АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/166/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 646/5060/13-ц
Категорія: визнання права власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В.,
Зазулинської Т.П.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі її
представника ОСОБА_3 на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 23 вересня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк",
третя особа орган опіки та піклування
Червонозаводської районної у м.
Харкові ради Харківської міської ради
про визнання договору іпотеки
недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

03.06.2013 року ОСОБА_2, яка діяла в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
звернулась до суду із позовом до АТ
«ОТП Банк», ОСОБА_5, третя особа - Орган
опіки та піклування Червонозаводської
районної в м. Харкові ради Харківської
міської Ради, в якому просила визнати
договір іпотеки №РМ-8МЕ 702/41/2008 від
13.02.2008р. недійсним. Під час апеляційного
розгляду справи ОСОБА_5 померла і за
відсутності відповідної заяви від
спадкоємців провадження по справі за
заявленим позовом до цього відповідача
було апеляційним судом закрито.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що 13 лютого 2008 року
між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором було укладено
нотаріально посвідчений договір
іпотеки №РМ-8МЕ 702/41/2008, за умовами якого
ОСОБА_5 передала банку в іпотеку
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1. Зазначила, що на час укладення
договору іпотеки № РМ-8МЕ 702/41/2008 та в
даний час у переданій в іпотеку
квартирі фактично проживала та була
зареєстрована неповнолітня онука
іпотекодавця, ОСОБА_4. Вказала, що у
даному випадку нотаріус вказаного
факту не перевірив та всупереч
положень ч. 2 ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей» посвідчила
вказаний договір іпотеки за
відсутності на це згоди органу опіки та
піклування. З урахуванням зазначеного,
позивач просила на підставі ст.ст. 203, 215
ЦК України визнати договір іпотеки
РМ-8МЕ 702/41/2008 від 13.02.2008р. недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та просив
його задовольнити.

Представник відповідача АТ «ОТП Банк»
заперечував проти задоволення позову,
зазначивши, що з правовстановлюючих
документів на квартиру, неповнолітня
дитина не є власником квартири, який
передано в іпотеку. Таким чином,
неповнолітня дитина майнових прав
відносно забезпеченої договором
іпотеки квартири не мала, відповідно
для укладення договору іпотеки дозвіл
органу опіки та піклування законом не
вимагається. У зв'язку з цим просив в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 23.09.2013 року позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням
районного суду ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі просить його скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2
повністю, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та неправильним застосуванням
судом положень закону про позовну
давність.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явились у судове засідання,
відповідно до ст. 303 ЦПК України
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
скарги, вважає, що вона підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року
між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором №СгL-SМЕ 702/41/2008від
13 лютого 2008 року було укладено договір
іпотеки № РМ-SМЕ 702/41/2008, за умовами
якого ОСОБА_5 передала банку в іпотеку
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову
районний суд виходив з того, що на
момент укладення договору іпотеки у
ОСОБА_4 було відсутнє право власності
на предмет іпотеки, і позивачка не
довела, що її неповнолітня донька
ОСОБА_4 не є безпритульною дитиною і
тому у даному випадку при укладенні
спірного договору не вимагалася
передбачена ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
попередня згода на його вчинення
органу опіки і піклування.

Однак при цьому районний суд всупереч
положень ст. 21 ЦПК України про
законність і обґрунтованість рішення
не з'ясував, що надана банком на
підтвердження законності укладеного
спірного договору іпотеки довідка від
11.02.2008р. начальника дільниці № 59 КП
«Жилкомсервіс» не містить відомостей
про реєстрацію чи про відсутність
реєстрації осіб за адресою належної
ОСОБА_5 на праві власності квартири
АДРЕСА_1, а лише посвідчує, що ОСОБА_5,
яка дійсно зареєстрована і мешкає за
вказаною адресою, заборгованості по
квартплаті не має (а.с. 30). Натомість
наявна в матеріалах справи і складена
за належною формою довідка начальника
дільниці № 59 КП «Жилкомсервіс» від
01.08.2013 року з місця проживання про склад
сім?ї і реєстрації ОСОБА_2 містить
відомості про те, що у зазначеній
квартирі вона разом з донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 29 березня
2006 року, разом з ними також мешкає її
мати, відповідач ОСОБА_5, яка там
зареєстрована з 07.03.2007 року (а.с. 42).
Аналогічні дані про склад сім?ї та
реєстрацію місця проживання вказаних
осіб містяться й в довідці від 08.04.2013
року начальника дільниці № 59 КП
«Жилкомсервіс» (а.с. 8). Той факт, що
неповнолітня ОСОБА_4 разом зі своєю
матір'ю позивачкою ОСОБА_2 на день
укладення спірного договору мешкала
за адресою квартири, яка була за
спірним договором передана
відповідачкою ОСОБА_5 в іпотеку, у
світлі положень ч. 4 ст. 29 ЦК України про
місце проживання малолітньої особи
підтверджує відмітка у паспорті її
матері, ОСОБА_2, про реєстрацію
останньої з 29.03.2006р. свого постійного
місця проживання у кв. АДРЕСА_1, а також -
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 26 травня 2005 року про
розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_6,
за яким їх дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишилася проживати з матір'ю (а.с. 40-41).

При цьому районний суд неправильно
застосував норму ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей» (у редакції, що діяла на день
укладення спірного договору іпотеки),
за якою органи опіки та піклування
здійснюють контроль за дотриманням
батьками та особами, які їх замінюють,
житлових прав і охоронюваних законом
інтересів дітей, і вимагає для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти,
попередньої згоди органів опіки та
піклування, якої у даному випадку не
отримувалося. При цьому для
застосування вказаної норми умову про
безпритульність дітей на день
укладення таких правочинів закон не
містить. Навпаки, саме на попередження
безпритульності дітей спрямована
вказана норма закону, на що районний
суд не звернув уваги.

Статтею 18 Закону України «Про
охорону дитинства» встановлено, що
діти - члени сім'ї наймача або власника
житлового приміщення мають право
користування займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем, що
виходячи з системного тлумачення разом
зі статтею 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», яка
без всіх обмежень щодо суб?єктного
складу сторін правочину надає державну
охорону і захист прав та інтересів
дітей під час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна, і вказує на
неприпустимість зменшення або
обмеження прав та інтересів дітей під
час вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень, - діти мають захист
права користування жилим приміщенням
не лише при укладенні правочинів їх
батьками та особами, які їх замінюють, а
й іншими членами їх сімей, до яких
належать й бабусі.

Той факт, що ОСОБА_5, як заінтересована у
отриманні кредиту особа, у своїй заяві
нотаріусу не повідомила про право
користування іпотечним майно своєю
онукою, вказаного висновку не
спростовує, оскільки у світлі
загальних засад цивільного
судочинства про справедливість,
добросовісність і розумність (п. 6 ч. 1
ст. 3 ЦК України) і конституційного
принципу верховенства права (ст. 8
Конституції України) наслідки
зловживання особою своїм правом не
можуть призводити до порушення прав
непричетних до цього осіб.

Наведене свідчить, що при укладенні
спірного договору іпотеки були
порушені вказані норми матеріального
права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною /сторонами/ вимог,
які встановлені частиною 1 - 3, 5 та 6 ст. 203
ЦК України, у тому числі про те, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства.

Що стосується заяви банку про
застосування наслідків спливу
позовної давності, то оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 261 ЦК України у
разі порушення цивільного права або
інтересу неповнолітньої особи позовна
давність починається від дня
досягнення нею повноліття, то у даному
випадку цей строк, з огляду на її
неповнолітній вік на день звернення до
суду з позовом в її інтересах, ще не
почав спливати і тому не міг бути
пропущений.

Таким чином, оскільки районний суд не
взяв до уваги докази про наявність у
неповнолітньої дитини ОСОБА_4 - онуки
ОСОБА_5, яка в силу спільного тривалого
проживання разом зі своєю матір'ю,
ОСОБА_2, донькою ОСОБА_5, була членом
сім?ї іпотекодавця, права користування
квартирою-предметом іпотеки, а також -
про відсутність попередньої згоди
органу опіки і піклування на укладення
спірного договору іпотеки, що порушує
передбачену у ст. 12 закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» вимогу
про наявність такої згоди, то з
передбачених п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підстав судова колегія
апеляційного суду скасовує рішення
районного суду і ухвалю нове рішення
про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
апеляційний суд відшкодовує з банку на
користь позивачки понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1,
2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК
України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 23 вересня 2013 року
скасувати.

Позов ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати укладений між Публічним
акціонерним товариством "ОТП Банк" і
ОСОБА_5 договір іпотеки № PM-SME 702/41/2008 від
13.02.2008 року недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк" на користь ОСОБА_2
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 114,70 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя :

Судді колегії :