АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3739/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Рибакова В. В. Доповідач - Гайдук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Міхеєвої В.Ю.,
Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 03 березня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дружини після розірвання
шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
посилалась на те, що вона перебувала з
відповідачем у шлюбі, який було
розірвано у червні 2012 року. В 2007 році їй
було встановлено II групу інвалідності.
Призначеної пенсії недостатньо для
забезпечення необхідними ліками, тому
вона просила стягнути з відповідача
аліменти на її користь у розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку,
щомісячно, на час її інвалідності (а.с.
1-3).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 03 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3
аліменти у розмірі 1/8 частин з усіх
видів його заробітку, щомісячно,
починаючи з 02 грудня 2013 року по 01 грудня
2014 року. Вирішено питання судових
витрат. (а.с. 55-56).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неповне з'ясування
судом обставин у справі, неправильне
застосування судом норм матеріального
права при ухваленні судового рішення, у
зв'язку з чим ставить питання про його
скасування (а.с. 60-62).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, виходив з того, що позивач є
інвалідом II групи, непрацездатна та
потребує матеріальної допомоги на своє
утримання, а відповідач має можливість
надавати таку матеріальну допомогу,
оскільки працює.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували в шлюбі, який
розірвано рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 травня 2012 року (а.с. 21-22).

Згідно наявних у справі письмових
доказів позивач є інвалідом ІІ групи
загального захворювання, яка їй була
встановлена у 2010 році, тобто до
розірвання шлюбу з відповідачем (а.с. 7,
45, 46).

Також, ОСОБА_3 як інвалід II групи
загального захворювання отримує
пенсію, розмір якої за період з вересня
2013 року по лютий 2014 року складає 6129,00
грн., що підтверджується відповідною
довідкою (а.с. 50).

ОСОБА_2 працює столяром в ПП «ВКФ
«Алекс-мебель» і його загальний
нарахований дохід за період з вересня
2013 року по лютий 2014 року, включаючи суму
сплачених позивачу аліментів у розмірі
1033,50 грн., становить 6971,00 грн. (а.с. 48).

Відповідно до пунктів 1-4 ст. 75 СК
України що дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи. Один із подружжя є таким,
що потребує матеріальної допомоги,
якщо заробітна плата, пенсія, доходи
від використання його майна, інші
доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Згідно до ч. 1 та абз.1 ч.2 ст. 75 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа
має право на утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції зазначені правові
норми та встановлені обставини не
врахував, не звернув уваги, що розмір
пенсії позивача станом на грудень 2013
року складає відповідно до довідки
пенсійного фонду 1049 грн., перевищує
розмір прожиткового мінімуму,
встановленого Законом України «Про
державний бюджет на 2014 рік», а також
фактичний розмір доходів відповідача,
заробітна плата, якого станом на
грудень 2013 року складала відповідно до
довідки підприємства - 818,00 грн. (а.с. 33-34,
37-38, 48,50).

Крім того, відповідно до матеріалів
справи, відповідач перебуває
повторному в шлюбі та його дружина,
ОСОБА_4, також є інвалідом та
знаходиться на його утриманні, що не
свідчить про його можливість
сплачувати аліменти (а.с. 23-27).

Таким чином, при ухваленні рішення суд
першої інстанції порушив вимоги
матеріального права і тому, рішення
суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 03
березня 2014 року - скасувати та прийняти
нове, яким ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дружини після
розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: