Справа №345/255/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Д О Д А Т К О В Е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2014 р.
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді
Гриніва М.А.

секретаря
Ониськіва О.Г.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Калуш справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,
суд-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про
винесення додаткового рішення, так як
судом при постановленні рішення не
вирішено питання про судові витрати, а
саме про стягнення з відповідачки на
користь позивача 5000 грн. витрат по
оплаті правової допомоги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву
підтримав і просить винести додаткове
рішення про стягнення на його користь
із відповідачки ОСОБА_3 витрати по
оплаті правової допомоги.

Представник позивача ОСОБА_2 також
заяву підтримав і пояснив, що ним
зроблено розрахунок по наданню
правової допомоги позивачу по даній
справі, згідно якого ці витрати
становлять 2500 грн, з яких: 400 грн. -
консультаційно-роз'яснювальна робота 2
год.; 600 грн. - написання позовної заяви;
800 грн. - витрати на паливно-мастильні
матеріали для поїздок в м.Рогатин та в
м.Калуш; 200 грн. - добові на харчування; 500
- участь у судових засіданнях.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася і не повідомила суд про
причини неявки.

Суд, вважає, що заява про винесення
додаткового рішення підлягає до
задоволення, виходячи із наступних
підстав:

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Як видно із рішення суду від 25.02.2014 р.
позов задоволено та стягнуто із ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 6000 грн. боргу за
договором позики та 243,60 грн. судового
збору (а.с. 18-19).

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 також
просив стягнути на його користь
витрати на правову допомогу (а.с. 2) і ним
долучено договір від 02.01.2014 р. про
надання правової допомоги адвокатом ЯШ
П.К., згідно якого гонорар визначено в
розмірі 5000 грн. (а.с. 11), а також долучено
розрахункову квитанцію №046484, згідно
якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 02.01.2014 р.
5000 грн.(а.с.10).

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики задоволено
повністю. Однак, як видно із наданого
розрахунку, вартість витрат по наданню
правової допомоги становить не 5000 грн.,
а 2500 грн., тому суд вважає, що з
відповідачки слід стягнути на користь
позивача 2500 грн. судових витрат, які
полягають в оплаті правової допомоги.

На підставі викладеного та керуючись п.
4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд-

р і ш и в:

заяву задовільнити. Стягнути із ОСОБА_3,
ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН
НОМЕР_2, 2500 грн. судових витрат,
понесених на оплату правової допомоги.

Додаткове рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Калуський міськрайонний суд протягом
10-ти днів з часу проголошення.

Г о л о в у ю ч и й: