Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі СВІДІ Г.С.

за участю сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, від імені та в інтересах
яких мати ОСОБА_3 уповноважила діяти
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивачів Служба у справах
дітей Ужгородської міської ради, до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» та ОСОБА_6, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідачів
приватний нотаріус Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про визнання правочинів недійсними, за
апеляційною скаргою ОСОБА_6, 1998 р.н., і
ОСОБА_2, 2003 р.н., на заочне рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
8 липня 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, від імені та в інтересах
яких мати ОСОБА_3 довіреностями від
22.02.2012 р. уповноважила діяти ОСОБА_4,
подали 24.02.2012 р. зазначений позов до ПАТ
«ОТП Банк» і ОСОБА_6 та мотивували його
наступним. 30.05.2006 р. ЗАТ АКБ
«Райффайзенбанк Україна» уклало із
ОСОБА_6 договір іпотеки № PML 800/056/2006, на
підставі якого той передав у іпотеку
квартиру АДРЕСА_1. 07.03.2008 р. за договором
наступної іпотеки № PML 805/003/2008 ОСОБА_6
передав указану квартиру в іпотеку
Закритому акціонерному товариству
«ОТП Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк». Договори іпотеки є недійсними,
оскільки порушують права
дітей-позивачів. Так, діти були
зареєстровані в квартирі з 11.11.2004 р., тож
для передачі квартири в іпотеку, при
зверненні стягнення на яку діти
залишаться без житла, необхідним був
дозвіл органу опіки та піклування, що
випливає з положень ст. 177 СК України,
ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», ст. 18
Закону України «Про охорону
дитинства». Відповідно до закону,
будь-які правочини щодо нерухомого
майна, право користування яким мають
діти, могли бути укладені лише з
дозволу органу опіки та піклування, а
такі дозволи на укладення оспорених
договорів, виконання яких може
призвести до порушення житлових прав
дітей, не були одержані. В силу цих
обставин, указаних положень закону та
норм ст. 203 ч. 6, ст.ст. 215, 216 ЦК України
позивачі вказували нікчемність
правочинів щодо іпотеки.

Посилаючись на вищевикладене, позивачі
просили визнати недійсними укладені
ОСОБА_6 із ЗАТ АКБ «Райффайзенбанк
Україна» договір іпотеки від 30.05.2006 р. №
PML 800/056/2006 та із ЗАТ «ОТП Банк» договір
наступної іпотеки від 07.03.2008 р. № PML
805/003/2008.

Справа розглядалася судом
неодноразово. Останнім заочним
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 08.07.2013 р. у позові відмовлено.

Позивачі порушують в апеляції питання
про скасування рішення суду як
незаконного та необґрунтованого,
просять задовольнити позов. У скарзі
наводять ті ж доводи, що були покладені
в основу позову. Крім того, вказують на
наявність доказів, які свідчать про
факт реєстрації та проживання
позивачів у квартирі на момент
укладення договорів іпотеки, а тому - на
доведеність позову.

У письмових запереченнях на апеляцію
ПАТ «ОТП Банк» вказує на її
необґрунтованість, просить скаргу
відхилити, рішення суду - залишити без
змін. Посилається, зокрема, на обов'язок
іпотекодавця діяти добросовісно при
передачі майна в іпотеку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників: позивачів - ОСОБА_4, який
апеляцію підтримав, відповідача ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_8, який апеляцію визнав,
відповідача ПАТ «ОТП Банк» Коссея О.М.,
який апеляцію не визнав, розглянувши
справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК
України у відсутність інших учасників
процесу, допитавши свідка ОСОБА_10,
оглянувши матеріали інвентаризаційної
справи № 5232, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи сторін,
оцінивши докази в сукупності, суд
приходить до такого.

У справі встановлені наступні факти і
обставини.

Виконавчий комітет Ужгородської
міської ради 17.03.2004 р. вирішив
затвердити акт державної приймальної
комісії про введення в експлуатацію
закінченого будівництвом 8-ми
квартирного будинку в мікрорайоні
«Боздош» поз. 87, КП «Ужгородське МБТІ»
завести на об'єкт інвентарну справу та
зареєструвати будинок за міською радою
(рішення від 17.03.2004 р. № 63, а.с. 31-37 інв.
справи № 5232, а.с. 75 т. 2). У подальшому
адресу об'єкта було визначено як
будинок АДРЕСА_1. 12.05.2004 р. Виконком
Ужгородської міськради прийняв
рішення № 120 про реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_6, мешканцем АДРЕСА_4 (а.с. 38 інв.
справи № 5232, а.с. 76 т. 2). Свідоцтво про
право власності на нерухоме майно було
Виконкомом видане ОСОБА_6 20.07.2004 р.,
оригінал Свідоцтва на бланку серії САА
№ 910177 знаходиться на а.с. 49 інв. справи
№ 5232, право власності на квартиру було
зареєстроване 21.07.2004 р. (а.с. 50 інв.
справи № 5232). Утім, на підставі заяви
ОСОБА_6 від 30.07.2004 р. про втрату
документів йому 26.08.2004 р. було видано
дублікат Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно на бланку серії САА №
910198, а 30.08.2004 р. на підставі указаного
дубліката було зареєстроване право
власності на квартиру (а.с. 70, 74, 75 інв.
справи № 5232, а.с. 23 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду від 14.03.2014 р.
до участі в справі було залучено
Головне управління Державної
міграційної служби України у
Закарпатській області для дачі
висновку з питань реєстрації місця
проживання ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
оформлення відповідних документів (а.с.
86-87 т. 2). На виконання ухвали суду ГУ ДМС
України у Закарпатській області за вих.
№ 3670 від 08.04.2014 р. подало висновок (а.с.
95-98 т. 2) з документами щодо реєстрації
відповідних осіб за місцем проживання
(а.с. 99-104 т. 2). З висновку, з пояснень у
судовому засіданні представника ГУ ДМС
України в Закарпатській області
ОСОБА_11, з доданих до висновку
документів у сукупності з іншими
наявними у справі документами і
матеріалами випливає наступне.

ОСОБА_6 і ОСОБА_3 є подружжям з 08.10.1998 р.,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є їх дітьми (а.с. 16-18 т. 1).

02.09.2004 р. ОСОБА_6 уклав із ВАТ КБ «Надра»
договір іпотеки, на підставі якого
передав у іпотеку квартиру АДРЕСА_1, з
тексту договору вбачається, що ОСОБА_6
мешкав за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 42-44 т. 1).
Реєстрація ОСОБА_6 за цією адресою з 1996
р. і на момент укладення договору
іпотеки підтверджується відміткою в
паспорті серії НОМЕР_1, виданому 25.04.2006
р. Ужгородським МВ УМВС України в
Закарпатській області (а.с. 46 т. 1),
записами в реєстраційній картці форми
«А» (а.с. 20 т. 1), записами та відмітками в
будинковій книзі будинку АДРЕСА_4 (а.с.
101-102 т. 2).

ОСОБА_3 з 2002 р. по листопад 2004 р. була
зареєстрована за адресою АДРЕСА_4, що
підтверджується відміткою в паспорті
серії НОМЕР_2, виданому 13.05.2004 р.
Ужгородським МВ УМВС України в
Закарпатській області (а.с. 47-48 т. 1),
записами в реєстраційній картці форми
«А» (а.с. 21 т. 1), записами та відмітками у
вищевказаній будинковій книзі,
довідкою КП
«Житлово-ремонтно-експлуатаційний
район № 4» від 10.05.2012 р. № 2363 (а.с. 95 т. 1),
іншими матеріалами справи.

Записами та відмітками у будинковій
книзі, записами у реєстраційних
картках форми «А», змістом офіційних
повідомлень адресно-довідкового
підрозділу ГУ ДМС України в
Закарпатській області (а.с. 183, 184 т. 1, а.с.
99, 100 т. 2), заяв про реєстрацію місця
проживання (а.с. 186, 187 т. 1)
підтверджуються факти реєстрації за
адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_6 - з 11.11.2004 р.,
ОСОБА_3 за різними даними з 06.11.2004 р. або
з 11.11.2004 р., дані про реєстрацію з 11.11.2004
р. за цією адресою дітей - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
внесені до документів, що складалися
щодо матері - ОСОБА_3 Усі
вищеперераховані особи зареєстровані
за указаною адресою до цього часу.

На підставі договору купівлі-продажу
від 30.12.2004 р., посвідченого приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 за
реєстровим № 1652, ОСОБА_13, від імені
якого на підставі довіреності діяв
ОСОБА_6, продав квартиру АДРЕСА_4
ОСОБА_14, право власності якої на
квартиру було зареєстроване 06.02.2005 р.
(а.с. 119-121 т. 1).

30.05.2006 р. ОСОБА_6 на забезпечення
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором від 25.05.2006 р. №
ML-800/056/2006, укладеним із ЗАТ АКБ
«Райффайзенбанк Україна», уклав із цим
банком договір іпотеки № PML 800/056/2006, що
посвідчений приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_15 за реєстровим № 1217, на
підставі якого передав у іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9-12 т. 1).
Іпотекодавець гарантував, що: іпотека
не порушуватиме права інших осіб, в т.ч.,
дітей; за адресою місцезнаходження
предмета іпотеки не проживають та не
зареєстровані діти, відсутні діти, що
мають право користування предметом
іпотеки (п. 5.1. п.п. «h», «i» договору);
іпотекодержатель уклав договір
покладаючись на заяви, гарантії і
зобов'язання іпотекодавця, якщо ж
згодом виявиться протилежне, це
вважатиметься наданням іпотекодавцем
недостовірної інформації з метою
укладення договору (застереження до п.
5.1.).

З тексту кредитного договору від 25.05.2006
р. № ML-800/056/2006 (а.с. 163-169 т. 2), з довідки ВАТ
КБ «Надра» від 25.05.2006 р. № 1025 (а.с. 45 т. 1), з
інших матеріалів справи вбачається, що
договір від 25.05.2006 р. № ML-800/056/2006 був
укладений з метою погашення кредиту,
отриманого ОСОБА_6 у ВАТ КБ «Надра» за
кредитним договором від 01.06.2004 р. №
395/06-2004, що був забезпечений іпотекою за
договором, укладеним 02.09.2004 р., а також з
метою одержання додаткових кредитних
коштів.

Як документ, що посвідчує особу, ОСОБА_6
при укладенні кредитного та іпотечного
договорів подав банку і нотаріусу
паспорт серії НОМЕР_1 і зазначив місцем
реєстрації та проживання квартиру
АДРЕСА_1, про що свідчить відмітка ЗАТ
АКБ «Райффайзенбанк Україна» на копії
паспорта (а.с. 36-37 т. 1). У той же час, з
метою укладення договору іпотеки
ОСОБА_6 надав довідку ТОВ
«Житло-Сервіс» від 15.05.2006 р. № 321, у якій
зазначено, що він дійсно
зареєстрований постійно у квартирі
АДРЕСА_1, у графі «склад сім'ї»
проставлено прочерк, довідка містить
підписи у графах «бухгалтер» і
«паспортист», проте не містить прізвищ
та ініціалів відповідних службових
осіб (а.с. 173 т. 2). Нотаріусу ОСОБА_15
іпотекодавець ОСОБА_6 подав також заяву
від 30.05.2006 р., зміст якої попередньо був
засвідчений банком, де було зазначено,
що ОСОБА_6 мешкає за адресою АДРЕСА_4 і
якою він водночас повідомив, що у
квартирі АДРЕСА_1 особи, які мають право
на особистий сервітут та малолітні
діти не проживають (а.с. 179 т. 2).

ОСОБА_3 посвідченою нотаріусом ОСОБА_15
за реєстровим № 1216 заявою від 30.05.2006 р.
дала згоду своєму чоловікові на
передачу в іпотеку нерухомого майна, у
заяві вказала квартиру АДРЕСА_4 місцем
реєстрації та проживання (а.с. 174 т. 2).

07.03.2008 р. ОСОБА_6 на забезпечення
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором від 07.03.2008 р. №
ML-805/03/2008, укладеним із ЗАТ «ОТП Банк»
(а.с. 111-115 т. 2), уклав із цим банком
договір наступної іпотеки № PML 805/003/2008,
що посвідчений приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим № 493, на
підставі якого передав у іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 107-109 т. 2).
Іпотекодавець гарантував, що: надана
ним інформація щодо предмета іпотеки є
дійсною; відсутні будь-які права третіх
осіб щодо предмета іпотеки (його
частини); іпотека не порушить прав та
законних інтересів інших осіб, в т.ч.,
дітей, іпотекодержатель уклав договір
покладаючись на заяви, гарантії і
зобов'язання іпотекодавця, якщо ж
згодом виявиться протилежне, це
вважатиметься наданням іпотекодавцем
недостовірної інформації з метою
укладення договору (п. 5.1. договору).

Із поданої нотаріусу ОСОБА_7 банком
заяви від 07.03.2008 р. (а.с. 123 т. 2), з договору
наступної іпотеки випливає, що він є
договором іпотеки другої черги, а
договором іпотеки першої черги є
договір від 25.05.2006 р. № PML 800/056/2006,
укладений іпотекодавцем з
іпотекодержателем першої черги - ЗАТ
«ОТП Банк», іпотека першої черги є
чинною, дана іпотека є повторною.

Як документ, що посвідчує особу, ОСОБА_6
при укладенні кредитного та іпотечного
договорів подав банку і нотаріусу
паспорт серії НОМЕР_1 і зазначив місцем
реєстрації та проживання квартиру
АДРЕСА_1, про що свідчить відмітка ЗАТ
«ОТП Банк» на копії паспорта (а.с. 46 т. 1).
З метою укладення договору іпотеки
ОСОБА_6 надав довідку КП
«Житлово-ремонтно-експлуатаційний
район № 6» від 28.02.2008 р. № 1228, у якій
зазначено, що він дійсно
зареєстрований у АДРЕСА_1, у графі
«склад сім'ї» зазначено одну особу -
ОСОБА_6, 1973 р.н., довідка містить підписи
у графах «начальник», «бухгалтер» і
«паспортист», проте не містить прізвищ
та ініціалів відповідних службових
осіб (а.с. 119 т. 2).

ОСОБА_3 посвідченою нотаріусом ОСОБА_7
за реєстровим № 492 заявою від 07.03.2008 р.
дала згоду своєму чоловікові на
передачу в іпотеку нерухомого майна,
при цьому, вказала квартиру АДРЕСА_4
місцем реєстрації та проживання (а.с. 110
т. 2).

Апеляційним судом одержані: із
Закарпатського обласного державного
нотаріального архіву комплект
оригіналів документів, пов'язаних із
посвідченням договору іпотеки від
30.05.2006 р. № PML 800/056/2006, копії цих
документів приєднані до матеріалів
справи (а.с. 162-184 т. 2); від приватного
нотаріуса ОСОБА_7 комплект документів,
пов'язаних із нотаріальним
посвідченням договору наступної
іпотеки від 07.03.2008 р. № PML 805/003/2008 у
посвідчених нотаріусом копіях (а.с. 105-129
т. 2). Суд оглянув оригінали довідки ТОВ
«Житло-Сервіс» від 15.05.2006 р. № 321 і
приєднав до справи посвідчену
нотаріусом копію довідки КП «ЖРЕР № 6»
від 28.02.2008 р. № 1228.

Заявою від 23.04.2014 р. із доданими до неї
документами ПАТ «ОТП Банк» повідомило
апеляційному суду, що станом на 17.05.2012 р.
заборгованість ОСОБА_6 за кредитним
договором від 25.05.2006 р. № ML-800/056/2006
становила 58326,86 дол. США і 21862,48 грн, а за
кредитним договором від 07.03.2008 р. №
ML-805/03/2008 становила 31302,38 дол. США і 14627,05
грн. Безвідносно до розміру боргів,
представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8
підтвердив апеляційному суду факт
існування боргів за указаними
кредитними договорами як таких.

Як випливає з наведеного, будучи станом
на 2006-2008 рр. зареєстрованим за адресою
АДРЕСА_1, ОСОБА_6 при укладенні
договорів із ЗАТ АКБ «Райффайзенбанк
Україна» у 2006 році вказав місцем своєї
реєстрації та проживання квартиру
АДРЕСА_1 і подав на підтвердження цього
паспорт серії НОМЕР_1 саме із такою
єдиною відміткою про реєстрацію.
Одночасно з цим для укладення договору
іпотеки ОСОБА_6 надав довідку ТОВ
«Житло-Сервіс» від 15.05.2006 р. № 321, у якій
зазначено, що він зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1. При укладенні
договорів із ЗАТ «ОТП Банк» у 2008 році
ОСОБА_6 вказав місцем реєстрації та
проживання квартиру АДРЕСА_1 і подав на
підтвердження цього той самий паспорт
серії НОМЕР_1 вже з двома відмітками про
реєстрацію в м. Ужгороді (з 25.06.1996 р. по
АДРЕСА_4 з 11.11.2004 р. по АДРЕСА_1).

Так само ОСОБА_3 будучи станом на 2006-2008
рр. зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1,
вказувала місцем своєї реєстрації та
проживання квартиру АДРЕСА_1 і подавала
на підтвердження цього паспорт серії
НОМЕР_2. При цьому, у наявних копіях
паспорта ОСОБА_3 є розбіжності щодо
реєстрації за місцем проживання: у
копії, що міститься на а.с. 38-39 т. 1 із
відміткою ЗАТ АКБ «Райффайзенбанк
Україна», є тільки дані про реєстрацію
по АДРЕСА_4 (відбиток штампа на сторінці
паспорта № 11), тоді як у копії цього ж
паспорта, що міститься на а.с. 47-48 т. 1,
а.с. 147 т. 2 із відміткою ЗАТ «ОТП Банк»,
сторінка № 11 відсутня, а на сторінці №
12 містяться штампи від 10.03.2005 р. «знятий
з реєстраційного обліку» і від 16.03.2005 р.
«зареєстрований» по АДРЕСА_4.

Між тим, таке відображення реєстрації в
паспорті ОСОБА_6 у 2006 р., а також у
паспорті ОСОБА_3 не відповідає змісту
згаданих вище будинкової книги, інших
документів щодо реєстрації місця
проживання, висновку компетентного
державного органу, що були надані суду
офіційним порядком і в яких
зафіксовані відповідні юридичні факти.
У будинковій книзі не зафіксовано факт
реєстрації 16.03.2005 р. ОСОБА_3 по АДРЕСА_4,
немає даних про таку реєстрацію і у
згаданому висновку, інших документах.
Пояснити наявність відмітки в паспорті
ОСОБА_3 про реєстрацію за адресою
АДРЕСА_4 станом на 2004-2008 рр. і одночасну
реєстрацію цієї особи за адресою
АДРЕСА_1 з 11.11.2004 р. ГУ ДМС України в
Закарпатській області не має
можливості у зв'язку з відсутністю
інформації та знищенням відповідних
документів за спливом строків їх
зберігання.

Листом Департаменту міського
господарства Ужгородської міської
ради від 10.05.2012 р. № С-451/01-7 (а.с. 53 т. 2),
листом Виконкому Ужгородської
міськради від 15.05.2014 р. підтверджується,
що з часу введення у березні 2004 р. в
експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_1
не перебував на балансі жодного ЖРЕРу,
ТОВ і такими не обслуговувався. 30.09.2008 р.
було зареєстроване Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Затишок теплої оселі» з метою
забезпечення належного утримання та
експлуатації будинку АДРЕСА_1,
забезпечення реалізації прав
співвласників будинку (а.с. 130-142 т. 2).

Допитана апеляційним судом як свідок
голова правління ОСББ «Затишок теплої
оселі» ОСОБА_10 показала, що вона
з'явилася в будинку з 2008 року, після
створення ОСББ. ОСОБА_3 у 2009 р.
звернулася до неї з проханням оформити
реєстрацію в будинку АДРЕСА_1 і сама
принесла та дала їй заповнені
реєстраційні форми, свідок лише їх
підписала як голова ОСББ і поставила
печатку ОСББ «Затишок теплої оселі»,
інших записів та відміток не робила.
Про втрату ОСОБА_3 паспорта точно не
знає, але це було у 2009 році. Свідок
видала на прохання ОСОБА_3 довідку від
21.02.2012 р. № 21/02 про реєстрацію та
відсутність заборгованості, підписала
її та поставила печатку ОСББ, довідку
видала на підставі тих відомостей і
документів, які надала сама ОСОБА_3
(реєстраційні форми «А», «Б» тощо). Сім'я
ОСОБА_3 проживає в будинку, однак,
подружжя ОСОБА_3 свідок бачив приблизно
понад п'ять місяців тому, ймовірно, у 2013
році, точніше повідомити не може.

У справі містяться підписані ОСОБА_10 та
посвідчені печаткою ОСББ «Затишок
теплої оселі» заява ОСОБА_3 від 29.10.2009 р.
про реєстрацію місця проживання із
внесеними записами про дітей та із
записом про безстрокову реєстрацію з
11.11.2004 р. (а.с. 186 т. 1), заява ОСОБА_3 від
17.09.2009 р. про видачу паспорта, на
підставі якої навзамін втраченого
паспорта серії НОМЕР_4 Ужгородським МВ
УМВС України в Закарпатській області
був 19.10.2009 р. виданий паспорт серії
НОМЕР_3 (а.с. 104 т. 2). Факт видачі
зазначеного паспорта замість
втраченого підтверджено і висновком ГУ
ДМС України в Закарпатській області. У
довідці від 21.02.2012 р. № 21/02, оригінал
якої знаходиться на а.с. 52 т. 2, зазначено
про реєстрацію у квартирі АДРЕСА_1 усіх
чотирьох членів сім'ї ОСОБА_14 з 11.11.2004 р.

Довідки ТОВ «Житло-Сервіс» від 15.05.2006 р.
№ 321 і КП «ЖРЕР № 6» від 28.02.2008 р. № 1228
підписані особами, посадове становище
та дані яких невідомі, підстав для
видачі цими житлово-експлуатаційними
підприємствами довідок не було,
оскільки цими підприємствами указаний
будинок не обслуговувався. Довідки не
відповідають дійсності і за змістом,
позаяк особою, яка зареєстрована та
проживає у АДРЕСА_1, зазначено лише
відповідача ОСОБА_6, 1973 р.н., тож довідки
не є документами, недостовірні, не
відповідають вимогам щодо належності і
допустимості доказів (ст.ст. 58, 59, 64 ЦПК
України), а тому не мають доказового
значення.

Отже, на час укладення обох договорів
іпотеки ОСОБА_6, ОСОБА_3 та їх діти
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_17,
ІНФОРМАЦІЯ_2, були зареєстровані у
АДРЕСА_1, що підтверджено
документально. Попри це, іпотекодавець
ОСОБА_6 і його дружина ОСОБА_3 не
повідомили банкам і нотаріусам
достовірних даних про реєстрацію
членів сім'ї за указаною адресою, про
право дітей на користування жилим
приміщенням.

Цивільні права та обов'язки, що
виникають із правочинів, повинні
виконуватися належним чином; особа
здійснює свої права на власний розсуд,
а також виконує цивільні обов'язки у
межах, наданих їй договором або актами
цивільного законодавства, повинна
діяти добросовісно, розумно,
передбачаючи наслідки, не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах
ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 629 ЦК України (тут і
далі норми матеріального права в
редакції, чинній на час укладення
договорів іпотеки).

Правочин може бути визнано недійсним
лише з підстав і в порядку,
установлених законом (ст.ст. 203, 215 ЦК
України). Водночас, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин), у цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається, правочин, вчинений без
дозволу органу опіки та піклування,
якщо наявність такого є обов'язковою, є
нікчемним (ст. 71 ч. 1 п.п. 1, 3, ст. 203 ч.ч. 1, 6,
ст. 215 ч.ч. 1, 2, ст. 224 ч. 1 ЦК України, ст. 177
ч.ч. 2, 4 СК України, ст. 17 Закону України
«Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III),
ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» (Закон
№ 2623-IV)). В силу положень ст. 395 ч. 1 п. 2, ст.
ст. 401, ст. 405 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 150,
156 ЖК України, ст. 18 ч. 2 Закону № 2402-III, ст.
12 ч.ч. 2, 3 Закону № 2623-IV діти - члени сім'ї
власника житлового приміщення, які
проживають разом із власником, мають
право користування цим приміщенням
нарівні із власником, житлові права
дітей захищаються державою. Оскільки
норми закону про обов'язковість для
укладення договору щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти,
попередньої згоди органу опіки та
піклування є імперативними (ст. 12 ч. 4
Закону № 2623-IV), вчинення батьками
відповідного правочину без такої згоди
має наслідком нікчемність правочину в
силу вимог, прямо встановлених законом.

Україна, підписавши 21.02.1990 р. і
ратифікувавши 27.02.1991 р. Конвенцію ООН
про права дитини від 20.11.1989 р., що стала
частиною національного законодавства
(ст. 9 ч. 1 Конституції України, ст.ст. 14-16,
ст. 19 ч. 1 Закону України «Про міжнародні
договори України»), взяла на себе
зобов'язання: поважати і забезпечувати
всі права, передбачені Конвенцією, за
кожною дитиною без будь-якої
дискримінації незалежно від будь-яких
обставин (ст. 2 ч. 1 Конвенції); в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергову
увагу приділяти якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини;
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживати всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів (ст. 3 ч.ч. 1, 2);
визнала право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини (ст. 27 ч. 1).

Правилами опіки та піклування,
затвердженими спільним наказом
Держкомсім'ї України, МОЗ України,
Міносвіти України та Мінпраці України
від 26.05.1999 р. № 34/166/131/88 (реєстрація в
Мінюсті від 17 06.1999 р. за № 387/3680),
установлено, що органи опіки та
піклування вирішують питання щодо
збереження за неповнолітніми житла (п.
6.1.) і приймають рішення, зазначені в п.
6.1 цих Правил, протягом місяця з дня,
коли їм стало відомо або мало бути
відомо про потребу прийняття такого
рішення (надходження заяв, повідомлень
тощо) (п. 6.5.). За змістом Розділу 6 Правил
«Право органів опіки і піклування щодо
захисту житлових прав неповнолітніх,
дітей-сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування», указаних
положень Правил, органи опіки та
піклування вирішують питання щодо
збереження житла за усіма
неповнолітніми, безвідносно до того, чи
встановлювалися над ними опіка або
піклування.

Кредитний та іпотечний договори
нерозривно пов'язані між собою,
відсутність забезпечення кредиту
іпотекою унеможливлює надання кредиту.
Позичальник зобов'язаний повернути
кредитору заборговане, а той у випадку
порушення зобов'язання позичальником,
а також у разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, управі вимагати борг,
відшкодування збитків, сплати
неустойки, в т.ч. шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки
(вищевказані норми ЦК України та ст.ст.
572, 589, 611, 614, 623-625, 1050, 1054 цього Кодексу,
ст.ст. 3, 7, 12, 33 Закону України «Про
іпотеку» (Закон 898-IV)). Іпотекодавець
ОСОБА_6 гарантував іпотекодержателям
можливість передачі нерухомості в
іпотеку, відсутність прав інших осіб, в
т.ч., дітей, щодо предмета іпотеки
(користування житлом), тобто, маючи на
меті забезпечення кредитів, на свій
розсуд розпорядився своїми цивільними
правами, надав документи, інформацію,
необхідні для укладення договорів,
гарантував їх повноту, достовірність,
чим стверджував добросовісність своїх
дій, наслідки яких усвідомлював. Так
само, усвідомлюючи свої дії і ОСОБА_3
надавала згоду на укладення договорів
іпотеки, без якої укладення договорів
не було можливим.

Саме батько дітей, укладаючи договори,
та мати, даючи на це згоду, зобов'язані
були повідомити про обставини, якщо
такі існували, що могли викликати
необхідність отримання згоди органу
опіки та піклування на передачу майна в
іпотеку. Юридичне значення має факт
установленого в передбаченому законом
порядку права користування саме тим
житлом, у якому особа зареєстрована і
яке передається в іпотеку, такий факт
щодо позивачів установлений. Однак,
відомостей і документів про це батьки
позивачів ні банкам, ні нотаріусам не
повідомили і не подали, навпаки, батько
подав документи, які замовчували факт
реєстрації дітей у квартирі, що
передавалася в іпотеку, фактично щодо
цих обставин були повідомлені дані, що
не відповідають дійсності, а на
підтвердження такої недостовірної
інформації були подані відповідні
документи, були зроблені та посвідчені
відповідні заяви, всупереч дійсними
обставинам була зафіксована
відсутність будь-яких перешкод до
укладення договорів іпотеки. Утім, і
банки та нотаріуси при укладенні
договорів іпотеки не звернули уваги на
суперечність між даними про реєстрацію
місця проживання ОСОБА_6, що значилися в
його паспорті та у довідці ТОВ
«Житло-Сервіс» від 15.05.2006 р. № 321, на
суперечності у поданих документах щодо
реєстрації місця проживання кожного з
подружжя, на неналежне оформлення
довідок житлово-експлуатаційних
організацій, відсутність даних про
осіб, які їх видали, не з'ясовувалося
належним чином місце реєстрації та
проживання дітей, тоді як підстави для
перевірки і з'ясування усіх цих
обставин вочевидь випливали,
щонайменше, з ретельного огляду
паспортів подружжя. Договори іпотеки
були укладені без попередньої згоди
органу опіки та піклування.

За таких обставин, доводи ПАТ «ОТП
Банк» про недобросовісність
іпотекодавця та його дружини під час
укладення договорів іпотеки
заслуговують на увагу як такі.
Недобросовісність дій цих осіб не була
спростована під час розгляду справи
судом, представник іпотекодавця не
зміг пояснити належним чином дії свого
довірителя та обставини, про які
йдеться. Апеляційний суд визнавав явку
ОСОБА_6 до суду обов'язковою, а також
викликав до суду ОСОБА_3, однак, останні
не з'явилися, представник іпотекодавця
пояснив, що подружжя вже тривалий час
перебуває у США, тож з'ясувати
відповідні обставини у цих осіб не
видалося можливим.

Визначальним є саме факт наявності у
дітей права користування житлом,
оскільки ж цей факт установлений,
відповідному праву кореспондують
обов'язок усіх поважати це право,
можливість захисту права та, власне,
право на такий захист (ст.ст. 11-16 ЦК
України). Таким чином, договори іпотеки,
про визнання недійсними яких
пред'явлено позов, укладені із
порушенням вимог закону, укладенням у
такий спосіб договорів та діями
передусім батька як сторони договорів
порушені житлові права дітей ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2
Беручи до уваги, що у справі за позовом
заінтересованої особи, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину, про визнання
правочину недійсним відповідачами є
сторони правочину, позов на захист
свого порушеного права пред'явлений
дітьми до належних відповідачів.

Саме факти укладення договорів іпотеки
без попередньої згоди органу опіки та
піклування були покладені в основу
позову, позивачі вказували на
нікчемність правочинів, посилалися в
обґрунтування цього на вищезгадані
норми законодавства щодо захисту прав
дітей. Зважаючи на те, що підставами
позову є фактичні обставини, що мали
місце і наведені у заяві, а предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, якими обґрунтовуються
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше юридичне значення для
вирішення справи і підлягають
встановленню при ухваленні рішення, то
зазначення позивачами конкретної
правової норми на обґрунтування позову
не є визначальним при вирішенні судом
питання про те, яким законом слід
керуватися при вирішенні спору. Не може
бути визнаний судом недійсним
правочин, який уже в силу закону є
нікчемним. У разі якщо під час розгляду
спору про визнання правочину недійсним
як оспорюваного та застосування
наслідків його недійсності буде
встановлено наявність підстав,
передбачених законодавством, вважати
такий правочин нікчемним, суд, вказуючи
про нікчемність такого правочину,
одночасно застосовує наслідки
недійсності нікчемного правочину.

Виходячи з викладеного в сукупності,
колегія суддів приходить до висновку
про доведеність фактів і обставин, що
були покладені в основу позову, а саме,
про реєстрацію на час укладення
оспорених договорів іпотеки позивачів
у квартирі (предметі іпотеки), про
необхідність для укладення договорів
одержання попередньої згоди
компетентного органу опіки та
піклування, яким у даному випадку є
Виконавчий комітет Ужгородської
міської ради, та про укладення всупереч
вимогам закону договорів за
відсутності такої попередньої згоди,
що має наслідком порушення житлових
прав дітей. Ці доводи позову
відповідачами не спростовані, висновки
суду першої інстанції не відповідають
встановленим обставинам справи.
Неправомірні дії батька як сторони
договорів не можуть бути виправданням
для триваючого порушення прав дітей, що
має місце внаслідок укладення
договорів іпотеки. Правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним (ст. 204
ЦК України), в силу встановленого в
справі указані правочини не є
правомірними. Тож порушене право дітей,
які саме й пред'явили позов, підлягає
захисту. Під час апеляційного розгляду
справи встановлено наявність підстав
вважати правочини, які оспорюються,
нікчемними.

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4 ЦПК
України, апеляцію слід задовольнити
частково, рішення суду першої
інстанції скасувати, позов
задовольнити частково, встановити
нікчемність договору іпотеки від 30.05.2006
р. і договору наступної іпотеки від
07.03.2008 р. Відповідно до ст. 216 ч.ч. 1, 4, 5 ЦК
України, недійсний, в т.ч., нікчемний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю, і, оскільки іпотека
припиняється у разі визнання
іпотечного договору недійсним (ст. 17 ч. 1
Закону 898-IV), суд за власною ініціативою
може вказати у рішенні, що воно є
підставою для скасування реєстрації
обтяжень, установлених на підставі
нікчемних договорів. Питання про
одержані із Закарпатського обласного
державного нотаріального архіву
письмові докази слід вирішити
відповідно до ст. 138 ЦПК України.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4,
ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, від імені та в
інтересах яких мати ОСОБА_3
уповноважила діяти ОСОБА_4,
задовольнити частково, заочне рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
8 липня 2013 р. скасувати, позов ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» та ОСОБА_6 про визнання
правочинів недійсними задовольнити
частково, встановити нікчемність:

договору іпотеки № PML 800/056/2006,
укладеного Закритим акціонерним
товариством акціонерним комерційним
банком «Райффайзенбанк Україна» із
ОСОБА_6 30 травня 2006 р. і посвідченого
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_15
за реєстровим № 1217;

договору наступної іпотеки № PML 805/003/2008,
укладеного Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк» із ОСОБА_6 7
березня 2008 р. і посвідченого приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим № 493.

Рішення суду є підставою для
скасування реєстрації обтяжень,
установлених на підставі нікчемних
договорів, щодо квартири АДРЕСА_1.

Повернути до Закарпатського обласного
державного нотаріального архіву
одержані за актом від 23.04.2014 р. № 3
документи на 23-х аркушах із залишенням
у справі (а.с. 162-184 т. 2) копій цих
документів.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді