У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Дербенцевої
Т.П., Закропивного О.В.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на
дії державного виконавця відділу
державного виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, заінтересована
особа - публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 червня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із скаргою на постанову старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м Києва про відновлення
виконавчого провадження № 26110787 за
виконавчим листом № 2-8976 від 18 квітня 2011
року, виданим Жовтневим районним судом
м. Дніпропетровська.

Скаргу обґрунтовано тим, що 18 квітня 2011
року Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська було видано
виконавчий лист на виконання рішення
цього суду від 2 вересня 2010 року у
справі № 2-8976/2010 про стягнення із ОСОБА_3
та інших боржників на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») заборгованості у
розмірі 1 455 719 грн 16 коп.

Зазначене виконавче провадження було
закінчено 15 червня 2012 року на підставі
п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», матеріали
виконавчого провадження направлено до
відділу державної виконавчої служби
районного управління юстиції м Києва і
13 серпня 2012 року останнім винесено
постанову про відмову у прийнятті
виконавчого документа до провадження.

22 лютого 2013 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції м Києва
винесено постанову про відновлення
виконавчого провадження, що суперечить
положенням ст. ст. 50, 51 Закону України
«Про виконавче провадження».

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 квітня 2013 року
до участі у справі було залучено
заінтересовану особу - ПАТ КБ
«ПриватБанк» (а.с. 60).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 червня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 листопада 2013 року, скаргу
задоволено. Визнано незаконною та
скасовано постанову старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва від 22 лютого 2013 року
про відновлення виконавчого
провадження № 26110787 за виконавчим
листом №2-8976 від 18 квітня 2011 року, який
видано Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати ухвали
судів першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 18 квітня 2011 року
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська на виконання рішення
цього ж суду від 2 вересня 2010 року у
справі № 2-8976/2010 видано виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованості у
розмірі 1 455 790 грн. 16 коп.

27 квітня 2011 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві (далі - ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві) відкрито виконавче
провадження.

На підставі заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»
про направлення виконавчого документа
за місцем знаходження іпотечного
майна, 25 червня 2012 року державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження,
матеріали провадження направлено до
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві (далі - ВДВС
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві) (а.с.8).

3 серпня 2012 року головним державним
виконавцем ВДВС Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
винесено постанову про відмову у
прийнятті до провадження зазначеного
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження (а.с. 32).

31 жовтня 2012 року до ВДВС Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
надійшла постанова від 3 серпня 2012 року.

Постановою від 2 листопада 2012 року
старшим державним виконавцем ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві відкрито виконавче
провадження.

Постановою начальника ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві від 21 лютого 2013 року
скасовано постанову старшого
державного виконавця ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві від 2 листопада 2012
року та зобов'язано останнього винести
постанову про відновлення виконавчого
провадження (а.с. 30).

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві від 22
лютого 2013 року відновлено виконавче
провадження щодо виконання
виконавчого листа № 2-8976, виданого 18
квітня 2011 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська (а.с. 28).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 та
скасовуючи постанову державного
виконавця ВДВС Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві від 22
лютого 2013 року про відновлення
виконавчого провадження, суд першої
інстанції виходив із того, що Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено можливість відновлення
виконавчого провадження після
скасування начальником відділу
державної виконавчої служби постанови
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження.

Апеляційний суд погодився із
висновками суду першої інстанції та
залишив постановлену ним ухвалу без
змін.

Із висновками апеляційного суду не
можна погодитись з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон) виконавче провадження
підлягає закінченню у разі направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Закону, у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 83 Закону
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.
Постанови, зазначені в частинах другій
- четвертій цієї статті, можуть бути
оскаржені в десятиденний строк з дня їх
винесення у порядку, встановленому цим
Законом.

Вимоги до ухвали апеляційного суду
встановлені ст. 315 ЦПК України.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду в
частині мотивування судового рішення
судом, який має право на дослідження
нових доказів і переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 315 ЦПК України не звернув
уваги на зазначені положення Закону; не
перевірив належним чином та не
спростував доводи апеляційної скарги
ПАТ КБ «ПриватБанк», не дав оцінки діям
державного виконавця щодо проведення
виконавчих дій із урахуванням
постанови начальника ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і яку не було оскаржено у встановленому
законом порядку.

За таких обставин, апеляційний суд
дійшов передчасного висновку про
залишення ухвали суду першої інстанції
без змін.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального та
процесуального права, постановлену ним
ухвалу необхідно скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції відповідно
до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20
листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:

Т.П. Дербенцева

О.В. Закропивний

І.К. Парінова

В.О. Савченко