УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2014 р.Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ластовки Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву відповідача
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14 листопада 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування квартирою,
визнання права, примусове виконання
обов»язку в натурі та зобов»язання,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 квітня 2014
року частково задоволено позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення порядку користування
квартирою, визнання права, примусове
виконання обов»язку в натурі та
зобов»язання.

До Дніпровського районного суду м.
Києва від відповідачки ОСОБА_1
надійшла заява від 28 травня 2014 року про
перегляд заочного рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23 квітня 2014 р.

В обґрунтування заяви про перегляд
заочного рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 23.04.2014 року
заявник посилається на те, що вона
належним чином не була повідомлена про
день, час та місце судового розгляду
справи.

В сторони не з»явилися, однак їх неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 квітня 2014
року задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Заочне провадження є однією з гарантій
позивачеві від зловживання
відповідачем процесуальними правами,
усунення причин затягування процесу,
дотримання судами строків розгляду
справи.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач
протягом всього строку розгляду справи
повідомлялася належним чином про час
та місце її розгляду у порядку
встановленому чинним ЦПК України, але в
судові засідання не з'являлася,
повістки про розгляд справи не
отримувала, що стало підставою для
ухваленням судом заочного рішення.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що
скасування заочного рішення судом, що
його ухвалив, можливе у випадку
встановлення судом двох обставин:
відповідач не з'явився в судове
засідання, в якому ухвалено заочне
рішення, та не повідомив про причини
неявки з поважних причин; докази, на які
він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи. Даної позиції дотримується й
Верховний Суд України, що
підтверджується узагальненням
Верховного Суду України «Практика
ухвалення та перегляду судами заочних
рішень у цивільних справах».

З огляду на викладене, суд не приймає до
уваги твердження заявника про те, що
судом у її відсутність дана справа
була розглянута, оскільки через
неодноразову неявку відповідачів
підряд в судові засідання, які був
належним чином повідомлялися про день
і час розгляду справи, суд мав право
розглянути дану справу та постановити
заочне рішення.

Крім того, з поданої заяви про перегляд
заочного рішення Дніпровського
районного суду м. Києва заявником
ОСОБА_1 не надано належних доказів, які
б мали істотне значення для
правильного вирішення даної справи і
про існування таких доказів в даній
заяві не заявлено.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
скасування заочного рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23 квітня 2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 230, 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування квартирою,
визнання права, примусове виконання
обов»язку в натурі та зобов»язання -
залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя