Справа № 148/892/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року
Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі : головуючого
судді Ковганича С.В.

при секретарі
Носулько К.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Тульчині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Тульчинської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до
Тульчинської міської ради, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер її батько ОСОБА_2. При житті
померлий заповів позивачці, все
належне йому на день смерті майно, про
що свідчить заповіт від 25.06.2011 року.
Позивачка являється єдиною
спадкоємицем за заповітом, інші
спадкоємці за законом чи заповітом
відсутні. 11.03.2013 року вона звернулася до
Тульчинської державної нотаріальної
контори для оформлення права на
спадщину, однак їй було видано
свідоцтво про право на спадщину на 29/50
житлового будинку, у видачі свідоцтва
про праву на спадщину на дві земельні
ділянки, що входять до спадкового
майна, було відмовлено у зв'язку з тим,
що померлий за життя не оформив своє
право власності на згадані земельні
ділянки.

По цій причині, позивачка вимушена
звернутись з позовом до суду, та
просить визнати за нею право власності
на спадкове майно, спадкоємцем якого
вона стала.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, надавши суду письмову заяву
про розгляд справи за її відсутності
позов підтримує, на його задоволенні
наполягає.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надавши суду
заяву про визнання позову та розгляду
за відсутністю їх представника.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив:

Відповідно до копії свідоцтва
про смерть - ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер -
ОСОБА_2 (а.с.5).

Позивачка являється єдиною
спадкоємицею майна покійного ОСОБА_2,
про що свідчить копія заповіту від
25.06.2011 року зареєстрованого нотаріусом
Тульчинської державної нотаріальної
контори за номером №1-2183 (а.с.6).

Спадкове майно після смерті ОСОБА_2,
складається з: земельної ділянки
площею 0,1000 га, яка розташована в
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
витягу з Державного земельного
кадастру №НВ-013 (а.с.9), земельної
ділянки площею 0,1214 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, що підтверджується копією
витягу з Державного земельного
кадастру №НВ-013 (а.с.12). Також
згідно з копією свідоцтва про право на
спадщину, яке видане позивачці, до
спадкового майна належали 29/50 частин
житлового будинку, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (а.с.16).

За постановою державного нотаріуса
Тульчинської державної нотаріальної
контори про відмову у вчиненні
нотаріальних дій №135/02-31 від 11.03.2014 року,
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
згадані вище земельні ділянки у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючих
документів на них (а.с.8).

За таких обставин, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом чи заповітом
має право прийняти спадщину. Незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

На підставі ч.2 ст. 328 ЦК України
позивач правомірно набув право
власності відповідно до спадкування за
законом.

В зв'язку з цим, оспорюване право
позивача щодо володіння та
розпорядження спадковим майном
підлягає захисту судом у спосіб
визначений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України
визнання права власності.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вище викладене,
дослідивши обставини справи,
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, виходячи з
принципів розумності, виваженості та
справедливості, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про
існування правових підстав для їх
задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
судовий збір сплачений позивачем,
підлягає зарахуванню в прибуток
держави.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 386, 392, 1268
ЦК України ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209-213
ЦПК України, суд-

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Тульчинської
міської ради про визнання права
власності на спадкове майно
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_2 право власності на
спадкове майно після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,1000 га,
яка розташована в АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,1214 га,
яка розташована в АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги через
Тульчинський районний суд Вінницької
області.

Особи, які брали участь в справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя