Дата документу 28.03.2014
справа № 2/320/708/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року.

м.Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді
Ковальової Ю.В.,

при секретарі
Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить стягнути з відповідача
на її користь половину понесених нею
витрат, пов»язаних з реабілітацією
їхньої дитини - інваліда ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3371 грн. 70 коп.;
грошові кошти для придбання предметів,
необхідних дитині у розмірі 3156 грн. 50
коп. та стягувати додаткові кошти,
пов'язані з реабілітацією дитини, у
розмірі 846 гривен щомісячно до 10 січня
2015 року, починаючи з дня пред'явлення
позову.

В позові, уточненому в судовому
засіданні (а.с.69-73), позивачка зазначила,
що з 2005 року знаходилася у фактичних
шлюбних відносинах з відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син -
ОСОБА_3. З відповідачем ОСОБА_3 шлюбні
відносини фактично припинені з
березня 2008 року, і з того часу сторони
мешкають окремо. Позивачка мешкає
разом з сином ОСОБА_3 Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду
від 02 серпня 2013 року стягнуто з
відповідача ОСОБА_3 на користь
позивачки на утримання сина у розмірі
2/5 частини усіх видів доходу, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно і
до його повноліття.

Вказує, що дитина ОСОБА_3 має вроджену
деформацію обох стоп з вираженим
порушенням функції опори і ходьбі, в
зв'язку з чим він визнаний дитиною -
інвалідом. У зв'язку з хворобою сина 07
лютого 2013 року в Інституті патології
хребта та суглобів ім. проф.М.І.Сітенко
у м.Харкові, сину було проведено
хірургічне втручання з корекцією
остаточних деформацій обох стоп. 12
лютого 2013 року дитина була виписана з
лікарні на амбулаторне лікування, та їй
було рекомендовані лікарські
препарати, повторна госпіталізація
через 5 неділь, фіксація стоп в брейсах,
що підтверджується витягом з історії
хвороби від 12.02.2013 року.

Після проведення хірургічного
втручання позивачці з сином було
необхідно з»являтися для контрольних
оглядів до Інституту патології хребта
та суглобів ім. проф.М.І.Сітенко у
м.Харкові, де у 2013 році позивачка разом
з дитиною була 4 рази. Відповідно до
витягів з історії хвороби дитині
рекомендовано проводити кожні 2 місяця
курси -ЛФК, озокеритотерапії, масажі
м'язів спини, ніжних кінцівок, курси
електростимуляції м'язів голенів,
гідромасажні ванни стоп (щодня),
заняття на велотренажері, плавання,
ходьба в спеціальному ортопедичному
взутті та інше. Вартість квитка в
поїзді №82 «Сімферополь - Харків» по
маршруту «Мелітопіль - Харків» в
купейному вагоні складає 165 грн. 19 коп.,
а в зворотному напрямку в поїзді №81
«Харков - Сімферополь» по маршруту
Харків-Мелітополь, складає 193 грн. 60 коп,
вартість дитячого квитка в зазначених
поїздах складає 138 грн. 84 коп., і в
зворотному напрямку - 113 грн.62 коп., що
підтверджується довідками довідкового
бюро ст..Мелітітополь.

Таким чином, позивачкою було
витрачено на проїзд у м.Харків 2445 грн.
Крім того, вартість харчування одного
дня у м.Харкові становить 100 грн., всього
було витрачено позивачкою на її
харчування та харчування дитини за
чотири поїздки 400 грн.

Також, позивачка разом з дитиною з
03.08.2013 року по 31.08.2013 року проходила
реабілітаційний курс в Державному
закладі «Спеціалізований клінічний
санаторій «Орлятко» Міністерства
охорони здоров я України у м.Євпаторія,
на проїзд до якого та обратно було
витрачено 389 грн. 39 коп.

Вказує,що на виконання рекомендацій
лікуючого лікаря з Інституту патології
хребта та суглобів ім. проф.М.І.Сітенко
позивачка придбала необхідні для
реабілітації дитини товари, а саме:

- брейс апарат, вартістю 1800 грн.;

- устілки індувідуальні, кількістю 3 шт.,
вартістю 130 грн. (3х130), усього вартістю 390
грн.

- черевики ортопедичні, вартістю 360 грн.

- капелюх для плавання, вартістю 30 грн.

- ласти «Малютка», вартістю 140 грн.

- сапоги ортопедичні, вартістю 789 грн.

Також зазначила, що наступні товари,
а саме масажер - ванночку для ніг Rowenta
TS8051, вартістю 1539 грн., велосипед
вартістю 515 грн., велотрненажер,
вартістю 2000 грн., були взяті позивачкою
у тимчасове користування для
проведення щоденних процедур та занять
хворому сину, проте в теперішній час
вони повернуті нею, а тому для
продовження курсу реабілітації їх
необхідно придбати.Також дитині
необхідно придбати ортопедичні
черевики в кількості 4 пари на чотири
сезони року (вісна, літо, осінь, зима 2014
р.), вартістю 360 грн. за пару черевиків
вісняно-літнього сезону та 789 грн. за
пару зимових черевик вартістю 789 грн.,
та індивідуальні устілки до черевик ,
кількістю 3 шт., вартістю 130 грн. за штуку
(3х130), усього на суму 2259 грн.(360 х 3 + 789 +130 х
3). Таким чином, позивачці необхідно в
майбутньому понести додаткових витрат
у розмірі 6313 грн. (4054 грн. - вартість
товарів + 2259 грн. - вартість черевик) для
придбання товарів та обуві дитини.

Вказує, що в подальшому, відповідно до
витягів з історії хвороби від 05 вересня
2013 року та 17 січня 2014 року для
реабілітації дитини необхідні заняття
з плавання та проведення курсів масажу
м'язів спини, ніжних кінцівок.

Так, вартість одного заняття з
плавання в басейні в оздоровчому
комплексі «Вітамін» становить 30 грн.
Відвідування басейна в групі
реабілітації 2 раза на тиждень
щомісячно по абонементу становить 176
грн. Всього вартість щорічного курсу
занять з плавання в реабілітаційній
групі становить 2122 грн. (176 грн. х 12
місяців ).

Крім того, вартість одного курсу
массажу складає 1200 гривен (60 грн. -
вартість одного сеансу масажу х 20
(кількість днів курсу). Необхідна
кількість курсів масажів на рік
становить 4 рази, тобто для проведення
курсів массажу дитини на рік необхідно
4800 грн. (1200 грн. х 4)

Також, необхідно пройти в 2014 році - 4
контрольні огляди в Інституті
патології хребта та суглобів ім.
проф.М.І.Сітенко у м.Харкові та пройти
реабілітаційний курс в Державному
закладі «Спеціалізований клінічний
санаторій «Орлятко» Міністерства
охорони здоров я України у м.Євпаторія,
а тому вартість проїздів з дитиною до
лікувального закладу та санаторія та
обратно з урахуванням харчування
становить 3234,39 коп. (2445 грн. - проїзд у
м.Харків + 389 грн. 39 коп. - проїзд у
м.Євпаторія + 400 грн харчування).

Тому щомісячно позивачці потрібно
витрачати додаткових коштів в зв»язку
з хворобою та реабілітацією дитини 846
грн. (2122 грн. + 4800 грн. + 3234,39 коп : 12
місяців)

Вважає, що відповідач ОСОБА_3 повинен
приймати участь у додаткових витратах
на дитину, що викликані його хворобою, а
тому відповідач повинен відшкодувати
їй половину понесених витрат у сумі 3371
грн. 70 коп., (6743 грн. 39 коп. : 2)., та
відшкодувати половину додаткових
витрат до їх понесення у розмірі 3156 грн.
50 коп. ( 6313 : 2). Крім того, щомісячно
повинно бути стягнуто з відповідача на
користь позивачки додаткових витрат у
зв»язку з реабілітацією сина у розмірі
846 грн.

Вказує, що у зв'язку з хворобою сина
на теперішній час вона не працює,
оскільки була змушена звільнитися з
роботи за доглядом за ним до досягнення
чотирнадцятирічного віку.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 наполягала на
позовних вимогах та пояснила, що
відповідачем наприкінці грудня
2012-початку січня 2013 року були передані
їй кошти в розмірі 13000 гривень для
проведення операції сину, яка була
проведена 07 лютого 2013 року, в
подальшому відповідачем не надавалося
матеріальної допомоги дитині, окрім
стягнутих за рішенням суду від 02
серпня 2013 року аліментів, яких
недостатньо для покриття витрат,
пов»язаних з реабілітацією сина.
Пояснила, що позивачкою не збережено
квитків щодо поїздок до м. Харкова і
обратно, оскільки вона гадала, що
відповідачем не буде оспорюватися ці
витрати.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, пояснив, що наприкінці
грудня 2012-початку січня 2013 року ним
були передані позивачці кошти в
розмірі 13000 гривень для проведення
операції сину, яка була проведена 07
лютого 2013 року, вважає що цієї суми
достатньо для покриття половини
витрат, якими аргументує позов
позивачка. Зазначив, що з 20 серпня 2013
року не працює, перебуває на обліку в
Центрі зайнятості і отримує допомогу
по безробіттю у розмірі 544 грн., з яких 385
грн. сплачує аліментів на користь
позивачки, а відтак не має матеріальної
можливості надавати допомогу сину.
Вказав, що на його утриманні
знаходиться матір-пенсіонерка, при
цьому пояснивши, що, оскільки його
дохід є дуже малим, то зараз саме він
знаходиться на утриманні матері, яка
отримує пенсію, при цьому надаючи їй
фізичну допомогу. Зазначив, що
рекомендації лікаря, якими
аргументується позов не є
обов»язковими для виконання, а лише
рекомендованими. Представник
відповідача ОСОБА_6 вважає, що позов не
підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2
не має можливості надавати
матеріальну допомогу синові, також
вважає витрати позивачки, зазначені у
позові не підтвердженими належними
доказами.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 185 СК передбачено, що батьки
зобов"язані брати участь у додаткових
витратах на дитину що викликані
особливими обставинами ( розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом).

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

В судовому засіданні встановлено, що
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2
та ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, виданим відділом РАЦС по місту
Мелітополю Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області./а.с.4/.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду від 02 серпня 2013
року стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивачки на утримання сина -
ОСОБА_3 у розмірі 2/5 частини усіх видів
доходу, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно і до його повноліття /а.с.6,
53-54/.

Дитина проживає разом з матір'ю за
адресою АДРЕСА_1, про що в матеріалах
справи є довідка ТОВ «Житломасив»
/а.с.7/.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4,
ОСОБА_3 має статус дитини- інваліда,
прзначено державну соціальну допомогу
в розмірі 894,00 грн../а.с.5/.

Згідно витягу з історії хвороби
клініки дитячої ортопедії Інституту
патології хребта та суглобів ім.
проф.М.І.Сітенко у м.Харкові від 12
лютого 2013 року ОСОБА_3 встановлено
діагноз - вроджена еквино-поло-варусна
деформація обох стоп та 07 лютого 2013
року в Інституті патології хребта та
суглобів ім. проф.М.І.Сітенко у м.Харків
йому проведено хірургічне втручання з
корекцією остаточних деформацій обох
стоп. 12 лютого 2013 року дитина була
виписана з лікарні на амбулаторне
лікування та їй було рекомендовані
лікарські препарати, повторна
госпіталізація через 5 тижнів, фіксація
стоп в брейсах (а.с.8).

18 березня 2013 року ОСОБА_3 був
проведений контрольний огляд в
Інституті патології хребта та суглобів
ім. проф.М.І.Сітенко у м.Харкові, дитині
рекомендовано проводити ЛФК, курси
озокеритотерапії, 3-4 тижні- масаж м'язів
спини, ніжних кінцівок, курси
електростимуляції м'язів голенів,
гідромасажні ванни стоп (щодня), та інше
(а.с.9).

19 квітня 2013 року і 05 вересня 2013 року
ОСОБА_1 із сином знову були на
контрольному огляді в Інституті
патології хребта та суглобів м.Харків.
Відповідно до витягів з історії
хвороби дитині рекомендовано
проводити курси ЛФК, озокеритотерапії,
кожні 2,5-3 місяці масаж м'язів спини,
ягодиць, ніжних кінцівок, курси
електростимуляції м'язів голенів,
гідромасажні ванни стоп (щодня),
заняття на велотренажері, плавання,
ходьба в спеціальному ортопедичному
взутті та інше (а.с.10-11).

Вартість квитка в поїзді №82
«Сімферополь - Харків» по маршруту
«Мелітополь - Харків» в купейному
вагоні складає 165 грн. 19 коп., а в
зворотному напрямку в поїзді №81
«Харків - Сімферополь» по маршруту
Харків-Мелітополь, складає 193 грн. 60 коп,
що підтверджується довідкою
довідкового бюро ст.Мелітополь (а.с.14).

Вартість дитячого квитка у вказаних
поїздах складає 138 грн. 84 коп., і в
зворотному напрямку-113 грн.62 коп., що
підтверджується довідкою довідкового
бюро ст..Мелітополь(а.с.13).

Таким чином, позивачкою доведено
4-разове відвідування з дитиною
Інституту патології хребта та суглобів
ім. проф.М.І.Сітенко у м.Харкові в 2013
році та вартість проїзду до даного
медичного закладу та обратно на суму 2445
грн.

Суд вважає доводи відповідача
стосовно не підтвердження фактів
відвідування позивачкою вказаного
медичного закладу необґрунтованими,
оскільки у витягах з історії хвороби
чітко вказано про знаходження хворої
дитини у закладі у строки,
рекомендовані як контрольні.

Однак, суд знаходить недоведеними та
непідтвердженими жодними доказами
позивачкою обставини щодо вартості
харчування у м.Харкові за чотири
поїздки на суму 400 грн.

Також згідно виписки з медичної
карти амбулаторного хворого від 31
серпня 2013 року позивачка разом з
дитиною з 03.08.2013 року по 31.08.2013 року
проходила реабілітаційний курс в
Державному закладі «Спеціалізований
клінічний санаторій «Орлятко»
Міністерства охорони здоров я України
у м.Євпаторія (а.с.12) за державні кошти,
як було пояснено представником
позивачки у судовому засіданні. Але
вартість проїзду до санаторію та у
зворотному напрямку була проведена за
власні кошти позивачкою. Так, вартість
дитячого квитка в поїзді №17 «Москва
-Євпаторія»» від стації Мелітополь до
станції Євпаторія у купейному вагоні
складає 62 грн.54 коп., а в зворотному
напрямку в поїзді №68
«Євпаторія-Москва»» по маршруту
Євпаторія-Мелітополь, складає 89 грн.05
коп, вартість дорослого квитка у тому ж
напрямку складає 118 грн.90 коп., що
підтверджується довідками довідкового
бюро ст..Мелітітополь (а.с.15-16). Таким
чином, позивачкою на проїзд до
оздоровчого закладу у м.Євпаторія та
обратно було витрачено 389 грн. 39 коп.

Крім того, на виконання
рекомендацій лікуючого лікаря з
Інституту патології хребта та суглобів
ім. проф.М.І.Сітенко згідно
вищедосліджених виписок з історії
хвороби позивачкою придбано необхідні
для реабілітації дитини товари на суму
1539 грн., а саме:

- устілки індувідуальні, кількістю 3 шт.,
вартістю 130 грн. (3х130), усього вартістю 390
грн.

- черевики ортопедичні, вартістю 360 грн.

- сапоги ортопедичні, вартістю 789 грн.,
що підтверджується відповідними
товарними чеками, квитанціями,
рахунком-фактурою за
вересень-листопад 2013 року (а.с.19-22, 26-27).

Разом з тим, позивачкою не доведено
належними доказами факт придбання нею
та вартість наступних товарів:

брейс апарату, вартістю 1800 грн.;

- капелюха для плавання, вартістю 30 грн.

- ластів «Малютка», вартістю 140 грн.

В наданих документах ( накладній від
13.11.2013 року, рахунку від 10.10.2013 року,
витягу з відповідного сайту щодо брейс
апарату ) (а.с.18,23,24) відсутні дані кому
відпущено товар, відсутні документи,
підтверджуючі сплату за них коштів,
отримання позивачкою брейс апарату) .

Стосовно товарів, а саме масажера -
ванночки для ніг Rowenta TS8051, вартістю 1539
грн., велосипеда, вартістю 515 грн.,
велотрененажера, вартістю 2000 грн., суд
приходить до висновку, що згідно
рекомендаціям лікаря ці товари
необхідні дитини для реабілітації, їх
вартість вважає доведеною позивачкою
відповідними рахунками(а.с.24,25.28).

Також цілком зрозумілими,
обґрунтованими рекомендаціями лікаря,
зазначеними у виписках з історій
хвороб, вартість яких підтверджено
відповідними рахунками(а.с.19-22) є
необхідніть придбання дитині
ортопедичних черевиків в кількості 4
пари на чотири сезони року (вісна, літо,
осінь, зима 2014 р.), вартістю 360 грн. за
пару черевиків вісняно-літнього сезону
та 789 грн. за пару зимових черевик
вартістю 789 грн., та індивідуальних
устілок до черевиків , кількістю 3 шт.,
вартістю 130 грн. за штуку (3х130), усього на
суму 2259 грн.(360 х 3 + 789 +130 х 3).

Що стосується витрат на проходження
курсів масажу м'язів спини, ягодиць,
ніжних кінцівок та плавання суд вважає
дані вимоги недоведеними позивачкою з
наступних підстав.

Позивачка посилається на
рекомендації, зазначені у витягах з
історії хвороби від 05 вересня 2013 року
та 17 січня 2014 року, згідно яких для
реабілітації дитини рекомендовано
заняття з плавання та кожні 2,5-3 місяця
по 3-4 тижні курси масажу м'язів спини,
ягодиць, ніжних кінцівок. Зазначає
вартість щорічного курсу занять з
плавання в реабілітаційній групі на 2014
рік у 2122 грн.; вартість 4 (як зазначено в
позові) курсів масажу на 2014 рік у 1200
гривен (60 грн. - вартість одного сеансу
масажу х 20 (кількість днів курсу).

Однак, слід зазначити, що у
рекомендаціях не зазначено період, на
який рекомендовано дані заходи,
натомість у рекомендаціях від 17 січня
2014 року вказано про необхідність
контрольної явки через 2-2,5 місяці, що
не дозволяє однозначно стверджувати
про рекомендування і в подальшому, а
саме- до кінця 2014 року вказаних
процедур. Крім того, курси масажу
рекомендовано проводити кожні 2,5-3
місяця по 3-4 тижні. Однак, станом на 28
березня 2014 року жодного доказу, що
дитина відвідує курси масажу
позивачкою не надано, методом простих
арифметичних розрахунків кількість
курсів масажу з урахуванням вказаної
періодичності у 2014 році буде становити
не більше 3-х. Аналогічно щодо
відвідування дитиною занять з плавання
позивачкою не надано жодного доказу
станом на 28 березня 2014 року. Приймаючи
до уваги, що позивачкою ставиться
питання про стягнення вказаних витрат
щомісячно з січня 2014 року по грудень 2014
року, враховуючи вищевикладене, суд
вважає позовні вимоги в цій частині
недоведеними.

Також, зазначення позивачкою
необхідності проходження в 2014 році 4-х
контрольних оглядів в Інституті
патології хребта та суглобів ім.
проф.М.І.Сітенко у м.Харкові та
проходження реабілітаційного курсу в
Державному закладі «Спеціалізований
клінічний санаторій «Орлятко»
Міністерства охорони здоров я України
у м.Євпаторія, ( з відповідною вартістю
проїзду до закладів і обратно та
харчуванням) суд вважає припущеннями
позивачки, які не є доведеними
належними доказами, за виключенням
проходження 2-х контрольних оглядів 17
січня 2014 року та через 2-2,5 місяців після
17 січня 2014 року (що підтверджується
відповідним витягом з історії хвороби
(а.с.42). Таким чином, з урахуванням
вищедосліджуваних довідок
довідкового бюро ст.Мелітополь щодо
вартості проїзду (а.с.13-14) суд вважає
доведеними витрати позивачки, в тому
числі на майбутнє, на суму 1222,50грн.

Також необхідно зазначити, що
позивачка не позбавлена права
звернутися до суду з позовом про
стягнення додаткових витрат після їх
фактичного понесення згідно ст..185
Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні також
встановлено, що позивачка-ОСОБА_1 19
березня 2013 року звільнена з посади
бухгалтера
адміністративно-господарського
відділу Мелітопольського
відокремленого підрозділу ДУ
«Запорізький обласний лабораторний
Центр Держсанепідслжби України у
зв'язку із доглядом за дитиною до
досягнення нею чотирнадцятирічного
віку, з 29 березня 2013 року перебуває на
обліку як безробітна в
Мелітопольському міському центрі
зайнятості(а.с.75-76).

Відповідач ОСОБА_3 з 20 серпня 2013 року
звільнений з посади директора КП
«ПВАПБ» Мелітопольської міської ради
та перебуває на обліку як безробітний в
Мелітопольському міському центрі
зайнятості з 28 серпня 2013 року і отримує
допомогу по безробіттю у розмірі 544
грн., з яких 385 грн. сплачує аліментів на
користь позивачки(а.с.77, 83).

Аналіз ст.185 СК України свідчить про
те, що участь у додаткових витратах на
дитину є не правом, а обов'язком, в
даному випадку, батька незалежно від
сплати ним аліментів, і закон не
передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах, а обставини, що мають істотне
значення, враховуються лише при
визначенні судом розміру участі одного
з батьків у додаткових витратах на
дитину в разі виникнення спору.

Всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України,
відповідач не довів про наявність
обставин, які мають істотне значення і
повинні враховуватися судом при
звільненні його від сплати зазначених
додаткових витрат. Відповідач є
чоловіком працездатного віку,
зобов»язаний прикласти максимум
зусиль (в тому числі працевлаштуватися)
для забезпечення можливості своїй
хворій дитині-інваліду в повній мірі
пройти призначений реабілітаційний
курс після операції. Судом враховано,
що ОСОБА_3 не має інших неповнолітніх
дітей, він не обтяжений стягненням по
виконавчим документам, окрім стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_3, яких
недостатньо для проходження ним
реабілітації. Твердження відповідача
щодо необов»язковості для виконання
лікарських рекомендацій суд вважає
необґрунтованими, оскільки суперечать
здоровому глузду. Суд не приймає також
до уваги довідку про знаходження на
утриманні відповідача його
матері-пенсіонерки(а.с.49-50), оскільки в
судовому засіданні самим відповідачем
спростовано цей факт, пояснено, що
утримання зводиться до надання
відповідачем матері фізичної допомоги.

Таким чином, оскільки батьки несуть
рівні права по утриманню дитини, суд
дійшов висновку про стягнення з
відповідача на користь позивачки
половину понесених нею і документально
підтверджених витрат та витрат на
майбутнє.

При цьому, суд враховує, що
відповідачем наприкінці грудня 2012-на
початку січня 2013 року були передані
позивачці кошти в розмірі 13000 гривень
для проведення операції сину(що
визнається сторонами), яка була
проведена 07 лютого 2013 року і уз в»язку
з цим не вбачає підстав для задоволення
позовної вимоги щодо стягнення витрат
з відповідача з оплати проїзду до
Інституту патології хребта та суглобів
ім. проф.М.І.Сітенко у м. Харкові та
обратно у січні-лютому 2013 року для
проведення операції в розмірі 611,25 грн.

Суд не приймає до уваги показання
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9,
оскільки вони зводяться до того, що
відповідачем були передані позивачці
кошти в розмірі 13000 гривень для
проведення операції сину, що
визнається сторонами. Також свідками
зазначено, що їм відомо про проблеми зі
здоров»ям дитини, але щодо
необхідності придбання конкретних
товарів чи проведення лікування йому
деталі їм невідомі, більшість фактів їм
відомо зі слів відповідача чи
позивачки.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача половину
додаткових витрат, понесених
позивачкою у зв»язку з реабілітацією
дитини - інваліда ОСОБА_3 у розмірі 2186,70
грн.; для придбання предметів
необхідних дитині - інваліду та оплати
вартості проїзду до Інституту
патології хребта та суглобів ім.
проф.М.І.Сітенко та обратно в розмірі
3462,13 грн., а всього - 5648,83 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України
суд стягує з відповідача на користь
держави судовий збір в розмірі 82,82 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 59-60, 209, 212, 214, 215,
88 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 185,
СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину,-
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Мелітополя Запорізької
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, мешкає: АДРЕСА_1 додаткові
витрати, понесені у зв»язку із
реабілітацією сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
в розмірі 5648 (п»ять тисяч шістсот сорок
вісім) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Мелітополя Запорізької
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 судовий збір у сумі 82
(вісімдесят дві) гривні 82 копійки на
користь держави.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Ю.В. Ковальова