У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника за довіреністю
ОСОБА_3 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 23 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 16 вересня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
заборгованість в сумі 1 598 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Частково скасовано заходи
забезпечення позову.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 23 січня 2014 року апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
відхилено, рішення Київського
районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 16 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
23 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур