ун. № 759/598/14-ц
пр. № 2/759/1778/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року Святошинський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -

І.В.П'ятничук,

при секретарі -
К.Ю.Іванові,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1, яка діє як в своїх інтересах так
і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

до

Київської міської Ради

3-я особа: Святошинська районна у
м.Києві державна адміністрація,
Головне управління юстиції м.Києва

про визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 25 лютого 2014
року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1,
яка діє як в своїх інтересах так і в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, судом в мотивувальній та
резолютивній частині рішення допущено
описки, а саме помилково вказано адресу
спадкового майна АДРЕСА_1, тоді як
вірно слід вказати: АДРЕСА_2, а також
вказано що дана квартира належить
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відповідно до
свідоцтва про право власності від 19
жовтня 2010 р. виданого відповідно до
наказу Головного управління житлового
забезпечення від 12 жовтня 2010 р. №
137-СК/І, тоді як номер наказу слід
вказати № 1377-С/КІ.

В судове засідання сторони не
з'явились, неявка сторін не перешкоджає
розгляду питання про внесення
виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що підлягає виправленню
допущені описки в рішенні суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.219 ЦПК України,
суд може з власної ініціативи або за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені в судовому рішенні
описки чи арифметичні помилки.

Враховуючи вищевикладене суд
вважає необхідним внести виправлення в
рішення суду від 25 лютого 2014 р.

На підставі зазначеного,
керуючись ст.ст. 209-210, 219 ЦПК України,
суд,-

УХВАЛИВ:

Внести виправлення в
мотивувальну та резолютивну частини
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 25 лютого 2014 р. вважати
правильним та читати рішення суду в
наступному змісті:

« ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року позивач
звернулась до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
Київської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за позивачкою разом з неповнолітнім
ОСОБА_2 права власності в рівних долях
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в
порядку спадкування після померлого
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач вказує на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, після його
смерті відкрилась спадщина на належне
йому майно - 1/2 частину квартири
АДРЕСА_2. Вказує, що вона ОСОБА_1 є
дружиною померлого ОСОБА_4, а ОСОБА_2
сином померлого. Після смерті ОСОБА_4,
вони своєчасно звернулись до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після померлого,
однак в видачі відповідного свідоцтва
було відмовлено в зв'язку з відсутністю
державної реєстрації
правовстановлюючого документа
(свідоцтва про право власності на
квартиру) рекомендовано звернутись до
суду. Хоча, як вбачається з свідоцтва
про право власності від 19 жовтня 2010 р.
виданого відповідно до наказу
Головного управління житлового
забезпечення від 12 жовтня 2010 р. №
1377-С/КІ власником квартири АДРЕСА_2 яка
складається з двох кімнат, жилою площею
35,10 кв.м. та загальною площею 82,60 кв.м.
належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних
частинах на праві приватної власності.
Враховуючи наведене та на підставі
ст.ст. 16, 328, 1216, 1218, 1268 ЦК України просили
заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивачка підтримала заявлені
позовні вимоги та просила їх
задовольнити посилаючись на обставини
справи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача
Київської міської Ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надав суду свої пояснення з
приводу заявлених вимог з проханням
розглянути справу в відсутності їх
представника, що суд з урахуванням
думки учасників судового розгляду
вважає за можливе.

Представники третіх осіб,
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації, Головного
управління юстиції м.Києва в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, надали суду свої
пояснення з приводу заявлених вимог з
проханням розглянути справу в
відсутності їх представника, що суд з
урахуванням думки учасників судового
розгляду вважає за можливе.

Заслухавши пояснення позивача,
оцінивши наявні докази у матеріалах
справи, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, 06 серпня 1994 р. було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 в відділі РАГС Печерського РУЮ
м.Києва про що зроблено актовий запис №
509 (а.с. 10).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3
народився ОСОБА_2, батьками якого
відповідно до свідоцтва про народження
вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про
смерть НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).

Як вбачається з свідоцтва про
право власності від 19 жовтня 2010 р.
виданого відповідно до наказу
Головного управління житлового
забезпечення від 12 жовтня 2010 р. №
1377-С/КІ власником квартири АДРЕСА_2 яка
складається з двох кімнат, жилою площею
35,10 кв.м. та загальною площею 82,60 кв.м.
належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних
частинах на праві приватної власності
(а.с. 12).

Однак, відповідно до витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 13406276 від 25.11.2013 р.
зареєстрована 1/2 частина квартири
АДРЕСА_2 яка складається з двох кімнат,
жилою площею 35,10 кв.м. та загальною
площею 82,60 кв.м. що належить ОСОБА_1 (а.с.
13).

Відповідно до постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 20.12.2013 р. винесеної державним
нотаріусом Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2,
яка належить ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 в зв'язку з відсутністю
державної реєстрації
правовстановлюючого документа, а саме
свідоцтва про право власності
відповідно до ст.ст. 182, 210 ЦК України
(а.с. 14).

Відповідно до копії спадкової
справи відкритої Дванадцятою
Київською державною нотаріальною
конторою після смерті ОСОБА_4, його
дружина ОСОБА_1, як від свого імені так і
від імені неповнолітнього сина ОСОБА_2
звернулась своєчасно з заявою про
прийняття спадщини за законом, однак
свідоцтво про право на спадщину на
вищевказане майно не видане.

У відповідності до положень ст. 1217
ЦК України, спадкування здійснюється
за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. (ст. 1218 Цивільного кодексу
України)

За приписами ст.ст. 1220, 1221 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи. Місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Статтею 1258 ЦК України встановлена
черговість спадкування за законом, а
саме: спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

За приписами ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, статтею 1267 ЦК України
передбачено, що частки у спадщині
кожного із спадкоємців за законом є
рівними.

За правилами ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини
подається спадкоємцем особисто, що в
даному випадку було своєчасно зроблено
позивачкою.

Також слід зазначити, що, як
роз'яснив Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у листі від 16 травня
2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування", при розгляді справ про
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно у випадках, якщо
спадщина прийнята, проте спадкоємцем
не було одержано свідоцтво про право на
спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не
здійснено державну реєстрацію права на
спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати
до уваги, що законодавець розмежовує
поняття "виникнення права на спадщину"
та "виникнення права власності на
нерухоме майно, що входить до складу
спадщини", і пов'язує із виникненням цих
майнових прав різні правові наслідки.

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України
визначено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

На підставі зазначеного та
виходячи з наведених норм
законодавства, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги позивача є
доведеними та такими, що заслуговують
на задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє як в своїх
інтересах так і в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою с.Обище Олевського району
Житомирської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та
неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженцем м.Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, право власності в рівних
долях (частинах) (по 1/4 частині за
кожним) на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2,
жилою площею 35,10 кв.м. та загальною
площею 82,60 кв.м. яка належить ОСОБА_4, в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 »

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали.

Суддя: