Справа № 392/687/14-ц
Провадження № 2/392/293/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Маловисківський районний суд
Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді
Березія Ю.А.,

при секретарі
Васильєвій В.М.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мала Виска справу за
позовом ОСОБА_2 до Хмелівської
сільської ради Маловисківського
району Кіровоградської області про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності в порядку
спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду,
вимагаючи встановити факт прийняття
спадщини та визнати за ним право
власності у порядку спадкування на
земельну ділянку площею 4,4 га, яка
розташована на території Хмелівської
сільської ради і належить померлій
ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю
серії КР № 1838, виданого 8.12.1999 року.

Позивач зазначив, що після смерті
його матері ОСОБА_3 відкрилася
спадщина, яка складається із земельної
ділянки загальною площею 4,4 га. для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Хмелівської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області та належала
померлій на підставі Державного акту
на право приватної власності на землю
від 8.12.1999 року серії КР № 1838.

07 березня 2014 року державним
нотаріусом було відмовлено позивачеві
у видачі Свідоцтва про право на
спадщину, з посиланням на те, що
позивача надав пошкоджений оригінал
правовстановлюючого документу на
спадкову земельну ділянку, тому,
позивач змушений звернутися до суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів на підставі статей
1225, 1268 та 1269 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав пред'явлений позов,
посилаючись на вищевикладені
обставини.

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що дійсно
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

Після її смерті відкрилась
спадщина на земельну ділянку № НОМЕР_1
площею 4,40 га, яка розташована на
території Хмелівської сільської ради,
що підтверджується копією державного
акту на право приватної власності на
землю серії КР № 1838, що підтверджується
його копією.

7 березня 2014 року державний
нотаріус відмовила позивачеві ОСОБА_2 у
видачі Свідоцтва про право на спадщину,
на земельну ділянку, що належала
померлій ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що у
спадкоємця пошкоджений оригінал
правовстановлюючого документу на
спадкову земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду
жодного належного і допустимого доказу
про те, що на час відкриття спадщини він
постійно проживав разом із
спадкодавцем ОСОБА_3 і таким чином
порушив обов'язок, передбачений ч. 1 ст.
60 ЦПК України, відповідно якого кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В першому пункті прохальної
частини позовної заяви ОСОБА_2 вимагає
визнати факт прийняття спадщини, яка
складається із земельної ділянки
загальною площею 4,4 га, яка належала
померлій ОСОБА_3, що є неналежним
способом захисту, оскільки спадкові
відносини регулюються ЦК України,
законами України: від 2 вересня 1993 року
№ 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005
року № 2709-IV «Про міжнародне приватне
право», іншими законами, а також
прийнятими відповідно до них
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом, тощо.

Таким чином, після 1 січня 2004 року,
у разі, якщо виникнення права на
спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення факту
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, тощо.

Тому, суд не має законних підстав
для визнання факту прийняття спадщини,
враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, також, вважає неправомірними
і вимоги позивача про визнання права
власності на спірну земельну ділянку в
порядку спадкування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Позивач стверджує, що
спадкодавець ОСОБА_3 за життя, на
випадок смерті, заповіт не складала і
він є єдиним спадкоємцем першої черги
за законом.

Крім того, позивач вважає, що він
фактично прийняв спадщину.

Між тим, позивач не надав в
розпорядження суду належні і допустимі
докази, які вказують на те, що він
прийняв спадщину після смерті матері
ОСОБА_3, тому суд не має законних
підстав для задоволення пред'явленого
позову.

Керуючись ст.ст. 328, 1268 ЦК України,
ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

ОСОБА_2 відмовити в задоволенні
позову до Хмелівської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності в порядку
спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається
протягом 10 днів від дня отримання копії
рішення.

Головуючий

суддя