. Про зміну заповіту їй стало
відомо, ще коли бабця була жива, їй про
це повідомили односельці, які бачили,
що до бабці приїжджав секретар
сільської ради, який займається
посвідченням заповітів.
Представник позивача підтримала позов
своєї довірительки, просить суд
задовольнити заявлений позов. Суду
пояснила, що буде справедливим, якщо
суд визнає заповіт недійсним, оскільки
за життя бабця говорила, що складе
заповіт на користь позивачки.
Відповідач ОСОБА_3 заперечила проти
задоволення позову, просить відмовити.
Суду пояснила, що ОСОБА_5 приходиться їй
бабцею. Бабця від природи була мудрою
людиною. Мала добру пам»ять. Добре
пом»ятала про події минулого. Бабцю
ніхто не намовляв, вона сама змінила
заповіт, це є її воля. Позивачка
забирала бабцю до себе до Львова, однак
потім бабця розказувала, що позивач не
дуже добре до неї відносилась. Перед
смертю бабця навіть обробляла город,
хоча їй було важко і її просили цього не
робити, однак вона була доброю
Представник відповідача ОСОБА_4
заперечив проти задоволення позову,
просить суд відмовити у його
задоволенні. Суду додатково пояснив, що
відповідно до законодавства
волевиявлення заповідача зазначено в
останньому заповіті. Оскільки
заповідач вправі змінювати заповіт за
своє життя. Цим правом скористалась
покійна ОСОБА_5 Крім того, заявлений був
позов позивачкою за життя бабці.
Представлені докази відповідачем
свідчать про те, що ОСОБА_5 була при
здоровому розумі і добрій пам»яті. Про
це свідчить відеозапис з її сторічного
ювілею. На записі видно, як вона всіх
пам»ятає, і запитується, а чому не
приїхав правнук. Крім того, просить
голову районної державної
адміністрації, який її вітав у 100 річний
ювілей посприяти в заміні вікон в хаті,
на привітанні співає пісні. Є стаття в
газеті «Вісті краю» про її життя та
фотографії. Якщо проаналізувати
складені заповіти ОСОБА_5, то дійсно
заповіт від 05.03.1983 року та заповіт від
23.01.1995 року був складений на користь
позивачки, однак у заповіті від 18.04.2012
року прізвище позивачки не зазначене, а
останній заповіт від 20.08.2012 року був
складений на користь відповідачки.
Відтак, права позивачки є не
порушеними. Доказів стороною позивачів
про недійсність правочину суду не
Представник Утішківської сільської
ради в судове засідання не прибув, не
подав письмових пояснень на заявлений
Суд вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
дослідивши демонстрацію відеозапису,
приходить до наступного висновку.
Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.
22) серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 за
актовим записом № 5 зареєстровано
смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 101 рік.
Перший заповіт покійною ОСОБА_5 був
складений 05 березня 1983 року (а.с. 8) на
користь ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище
Другий заповіт покійною ОСОБА_5 був
складений 23 січня 1995 року (а.с. 7) на
Третій заповіт покійною ОСОБА_5 був
складений 18 квітня 2012 року (а.с. 21) на
користь ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8.
Четвертий і останній заповіт був
складений 20 серпня 2012 року (а.с. 21а) на
користь ОСОБА_3, який і оскаржується
Судом встановлено, що померла ОСОБА_5
мала чотирьох онуків ОСОБА_7, ОСОБА_3,
Аналізуючи представлені в
розпорядження суду заповіти заповідач
ОСОБА_5 час від часу змінювала своє
волевиявлення на випадок своєї смерті,
тобто є наявним множинність заповітів,
і заповідалось одне й те ж майно
В силу ч. 3 ст. 1254 ЦК України кожний новий
заповіт скасовує попередній і не
відновлює заповіту, який заповідач
Останній заповіт був складений ОСОБА_5
в користь відповідачки ОСОБА_3 і в
розумінні статті 1220 ЦК України,
спадщина відкрилась внаслідок смерті
заповідача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Як роз»яснив Пленум Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30 травня 2008 року №
7 у п. 3 згідно з правилами статті 1220 ЦК
України та статті 249 ЦПК часом
відкриття спадщини слід вважати день
смерті особи, зазначений у свідоцтві
про смерть, виданим відповідним
державним органом реєстрації актів
Позивач посилається в своїй позовній
заяві на те, що заповіт є недійсним на
тій підставі, що заповідач ОСОБА_5
хворіла, була у віці 101 рік, поводилась
дивно, постійно перебувала у важкому
психологічному стані, часто не
розуміла значення дій і не завжди
керувала ними. Позивач у справі свої
доводи викладені в позовній заяві
доводила поясненнями свідків в суді, а
саме свідок ОСОБА_9, яка повідомила, що
покійна бабця завжди хвалила
позивачку, і говорила, що хата
залишиться ОСОБА_2. Бабця була
задоволена позивачкою. Іншої думки у
померлої не було. Бабуся впізнавала
всіх, жартувала, співала пісні. Коли
бабусі виповнилось 100 років була в
гостях, всіх впізнавала бабця. В
останнє бачила бабцю у квітні 2012 року, і
бабця також впізнала свідка. ОСОБА_10,
який приходиться сином позивачки,
правнуком померлої бабці, суду
повідомив, що бабця біля півроку жила у
них у Львові, ходила сама, всіх
впізнавала, просилась до себе додому в
Утішків. Свідок ОСОБА_11 суду
повідомила, що позивач є її подругою.
Покійна говорила, що хату запише на
позивачку. Бабця ходила сама. З бабцею
спілкувалась, коли їй було 101 рік, тоді
вона була у Львові у позивачки, кінець
зими початок весни 2012 року, бабця
робила каву особисто. Загалом бабця
була цікавою людиною, любила
розповідати про своє минуле життя.
Під час розгляду справи також були
допитані свідки сторони відповідача,
які суду повідомили про наступні
Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що вона
обіймає посаду голови Утішківської
сільської ради. Померлу ОСОБА_5 знала
давно. ОСОБА_5 була цікавою людиною у
спілкуванні, оскільки знала багато і
ділилась своїм життєвим досвідом з
іншими. Покійна мала добру пам»ять,
обробляла город, жила сама, навіть
тримала невелике господарство.
Оскільки вона є головою сільської ради,
то до таких літніх людей перед великими
святами навідується, робить невеликі
подарунки, які нагадують похилим людям
про увагу та турботу. Була присутня під
час святкування сторічного ювілею
ОСОБА_5 Коли було ОСОБА_5 98 років, то вона
ще й співала, коли був празник села.
Бабця знала дуже багато пісень. В
останнє з нею спілкувалась незадовго
до її смерті. Бабця всіх впізнавала, її
називала по імені. Оскільки не було
багато часу, то пообіцяла, що зайде на
її день народження, ІНФОРМАЦІЯ_2 їй мало
б виповнитись 102 роки.
Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що вона
проживає в с. Утішків Буського району
Львівської області. Покійна ОСОБА_5
проживала через три хати від неї. Бабця
була господинею, навіть маючи стільки
років, тримала господарку. Пенсію вона
отримувала сама. Знала, що відбувається
в селі, хто одружується, у кого
хрестини, кого з яким святом треба
привітати. Мала плани по облаштуванню
хатою. Була дуже мудрою, на всі випадки
життя могла порадити. Розповідала про
своє життя. Бачила, що до бабці ходила
відповідачка, яка носила їй їсти.
Позивачку не бачила. Коли бабця мала
більшу господарку, то бачила як
позивачка до неї приїжджала виключно
на вихідні і виключно за продуктами.
Бабця була при здоровому розумі і
Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що він
працює на посаді секретаря
Утішківської сільської ради і є
відповідальним за ведення
нотаріальних дій. У квітні 2012 року
голова сільської ради ОСОБА_12
повідомила, що ОСОБА_5 хоче змінити
заповіт на трьох онуків. У серпні 2012
року дзвонила голова сільської ради і
повідомила, що ОСОБА_5 хоче знову
змінити заповіт на одну онуку ОСОБА_3 і
просить його приїхати. В день укладення
заповіту спочатку він приїхав до
ОСОБА_5, яка була в хаті одна, нікого у
неї не було, і вона йому сказала, що хоче
змінити заповіт на ОСОБА_3. Він поїхав в
сільську раду набрав заповіт і потім
знову приїхав до ОСОБА_5. Заповіт їй
зачитав, заповіт бабця підписала у його
присутності, нікого крім нього та бабці
в хаті не було. До свідка зверталась пан
ОСОБА_8, і його впізнавала. Покійну
називали тільки як баба ОСОБА_5, і з
повною впевненістю можна сказати, що
вона була на сто відсотків адекватною
людиною. Бабця знала багато пісень.
Протягом літа 2012 року їй сподобалась як
за нею доглядала ОСОБА_3 і тому з повною
впевненістю повідомила, що хоче
скласти заповіт на ОСОБА_3.
Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що вона
приходиться покійній бабці онукою,
позивачці та відповідачці приходиться
рідною сестрою. Не пам»ятає коли саме,
але бабця зібрала всіх онуків і
сказала, що хто за нею буде доглядати,
на користь того складе заповіт. На той
час зголосилась допомагати бабці
позивачка. Коли бабця захворіла, то
позивачка забрала бабцю до Львова.
Після того, як бабця пожила у Львові
розказувала, що більше не хоче бачити
позивачку, оскільки остання до неї
відносилась не добре. Позивачка
постійно зривалась на бабцю, нарікала
на неї, била памперсами по голові. Коли
баба була у Львові, то її відвідували
правнуки і сестра ОСОБА_2, вона всіх
впізнавала і говорила, що хоче у свою
хату в Утішків. Бабця до останнього
ходила з палицею на своїх ногах. Навіть
коли садили картоплю у бабці на городі,
весною 2013 року, бабця рвалась
допомагати і злилась, що їй нічого не
дають робити. Город садили відповідач
та вона, позивачки не було. Бабця від
природи була мудрою і дуже добре
відчувала своїх онуків, від неї не
можна було нічого приховати, вона
відразу питалась що сталось. І як би не
хотів їй говорити вона все одно
випитувала і давала пораду. Так було
поставлено, що бабу треба було слухати
і робити так як вона просила. При тому,
що у неї була невелика пенсія, вона
намагалась давати гроші хоч на
маршрутку, переконувати її у тому, що не
треба це робити не було змісту,
оскільки вона як сказала треба було
Аналізуючи пояснення свідків, як з
сторони позивача так і сторони
відповідача, суд приходить до висновку,
що покійна ОСОБА_5 була при добрій
пам»яті, усвідомлювала всі події які
відбувались в її житті, а посилання
позивачки на те, що відповідачка
здійснювала тиск на ОСОБА_5,
перебування ОСОБА_5 у важкому
психологічному стані не знайшли своє
підтвердження під час розгляду справи
судом.
Крім того, як роз»яснив Пленум
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7 у п. 6 абз.3
безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.
Однак, з оглянутого відеодоказу у
судовому засіданні, на якому
відображено 100 річний ювілей
заповідачки ОСОБА_5 визначення
безпорадного стану не відноситься до
покійної ОСОБА_5, так як вбачається, що у
100 років ОСОБА_5 сама пересувалась на
своїх ногах, підтримуючи себе палицею,
добре впізнавала навколо себе людей,
розуміла, що саме в цей день їй
виповнилось 100 років, оскільки всім
присутнім заспівала пісню про роки,
також у голови району просила
посприяти у встановленні пластикових
вікон, і добре розказувала про своє
Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтвердила, що на 100 річний ювілей
проводилась відео зйомка, і що це саме
той запис, на якому відтворено
святкування 100 річного ювілею.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановленим цим
Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачка не довела суду обставину
на яку вона посилається у
встановленому законом порядку. Крім
того, заявляючи вимогу про
встановлення факту укладення договору
довічного утримання, не представила
суду належних та допустимих доказів.
Крім того, аналізуючи останні заповіти
ОСОБА_5, а саме заповіт від 18 квітня 2012
року та заповіт від 20 серпня 2012 року
серед спадкоємців за заповітом
позивачки зазначено не було. Таким
чином, оскаржуючи заповіт від 20 серпня
2012 року, де єдиним спадкоємцем
зазначена відповідач ОСОБА_3, на думку
суду права позивачки не порушувались.
В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог статей 3, 15 ЦПК
України захисту в судовому порядку
підлягає виключно порушене право
Відтак, суд приходить до переконання,
що права позивачки є не порушеними і
захисту в судовому порядку не
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 3, 15, 1220, 1254 ЦК України,
суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа Утішківська сільська рада
про визнання заповіту недійсним та
визнання факту укладення договору
довічного утримання - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Буський районний суд Львівської
області для осіб, які були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення - шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Г. О. Шендрікова