Справа № 254/1388/13-ц
Провадження № 4с/254/13/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька у складі:

Головуючого – судді:
Данилів С.В.

за
секретаря:
Міхальченко Г.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
скаргу Державного підприємства
«Регіональні електричні мережі» про
визнання дій державного виконавця ВДВС
Будьоннівського РУЮ м. Донецьку ОСОБА_1
протиправними, скасування постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачу від 31 грудня 2013 року та
відновлення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство
«Регіональні електричні мережі»
звернулося до суду зі скаргою на дії
державного виконавця ВДВС
Будьоннівського РУЮ м. Донецьку ОСОБА_1
протиправними.

Скаржник вказує, що згідно судового
наказу № 2-н-1260, виданого
Будьоннівським районним судом м.
Донецька 26 січня 2011 року з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 стягнуто на користь ДП
«Регіональні електричні мережі»
заборгованість за спожиту
електроенергію у сумі 670 грн. 90 коп.
Вищезазначений судовий наказ набрав
законної сили 23 лютого 2011 року, на
підставі чого було видано виконавчі
листи.

Скаржник зазначає, що 14 лютого 2014 року
ним було отримано постанову ВП № 40364522
від 31 грудня 2013 року про повернення
виконавчого документа № 2-н-1260
стягувачу, оскільки неможливо
встановити місце роботи боржника,
номера рахунків та накласти арешт на
майно боржника, так як відсутній ІПН
боржника.

Скаржник ДФ ДП «Регіональні електричні
мережі» не погоджується із
вищевказаною постановою державного
виконавця та вважає її неправомірною і
необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів з примусового виконання
рішень, встановлені цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому - права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб
(ст. 7 Закону України «Про виконавче
провадження». При цьому з постанови
державного виконавця про повернення
виконавчого документа не вбачається,
що останній звертався до органів
місцевого самоврядування (управління
земельних ресурсів Донецької
міськради) на предмет реєстрації за
боржником земельних ділянок і т.п.
Тільки в такому випадку, виконавчі дії
можна вважати повними.

Також скаржник звертає увагу суду на
те, що вимога про наявність у
виконавчому документі
ідентифікаційного номера боржника
була внесена до Закону України «Про
виконавче провадження» 04 липня 2012 року
згідно із Законом України № 5037-VI від 04
липня 2012 року «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
вдосконалення та спрощення процедури
державної реєстрації земельних
ділянок та речових прав на нерухоме
майно». Відтак, на час розгляду
цивільної справи і після вступу
рішення в законну силу, вимоги про
внесення персональних даних про
боржників законодавцем передбачено не
було.

Скаржник вказує, що згідно із ст. 373 ЦПК
України, державному виконавцю надано
право за наявності певних обставин
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

З огляду на вищенаведене, скаржник
просить суд скасувати постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу від 31 грудня 2013 року та
зобов’язати державного виконавця ВДВС
Будьоннівського РУЮ м. Донецька
прийняти судовий наказ № 2-н-1260 та
відкрити виконавче провадження.

В судове засідання представник ДФ ДП
«Регіональні електричні мережі» та
державний виконавець ВДВС
Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку
ОСОБА_5 не з'явились, про день та час
розгляду скарги повідомлені належним
чином, через канцелярію суду надали
зави про розгляд скарги у їх
відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦПК України, суд
вважає за можливе провести розгляд
справи на підставі наявних доказів за
відсутності представників ДФ ДП
«Регіональні електричні мережі» та
ВДВС Будьоннівського РУЮ у м. Донецьку.

Дослідивши дійсні обставини справи,
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. При цьому, скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ, що відповідає
положенням ч.2 ст. 384 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених законом,
здійснювати необхідні міри для
своєчасного і повного виконання
рішення способом і в порядку,
передбаченому виконавчим документом.

Судом встановлено, що 23 лютого 2011 року
Будьоннівським районним судом м.
Донецька було видано виконавчий лист
на підставі судового наказ № 2-н-1260 від
26 січня 2011 року про солідарне стягнення
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ДФ
ДП «Регіональні електричні мережі»
заборгованості за спожиту
електроенергію в сумі 670 грн. 90 коп. та
судового збору в сумі 25 грн. 50 коп.

Вищезазначений виконавчий лист було
звернуто стягувачем до виконання до
Відділу державної виконавчої служби
Будьоннівського районного управління
юстиції м. Донецька.

З матеріалів справи вбачається, що 31
грудня 2013 року державним виконавцем
Цвєтковою Н.О. було винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», в обґрунтування якої
вказано, що згідно довідки ВРЕР № 3
рухомого майна за боржником не
зареєстровано; згідно відповіді УПФУ у
Будьоннівському районі м. Донецька
боржник пенсію не отримує; у
виконавчому документі відсутній ІНН
боржника, що унеможливлює встановити
місце праці, номери рахунків у
фінансових установах та унеможливлює
накладення арешту на майно боржника.
Також вказано, якщо сума, що підлягає
стягненню, не перевищує 10 розмірів
мінімальної заробітної плати,
звернення стягнення на житло боржника
не здійснюється згідно ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження».
Майно, на яке можливо звернути
стягнення, відсутнє.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Судом встановлено, що державним
виконавцем не було виконані усі дії,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» щодо розшуку
майна боржника, на яке можна було б
звернути стягнення за місцем його
проживання, зокрема останній із
відповідним поданням про надання
дозволу на примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника до
суд не звертався, не вжив дієвих
заходів щодо виявлення місця роботи
боржника, а відтак передчасно дійшов
висновку про відсутність майна
боржника, на яке можна було б звернути
стягнення.

З огляду на вищенаведене у державного
виконавця були відсутні визначені п. 2
ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» підстави для повернення
виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність
неправомірними і зобов'язує
державного виконавця або іншу посадову
особу державної виконавчої служби
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

Оскільки скарга на постанову
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачу є
обґрунтованою, таку в цій частині слід
задовольнити та постанову слід
визнати незаконною та скасувати.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби, або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Відновлення виконавчого провадження є
визначеним законом наслідком
скасування постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу і на
теперішній час відсутні дії, рішення чи
бездіяльність державного виконавця
стосовно виконання вимог ч. 1 ст. 51
Закону України «Про виконавче
провадження», які могли б бути
перевірені судом на їх правомірність.

Відтак, у задоволені вимоги скаржника
про зобов’язання державного виконавця
ВДВС Будьоннівського РУЮ м. Донецька
прийняти судовий наказ № 2-н-1260 та
відкрити виконавче провадження слід
відмовити, оскільки права чи свободи
заявника в цій частині на час розгляду
скарги в суді не порушені, а тому не
підлягають судовому захисту.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд,
–

У Х В А Л И В:

скаргу Державного підприємства
«Регіональні електричні мережі» про
визнання дій державного виконавця ВДВС
Будьоннівського РУЮ м. Донецьку ОСОБА_1
протиправними, скасування постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачу від 31 грудня 2013 року та
відновлення виконавчого провадження
задовольнити частково.

Постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Будьоннівського районного управління
юстиції м. Донецька ОСОБА_5 від 31 грудня
2013 року про повернення виконавчого
документа стягувачу (виконавче
провадження ВП № 40364522) визнати
неправомірною та скасувати.

У задоволенні скарги в частині
відновлення виконавчого провадження -
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано до апеляційного суду
Донецького області через
Будьоннівський районний суд м.
Донецька протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня її отримання.

Суддя Будьоннівського

районного суду м.
Донецька
С.В.
Данилів