Справа №333/2621/14-ц
Провадження №2/333/1538/14
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2014 року
м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя
у складі:

головуючого -
судді Тучкова
С.С.,

при секретарі
Шелесько Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/2621/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів на
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить суд у
зв'язку з тим, що інший син відповідача
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, досяг повноліття,
збільшити розмір аліментів, стягнутих
за рішенням Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 03.02.2000 року у
розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу
відповідача щомісячно до 1/4 частини, до
досягнення дитиною повноліття.
Добровільно збільшити розмір
аліментів відповідач відмовляється,
тому вона вимушена звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, надав суду заяву, в якій просив
на підставі ч.2 ст.158 Цивільного
процесуального кодексу України
розглядати справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, в якій
просив розглядати справу без його
участі, позов визнав у повному обсязі,
проти збільшення розміру аліментів не
заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно ч.4 ст.174 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_3, виданого
16.11.1999 року Відділом реєстрації актів
громадянського стану
Орджонікідзевського району
м.Запоріжжя, сторони є батьками
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 03.02.2000 року з ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6
частини з усіх видів доходу
відповідача щомісячно, починаючи з
23.12.1999 року до досягнення дитиною
повноліття (а.с.11).

Згідно довідки вих.№2797 від 01.04.2014 року,
виданої Міським комунальним
підприємством «Основаніє» Запорізької
міської ради, встановлено, що дитина
знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_1, проживає разом з нею (а.с.13).

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
при змінні розміру аліментів аліменти
у новому розмірі сплачуються з дня
набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи,
після рішення Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 03.02.2000 року,
матеріальний стан відповідача
покращився, зокрема у зв'язку з тим, що
закінчилось зобов'язання сплачувати
кошти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, в ході судового розгляду справи
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є
батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3
та зобов'язаний утримувати його шляхом
сплати аліментів, розмір яких підлягає
збільшенню.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, а також те, що
відповідач визнав позов повністю, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ґрунтуються на законі,
підтверджуються зібраними у справі
доказами та не порушують прав та
інтересів третіх осіб, тому позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Так як задоволена основна вимога
позивача, яка була звільнена від сплати
судового збору при подачі заяви, з
відповідача повинен бути стягнений в
дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ч.2
ст.27 Конвенції про права дитини, ст.8
Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст. 180-183, 192 СК України,
п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», ст.ст. 4, 10, 11, 174, 209,
212, 214-215, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення
розміру аліментів - задовольнити
повністю.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих
за рішенням Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 03.02.2000 року у
розмірі 1/6 частини заробітку
відповідача щомісячно, починаючи з
23.12.1999 року до досягнення дитиною
повноліття, та стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_2)
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісяця, але не менш, ніж
30% прожиткового мінімуму відповідного
віку дитини, починаючи з дня набрання
цим рішенням законної сили і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1),
судовий збір в дохід держави в розмірі
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С.
Тучков