АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2596/14
Головуючий 1 інстанції:
Справа № 640/9995/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Пшенічної
Л.В., Ізмайлової Г.Н.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 03 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Виконавчого комітету Харківської
міської ради, треті особи: ОСОБА_3,
восьма Харківська державна
нотаріальна контора про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини, за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: восьма
Харківська державна нотаріальна
контора про встановлення додаткового
строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, кожен окремо
звернулися до суду з позовами та
просили визначити їм додатковий строк
для прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначили, що вони є спадкоємцями
першої черги за законом після смерті
свого батька ОСОБА_4 Про смерть батька
дізналися наприкінці травня 2013 року,
після чого звернулися до нотаріальної
контори з приводу подання заяви про
прийняття спадщини на майно батька.
Однак нотаріус їм відмовила узв'язку з
пропуском строку для прийняття
спадщини.

ОСОБА_1 як на поважність причини
пропуску встановленого законом
шестимісячного строку для прийняття
спадщини, посилається на те, що вона
проходила лікування у зв'язку з
вагітністю, і 31 січня 2012 року в неї
народилася дочка, що заважало їй
спілкуватися з батьком.

ОСОБА_2 вважає причиною поважності
пропуску строку для прийняття спадщини
те, що він до січня 2013 року не мав
роботи, відчував матеріальні труднощі.
Крім того, він проживає з дружиною у
якої є дитина, яка потребує постійного
піклування в зв'язку з хворобою.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 03 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати і ухвалити нове, яким її
позовні вимоги задовольнити та
встановити додатковий строк для
прийняття спадщини.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, а також на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені сторонами у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено розглядом справи та не
заперечується сторонами, ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_4, який являється
батьком позивачів, відносин з батьком
позивачі не підтримували, спілкувалися
дуже рідко, про смерть дізналися лише
після спливу 6 місячного строку, в
похоронах участі не приймали.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухваленні рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачі протягом шестимісячного
строку не подали заяву до нотаріальної
контори про прийняття спадщини,
оскільки дізнались про смерть
батька лише у 2013 року.

Причини пропуску строку на прийняття
спадщини, на які позивачі посилалися,
не є поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Частиною першою ст. 1272 ЦК України
передбачено, якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Встановивши вказані обставини, суд
першої інстанції обґрунтовано, з
дотриманням вимог ст.ст. 1270, 1272 ЦК
України відмовив позивачам у
задоволенні вимог про визначення
додаткового строку для подання ними
заяв про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову
практику у справах про спадкування"
роз'яснено, що поважною причиною
пропуску строку для прийняття спадщини
є причини пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатній і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, ухвалив законне рішення на
основі повно в всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.
Підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Харкова від 03 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -