Справа №568/1627/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

головуючої судді: Бірука В.О.

при секретарі: Чуліпі Н.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Радивилів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Бугаївського дошкільного навчального
закладу «Дивосвіт» Радивилівського
району Рівненської області, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Бугаївська сільська
рада Радивилівського району
Рівненської області про поновлення на
роботі і стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з
даним позовом про визнання незаконним
наказу по Бугаївському дошкільному
навчальному закладу «Дивосвіт»
Радивилівського району Рівненської
області №173 від 04.10.2013 року про її
звільнення, поновлення її на роботі у
відповідача на посаді кухаря та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 1026 грн. 19 коп..

В обґрунтування позову
посилається на те, що 15.10.2007 року вона
була призначена кухарем в Бугаївську
школу-садочок. У зв'язку із
реорганізацією навчального закладу
наказом №60-К від 07.09.2011 року її було
прийнято на посаду старшого кухаря
дошкільного навчального закладу
«Дивосвіт» Радивилівського району.

03.10.2011 наказом по Бугаївському
ДНЗ «Дивосвіт» №63-к від 30.09.2011 року її
було переведено на 0,5 ставки підсобного
працівника та 0,5 ставки кухаря
Бугаївського дошкільного навчального
закладу «Дивосвіт».

01.03.2012 року наказом по
Бугаївському ДНЗ «Дивосвіт» №85-к від
01.03.2012 року була переведена на ставку
кухаря.

04.10.2013 року наказом №173 по ДНЗ
«Дивосвіт» її було звільнено з посади
кухаря на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП
України, у зв'язку з втратою довіри щодо
збереження товарних цінностей; п.2 ч.1
ст.40 КЗпП України у зв'язку із
невідповідністю займаній посаді
внаслідок недостатньої кваліфікації
(освіти).

Підставою для звільнення, як
вказано в наказі є рішення виконавчого
комітету Бугаївської сільської ради
Радивилівського району №146 від 26.09.2013
року, скарги громадян та матеріали
перевірки.

Вважає наказ про звільнення
незаконним, винесеним з порушенням
вимог закону, оскільки вона не була
матеріально-відповідальною особою,
договір про індивідуальну матеріальну
відповідальність з нею не укладався. За
цією підставою можуть бути звільненні
працівники, які безпосередньо
обслуговують грошові, товарні або
культурні цінності. До неї жодних
претензій щодо збереження продуктів,
які видаються кухарям для приготування
страв зі сторони адміністрації не було.
За посаду комірника їй не доплачували.
Що стосується її звільнення у зв'язку з
невідповідністю займаній посаді
внаслідок недостатньої кваліфікації
(освіти), то в мотивувальній частині
наказу про звільнення її
невідповідність обґрунтовується
неякісним виконанням робіт та
неналежним виконанням трудових
обов'язків. Такі твердження вважає
необґрунтованим. Жодних претензій щодо
виконання обов'язків кухаря,
передбачених «Інструкцією з
організації харчування дітей у
дошкільних навчальних закладах» ні
керівництвом ДНЗ «Дивосвіт», ні
медичним працівником ДНЗ «Дивосвіт»,
ні працівниками
санітарно-епідемілогічної служби, ні
перевіряючими працівниками відділу
освіти до неї не пред'являлось. Про те,
що у неї не має спеціальної освіти
кухаря було відомо завідувачу ДНЗ
«Дивосвіт», яка особисто приймала її на
посаду кухаря.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлений позов із підстав
викладених в позовній заяві, а також
збільшила позовні вимоги в частині
стягнення за вимушений прогул станом
на день розгляду справи і просить
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 05.10.2013 року по
27.03.2014 року в розмірі 7272 грн. 10 коп..
Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі і
стягнення заробітної плати, але не
більше ніж за один місяць.

Представник позивача ОСОБА_2
позов підтримав в повному обсязі.
Вважає, що звільнення позивача
проведенно незаконно. Підстав для
звільнення позивача відповідно до п.2
ч.1 ст.41 КЗпП України та п.2 ч.1 ст.40 КЗпП
України не було. Позов просив
задоволити в повному обсязі.
Обгрунтування позову подав у своєму
виступі, який просив долучити до
матеріалів справи.

Представник відповідача
Бернацький О.В. позову не визнав.
Показав, що відповідно до характеру
роботи ОСОБА_1 в її трудових функціях
наявна ознака безпосереднього
обслуговування товарних цінностей та й
зміст її роботи зводиться до прийняття,
збереження та видачі товарних
цінностей. Це вбачається з її посадової
інструкції де зазначено, що кухар
приймає за вагою продукти з камери,
відповідає за правильне їх збереження.
Для вирішення питання про звільнення
працівника з роботи у зв'язку з втратою
довіри не має значення чи був з таким
працівником фактично укладений
договір про повну матеріальну
відповідальність. ОСОБА_1 допускала
порушення щодо збереження продуктів,
мали місце факти несвоєчасного
приготування сніданку для дітей,
дотримання норм закладки сировини,
скарги батьків дітей про неякісне
харчування. Підставою для звільнення
ОСОБА_1 згідно п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України
була її недостатня кваліфікація із
встановленням непоодиноких фактів
неякісного виконання робіт та
неналежного виконання трудових
обов'язків, покладених на неї згідно
посадової інструкції та колективного
договору. В задоволенні позову просив
відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача Музика
Л.В. позов не визнала. Показала, що
ОСОБА_1 неякісно готувала перші та
другі страви, були скарги від батьків
дітей на одноманітність меню.

Представник третьої особи на
стороні відповідача Пукас Л.О. позов не
визнала. Показала, що ДНЗ «Дивосвіт»
фінансується за рахунок Бугаївської
сільської ради Радивилівського району.
На виконком надійшли скарги від
батьків дітей щодо неякісного
харчування. Розглянувши дані скарги
було рекомендовано завідувачу ДНЗ
«Дивосвіт» звільнити з посади кухаря
ОСОБА_1 за недобросовісне відношення до
своїх посадових обов'язків щодо
збереження продуктів харчування та
невідповідності освіти займаній
посаді. В серпні 2013 року у ОСОБА_1 була
виявлена нестача продуктів.

Заслухавши сторін, свідків,
дослідивши письмові докази, суд
встановив слідуюче.

15.10.2007 року ОСОБА_1 була
призначена кухарем в Бугаївську
школу-садочок. У зв'язку із
реорганізацією навчального закладу
наказом №60-К від 07.09.2011 року її було
прийнято на посаду старшого кухаря
дошкільного навчального закладу
«Дивосвіт» Радивилівського району.

03.10.2011 наказом по Бугаївському
ДНЗ «Дивосвіт» №63-к від 30.09.2011 року
позивача ОСОБА_1 було переведено на 0,5
ставки підсобного працівника та 0,5
ставки кухаря Бугаївського
дошкільного навчального закладу
«Дивосвіт».

01.03.2012 року наказом по
Бугаївському ДНЗ «Дивосвіт» №85-к від
01.03.2012 року була переведена на ставку
кухаря.

04.10.2013 року згідно наказу №173 по
ДНЗ «Дивосвіт» її звільнено з посади
кухаря на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП
України, у зв'язку з втратою довіри щодо
збереження товарних цінностей та п.2 ч.1
ст.40 КЗпП України у зв'язку із
невідповідністю займаній посаді
внаслідок недостатньої кваліфікації
(освіти).

Підставою звільнення, як вказано
в наказі є рішення виконавчого
комітету Бугаївської сільської ради
Радивилівського району №146 від 26.09.2013
року, скарги громадян та матеріали
перевірки.

В мотивувальній частині наказу
про звільнення позивачки вказано, що її
звільнено у зв'язку з неякісним
виконанням робіт та неналежним
виконанням трудових обов'язків,
втратою довіри до
матеріально-відповідальної особи за
збереження товарних цінностей з огляду
на рішення виконавчого комітету
Бугаївської сільської ради
Радивилівського району №146 від 26.09.2013
року, матеріалів перевірки в тому числі
щодо збереження продуктів харчування,
скарг громадян на невчасне, неякісне та
незадовільне харчування дітей.

Позивачка була звільнена по двох
статтях КЗпП України.

Пункт 2 статті 41 КЗпП України
надає право власнику або
уповноважененому ним органу розірвати
трудовий договір у разі вчинення
працівником винних дій, що дають
підставу для втрати до нього довір'я з
боку власника або уповноваженого ним
органу. На цій підставі можуть бути
звільненні з роботи лише особи, які
безпосередньо обслуговують грошові
або товарні цінності. Товар у розумінні
п.2 ст.41 КЗпП України - це матеріальні
цінності, що прийняті на зберігання, що
зберігаються на складі, що
відпускаються зі складу, з торгового
залу, іншого сховища.

Через відсутність поняття
товарних цінностей у законі належить
звернутися до тлумачення, яке дає
пункту 2 статті 41 КЗпП України Пленум
Верховного Суду України. У постанові
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» №9 від 06.11.1992 року із змінами і
доповненнями (пункт 28) пояснюється, що
безпосереднім обслуговуванням
грошових і товарних цінностей є їх
прийняття, збереження,
транспортування, розподіл тощо.
Ключові слова, що відображають
розуміння безпосереднього
обслуговування грошових і товарних
цінностей це «прийняття і збереження».
Звідси слід зробити висновок про те, що
основне коло працівників, які
безпосередньо обслуговують грошові та
товарні цінності - це особи, які
одержують їх під звіт.

Для вирішення питання про те, чи
відноситься працівник до осіб, які
безпосередньо обслуговують грошові,
товарні або культурні цінності,
необхідно докладно ознайомитися з
колом його обов'язків, що визначаються
відповідними посадовими інструкціями
та положеннями. В кожному конкретному
випадку необхідно з'ясувати чи
становить виконання операцій, що
пов'язані з обслуговуванням цінностей,
основний зміст їх трудових обов'язків,
чи носить виконання ними вказаних дій
відповідальний, підзвітний характер з
наявністю обліку, контролю за рухом і
зберіганням цінностей. Обов'язок по
обслуговуванню цінностей може бути
передбачений тарифно-кваліфікаційними
довідниками, посадовими інструкціями
та іншими нормативними актами.

З особами, які зайняті
безпосереднім обслуговуванням
грошових і товарних цінностей
укладаються договори про
індивідуальну матеріальну
відповідальність.

Що стосується позивача то жодна
із причин, які вказані в мотивувальній
частині наказу про її звільнення за п.2
ч.1 ст.41 КЗпП України, як було
встановлено в судовому засіданні, не
мають під собою законних підстав.

Для обґрунтування
безпідставності звільнення ОСОБА_1 за
п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв'язку з
втратою довіри до
матеріально-відповідальної особи за
збереження товарних цінностей судом
проаналізовано нормативно-правові
документи, які регламентують
організацію харчування дітей у
дошкільних навчальних закладах, роль в
організації харчування старших
кухарів (кухарів), інших посадових осіб
ДНЗ, власника ДНЗ, органів управління
освітою, органів
санітарно-епідеміологічного контролю,
надані відповідачем документи, які
стали підставою для висновку щодо
звільнення ОСОБА_1 з посади кухаря за п.2
ч.1 ст.41 КЗпП України.

Організація харчування дітей у
дошкільних навчальних закладах
детально регламентована «Інструкцією
з організації харчування дітей у
дошкільних навчальних закладах»
затвердженою наказом Міністерства
освіти і науки України, Міністерства
охорони здоров'я України від 17.04.2006 року
№298/227, із змінами (далі - Інструкція).

Вказаною інструкцією розписані
повноваження всіх посадових осіб, які
здійснюють організацію харчування в
ДНЗ порядок перевірки якості
харчування, коло осіб відповідальних
за зберігання, облік і видачу продуктів
харчування. Керівник навчального
закладу, який відповідно до п.1.33
Інструкції з харчування здійснює
загальне керівництво організацією
харчування, зобов'язаний неухильно
виконувати сам вказану інструкцію і
вимагати її виконання від інших осіб
задіяних в організації харчування
дітей в ДНЗ.

Відповідно до п.4.9. Інструкції
комірник (завгосп) несе повну
матеріальну відповідальність за
приймання, зберігання та видачу
продуктів харчування і тари,
додержання умов зберігання і термінів
реалізації продуктів харчування та
продовольчої сировини. Облік
продуктів та продовольчої сировини, а
також тари здійснюється у Книзі
складського обліку, де вказується дата
їх надходження, номер накладної,
постачальник, об'єм поставки, дата та
об'єм щоденної реалізації. При
відсутності у штаті комірника
(завгоспа) наказом керівника закладу
відповідальність покладається на
працівника, з яким укладається угода
щодо повної матеріальної
відповідальності.

Як встановлено в судовому
засіданні, в ДНЗ «Дивосвіт» наявна
посада завідувача господарством, а
отже роботодавець відповідно до вимог
Інструкції матеріальну
відповідальність за приймання,
зберігання та видачу продуктів
харчування і тари, додержання умов
зберігання і термінів реалізації
продуктів харчування та продовольчої
сировини мав покласти саме на
завідуючого господарством.

Лише за продукти харчування, що
знаходяться на харчоблоці, повну

матеріальну відповідальність несе
шеф-кухар або кухар.

У посадовій інструкції кухаря,
яка була надана відповідачем кухар
відповідно до п.3.3 приймає лише за вагою
продукти з комори і відповідає за
правильне їх збереження.

Визиває в суду сумнів щодо
підпису позивача про ознайомлення з
посадовою інструкцією.

Однак, як випливає з документів,
які були надані відповідачем, всупереч
вимогам інструкції з організації
харчування, ОСОБА_1 за вимогою
керівника ДНЗ виконувала обов'язки
комірника, що при наявності в ДНЗ
посади завгоспа, не передбачено ні
Інструкцією з харчування, ні посадовою
інструкцією. Причому ОСОБА_1 виконувала
обов'язки комірника на безоплатній
основі, що підтвердив відповідач та
відображено в тарифікаційному списку
допоміжного персоналу Бугаївського
ДНЗ «Дивосвіт» 01.09.2013 року.

Відповідно до ст.31 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган не
має права вимагати від працівника
виконання роботи не обумовленої
трудовим договором.

Обов'язки кухаря ДНЗ, в системі
організації харчування в ДНЗ
регламентовані п.1.37 Інструкції «Кухар
бере участь у складанні меню,
відповідає за зберігання та
використання денного запасу продуктів,
за повноту закладки продуктів і вихід
страв, за якість і своєчасне
приготування їжі, за дотримання
технології виготовлення, за відбір та
зберігання добової проби страв, за
додержання правил особистої гігієни,
за санітарний стан приміщень
харчоблоку».

З позивачем договір про
індивідуальну матеріальну
відповідальність роботодавцем не
укладався, про що відповідач не
заперечує.

Як видно із функціональних
обов'язків, передбачених посадовою
інструкцією кухаря, наданої
відповідачем та обов'язками кухаря,
передбаченими Інструкцією з
організації харчування, в посадові
обов'язки позивача не входить
збереження матеріальних цінностей, за
виключенням денного запису продуктів.
Лише за неналежне зберігання та
використання денного запасу продуктів
відносно кухаря можна ставити питання
про втрату довіри до працівника з боку
власника або уповноваженого ним
органу.

В судовому засіданні досліджено
документи, якими відповідач
обґрунтовує недовіру ОСОБА_1. Причому,
всі ці документи стосуються діяльності
ОСОБА_1, не як кухаря, а як комірника,
посади якого ОСОБА_1 не займала, а
роботодавець відповідно до ст.31 КЗпП
України не мав права вимагати від
ОСОБА_1 виконання роботи не
передбаченої трудовим договором.

Не заслуговують на увагу письмові
докази відповідача на які він
посилається як на підставу звільнення
ОСОБА_1 по п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, а
саме: акти перевірки залишку продуктів
ДНЗ «Дивосвіт» від 06.09.2013 року, в якому
вказується на недостачу та надлишки
деяких видів продукції та від 13.08.2013
року, де зазначено, що комісія виявила
нестачу продуктів на суму 138 грн. та як
встановлено в судовому засіданні дані
перевірки проведені в порушення вимог
«Інструкції з інвентаризації
матеріальних цінностей, розрахунків та
інших статей балансу бюджетних
установ», затвердженої наказом
Головного управління Державного
казначейства України від 30.10.1998 року
№90.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом.

Інших доказів, які б свідчили про
неналежне прийняття чи збереження
матеріальних цінностей, які могли
стати підставою втрати довіри до
ОСОБА_1 з боку власника або
уповноваженого ним органу,
відповідачем суду не надано і їх не
здобуто в ході судового засідання.

Виходячи з викладеного суд
знаходить, що у відповідача не було
жодних підстав для звільнення ОСОБА_1 з
посади кухаря згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП
України, а саме винних дій працівника,
який безпосередньо обслуговує грошові
або товарні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Що стосується звільнення
позивача з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.41
КЗпП України то за вказаною підставою,
відповідно до п.21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» №9
від 06.11.1992 року з наступними змінами та
доповненнями суд, може визнати
правильним припинення трудового
договору в тому разі, якщо встановить,
що воно проведено на підставі
фактичних даних, які підтверджують, що
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я (стійкого зниження
працездатності) працівник не може
належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків чи їх виконання
протипоказано за станом здоров'я або
небезпечне для членів трудового
колективу чи громадян, яких він
обслуговує, і неможливо перевести, за
його згодою, на іншу роботу. Постанова
роз'яснює, що не можна визнати
законним звільнення з цих підстав лише
з мотивів відсутності спеціальної
освіти (диплома), якщо відповідно до
чинного законодавства наявність її
не є обов'язковою умовою виконання
роботи, обумовленої трудовим
договором.

Одним із способів виявлення
невідповідності працівника займаній
посаді чи виконуваній роботі є
проведення атестації.

Атестація позивача за висновками,
якої можна було б встановити чи
відповідає позивач займаній посаді
роботодавцем не проводилася.

Як встановлено в судовому
засіданні на посаді кухаря позивач
працює з 2007 року в тому числі 2 роки в
ДНЗ і керівнику ДНЗ було відомо, що в
ОСОБА_1 не має спеціальної освіти
кухаря, а по спеціальності є дошкільним
вихователем.

Як вбачається із записів в
трудовій книжці саме нинішній керівник
ДНЗ «Дивосвіт» приймав позивача на
роботу кухарем.

Крім того, як видно із
тарифікаційного списку допоміжного
персоналу Бугаївського ДНЗ «Дивосвіт»
з 01.09.2013 року ОСОБА_1 прийнята на посаду
кухаря за третім тарифікаційним
розрядом, а відповідно до Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників. Випуск 65.
Торгівля та громадське харчування, для
кухаря 3 розряду кваліфікаційними
вимогами є повна або базова загальна
середня освіта. Професійно-технічна
освіта або одержання професії
безпосередньо на виробництві. Без
вимог до стажу роботи. Отже
спеціального документу про закінчення
відповідного навчального закладу
кухарю 3 розряду не потрібно.

Відповідно до ст.35 Закону України
«Про дошкільну освіту» контроль і
державний нагляд за якістю харчування
у дошкільних навчальних закладах
незалежно від підпорядкування, типів і
форми власності покладається на
засновників (власників) цих закладів,
відповідні органи управління охорони
здоров'я та відповідні органи
управління освітою.

За час роботи на посаді кухаря зі
сторони вищевказаних контролюючих
органів не було жодних претензій, які б
вказували на невідповідність позивача
займаній посаді внаслідок
недостатньої кваліфікації.

Із наданих відділом освіти
Радивилівської РДА, на запит суду
довідок і наказів, які стосуються
контролю за організацією харчування в
ДНЗ Радивилівського району, в тому
числі в Бугаївському ДНЗ, робота
кухарів Бугаївського ДНЗ за період
роботи позивачки характеризується
виключно з позитивної сторони. Так,
наприклад, в наказі відділу освіти від
07.03.2012 року «Про підсумки вивчення
стану організації харчування у
дошкільних навчальних закладах
району», відображено, що лише у
«Бугаївському садочку працівники
харчоблоку вже три роки поспіль
заготовляють шляхом заморожування
чорну смородину, аличу, яблука і до
нового року використовують ці продукти
для приготування компотів. А також
вирощують зелену цибулю, яку діти
вживають під час їжі. Для вітамінізації
та поліпшення смакових якостей щорічно
заготовляється сушена петрушка та
кріп».

Однією із підстав звільнення
позивача із посади кухаря є рішення
виконавчого комітету Бугаївської
сільської ради Радивилівського району
№146 від 26.09.2013 року.

В судовому засіданні встановлено,
що на засіданні виконавчого комітету
Бугаївської сільської ради
Радивилівського району ОСОБА_1 не
запрошувалася, будь-які пояснення щодо
якості харчування в неї не відбиралися.
Представниками виконавчого комітету
будь-які перевірки щодо виконання
ОСОБА_1, в спосіб передбачений
інструкцією з організації харчування,
посадових обов'язків кухаря не
проводилися, кваліфікаційна
характеристика кухаря 3 розряду не
вивчалася, а висновок виконавчий
комітет зробив суто із тексту заяви
ОСОБА_6 і, як вказано в протоколі
засідання виконавчого комітету,
інформації завідуючої ДНЗ про те, що
ОСОБА_1 не має відповідної освіти та є
«матеріально-відповідальною особою».

Відповідачем надані суду
документи, які на його думку свідчать
про невідповідність позивача займаній
посаді внаслідок недостатньої
кваліфікації, а саме: протокол №1
комісії по розгляду заяв Бугаївського
ДНЗ «Дивосвіт» від 05.07.2013 р., протокол №2
комісії по розгляду заяв Бугаївського
ДНЗ «Дивосвіт» від 04.10.2013 р., акт
перевірки щодо завершення ремонтних
робіт ДНЗ «Дивосвіт» від 02.08.2013 року.

Суд не може взяти їх до уваги, як
доказ так як вони складені в порушення
вимог діючого законодавства, що було
встановлено в судовому засіданні.

Показники відповідності чи
невідповідність займаній посаді
внаслідок недостатньої кваліфікації
кухаря чітко визначаються Інструкцією
з харчування. Пунктом 1.24. вказаної
інструкції передбачено, що щодня
необхідно залишати добові проби кожної
страви раціону. Добова проба страв є
показником якості роботи кухарів
закладу. Тому її відбирає кухар з
казана у присутності медпрацівника або
при відсутності медпрацівника - особи,
відповідальної за організацію
харчування дітей (визначеною наказом),
в чистий посуд з кришкою до видачі їжі
дітям. Проби відбирають в об'ємі порцій
для дітей молодшої вікової групи (від 1
до 3 років), зберігають на харчоблоці у
холодильнику при температурі +4 - +8
град.С із зазначенням дати та часу
відбирання. Проби страв кожного
прийому їжі зберігаються протягом доби
до закінчення аналогічного прийому їжі
наступного дня, наприклад сніданок до
закінчення сніданку наступного дня,
обід до закінчення обіду наступного
дня тощо.

Жодних претензій ні зі сторони
санепідемслужби, ні зі сторони
медпрацівника ДНЗ, ні зі сторони інших
осіб, які відповідають за організацію
харчування щодо якості продуктів
взятих на пробу до кухарів на протязі
роботи позивача в ДНЗ не було.

Це підтверджується наданими
відповідачем Журналами обліку
бракеражу готової продукції та
відсутністю будь-яких приписів
санепідемслужби за період роботи
кухарем позивача.

Покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9
щодо неякісного приготування їжі
кухарем ОСОБА_1 спростовуються
матеріалами справи.

Зокрема, про належну роботу
кухарів ДНЗ свідчить наданий
відповідачем наказ по ДНЗ «Дивосвіт»
№63 від 05.10.2012 р. «Про виконання норм
харчування дітей у ДНЗ за третій
квартал» в якому відображено, що у 2012 р.
було проведено моніторинг якості
організації харчування в ДНЗ, який
показав, що на високому рівні оцінили
організацію харчування дітей в ДНЗ 93%
батьків, 6% - задовільно, 1% - погано. В
наказовій частині наказу стверджено
«Вважати роботу організації
харчування в ДНЗ «Дивосвіт»
достатньою».

Враховуючи те, що відповідність
займаній посаді позивач
підтверджувала на протязі 6 років
роботи на посаді кухаря, працюючи весь
час без зауважень і у відповідача немає
жодних доказів щодо невідповідності
позивачки займаній посаді внаслідок
недостатньої кваліфікації, суд вважає,
що підстав звільняти ОСОБА_1 з роботи
саме за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, у
зв'язку із невідповідністю працівника
займаній посаді внаслідок
недостатньої кваліфікації (освіти) в
роботодавця не було.

Тим більше про відсутність
претензій до роботи ОСОБА_1 на протязі
2011-2012 років в судовому засіданні
заявили і представник відповідача і
представник третьої особи на стороні
відповідача, які в судовому засіданні
висловлювали претензії до роботи
позивачки лише в другій половині 2013
року, що додатково свідчить, що позивач
не може бути звільнена за п.2 ч.1 ст.40
КЗпП України у зв'язку із виявленням
невідповідності займаній посаді або
виконуваній роботі внаслідок
недостатньої кваліфікації працівника,
так як на протязі двох років вона
доказала відповідність займаній
посаді.

На протязі роботи в ДНЗ
«Дивосвіт» позивач жодного разу не
притягувалась до дисциплінарної
відповідальності.

Відповідачем порушена і
процедура звільнення працівника з
роботи, передбачена чинним
законодавством.

Позивач є членом профспілки,
однак всупереч ч.1 ст.43 КЗпП України, яка
передбачає, що розірвання трудового
договору з ініціативи власника з
підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.40 КЗпП
України, п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, може
бути проведено лише за попередньою
згодою виборного органу первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, роботодавець згоди
профспілкового комітету, на момент
звільнення позивача, не отримав.

В судовому засіданні встановлено,
що на момент звільнення позивач була
членом первинної профспілкової
організації ДНЗ «Дивосвіт», однак
подання на надання згоди на її
звільнення роботодавець в
профспілковий комітет не подав, про що
підтвердила свідок ОСОБА_10 - голова
первинної профспілкової організації
Бугаївського ДНЗ «Дивосвіт».

Виконуючи вимоги п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів» судом було
надано запит до профспілкового
комітету Бугаївського ДНЗ про надання
згоди на звільнення ОСОБА_1.

Згоди на звільнення ОСОБА_1
профспілковий комітет первинної
профспілкової організації
Бугаївського ДНЗ не надав.

Відмова профспілкового комітету
в наданні згоди на звільнення є
підставою для поновлення працівника на
роботі.

Таким чином суд знаходить
доведеним, що звільнення позивача
проведено з порушенням вимог чинного
трудового законодавства, а отже вона
має право на поновлення її на займаній
посаді.

До задоволення також підлягають
позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період із дня звільнення по
день розгляду справи в суді.

Заробітна плата ОСОБА_1 за два
останніх повних робочих місяці перед
звільненням (липень, серпень) становить
1342,75 +1301,44= 2644, 19 грн..

В липні 2013 року - 23 робочих дні, в
серпні 2013 року - 21 робочий день. Разом за
два місяці - 44 робочих дні.
Середньоденний заробіток становить 2644,
19 : 44 = 60,10 грн.

Всього станом на 27 березня 2014
року, вимушений прогул становить
19+21+22+21+20+18=121 робочий день.

Отже станом на 27 березня 2014 року
стягненню підлягає (60,10 * 121) = 7272 грн. 10
коп..

Керуючись п.2 ч.1 ст.40, п.2 ч.1 ст.41, ч.1
ст.233, ст.235 КЗпП України, постановою
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів» із змінами і
доповненнями, ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 218, п.п.2,
4 ст.367 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовільнити.

Наказ завідувача Бугаївського
дошкільного навчального закладу
«Дивосвіт» Радивилівського району
Рівненської області №173 від 04.10.2013 року
«Про звільнення з роботи ОСОБА_1»
визнати незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на
посаді кухаря Бугаївського
дошкільного навчального закладу
«Дивосвіт» Радивилівського району
Рівненської області.

Стягнути з Бугаївського
дошкільного навчального закладу
«Дивосвіт» Радивилівського району
Рівненської області на користь ОСОБА_1
7272 (сім тисяч двісті сімдесят дві)
гривні 10 копійок заробітної плати за
час вимушеного прогулу.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі і стягнення
заробітної плати, але більше ніж за
один місяць.

Стягнути з Бугаївського дошкільного
навчального закладу «Дивосвіт»
Радивилівського району Рівненської
області на користь держави судовий
збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили по закінченню цього
строку, а при поданні апеляційної
скарги рішення набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 1
квітня 2014 року.

Суддя:
Бірук В.О.