АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1718/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Фаріна Н.Ю. Доповідач - Дерев'янко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Дерев'янка О.Г.

суддів - Черненкової Л.А.,
Петешенкової Ю.М.

при секретарі - Філіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля»

на рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 08 лютого
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Павлоградвугілля» про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області (далі за
текстом відділення Фонду).

В обґрунтування позову позивач
зазначив що за час роботи на
підприємствах вугільної промисловості
в підземних, шкідливих умовах отримав
дві виробничі травми у 1976 році та в 1988
році.

06 червня 2007 року йому було встановлено
80% стійкої втрати професійної
працездатності.

Посилаючись на викладене у позові
ОСОБА_2 просив стягнути з відділення
Фонду моральну шкоду 80 000 грн.(а.с.3-5)

Ухвалою Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 21.11. 2012
року суд першої інстанції замінив
відділення Фонду на ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля». (а.с.53)

Рішенням Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 08 лютого
2013 року задоволено частково позов
ОСОБА_2 до ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» про відшкодування
моральної шкоди. Стягнуто із ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди 8000 гривень.(а.с.85-88)

Рішенням апеляційного суду від 24.04.2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог відмовлено з підстав
пропуску строку позовної давності.
(а.с.120-121)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06.11.2013 року
рішення апеляційного суду скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції. (а.с.149-154)

В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» ставить питання
про скасування рішення суду, та
постановлення нового рішення про
відмову в задоволенні позову, оскільки
суд не врахував всі обставини у справі,
та неправильно застосував норми
матеріального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Посилаючись на вимоги ст. 1167 ЦК України,
ч. 2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», рішення
Конституційного Суду України від 8
жовтня 2008 року № 20-рп/2008 суд вказав на
обов'язок відповідача відшкодувати
завдану моральну шкоду у розмірі 8 000
грн., посилаючись на те, що страховий
випадок із позивачем настав 06.06.2007 року.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна.

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_2 працював на підприємстві ПАТ
«ДТЕК «Павлоградвугілля» із 30.04.1968
року до 29.04.1993 року, що підтверджується
копією трудової книжки. (а.с.14-17)

За час роботи на підприємстві позивач
05.08.1976 року отримав виробничу травму,
згідно акту Н-1 № 47 від 06.08.1976 року. Крім
того, позивач 08.12.1988 року отримав
виробничу травму, згідно акту Н-1 № 8 від
09.12.1988 року.(а.с.11-12, 34-35)

31.08.1994 року ОСОБА_2 було встановлено
втрату професійної працездатності у
розмірі 15% по виробничій травмі 05.08.1976
року, та 10 % по травмі 08.12.1988 року, що
підтверджується копією довідки
МСЕК.(а.с.72,73)

В наступних роках (23.12.1999 р, 16.01.2002 р.,)
висновками МСЕК позивачу повторно
встановлювалася втрата професійної
працездатності у різних розмірах, а
висновком МСЕК від 06.06.2007 року ОСОБА_2
встановлено 80% втрати професійної
працездатності, зокрема 65% по травмі
08.12.1988 року, та 15% по травмі 05.08.1976 року та
визнано інвалідом другої групи
безстроково. (а.с.8,6,7)

На час виникнення спірних
правовідносин можливість
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним із виконанням ним
трудових обов'язків, за рахунок
роботодавця на підставі рішення суду
передбачалося п. 11 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним із виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.06.1993 року № 472 (далі за текстом
Правил) та ст.. 12 Закону України «Про
охорону праці), якими передбачалось
відшкодування власником моральної
шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я
працівника.

Відповідно до п. 11 Правил, (в редакції що
діяла саме на час виникнення
правовідносин та встановлення МСЕК
31.08.1994 р. втрати працездатності),
моральна шкода відшкодовується за
заявою потерпілого про характер
моральної шкоди чи висновком медичних
органів у вигляді одноразової грошової
виплати або в іншій матеріальній формі,
розмір якої визначається в кожному
конкретному випадку на підставі:
домовленості сторін (власника,
профспілкового органу і потерпілого
або уповноваженої ним особи); рішення
комісії по трудових спорах; рішення
суду. Розмір відшкодування моральної
шкоди не може перевищувати двохсот
мінімальних розмірів заробітної плати
незалежно від інших будь-яких виплат.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції не
застосував закон, який підлягав
застосуванню до спірних правовідносин,
який діяв на момент встановлення
позивачу втрати професійної
працездатності, та прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_2 моральної шкоди у
розмірі 8 000 грн.

Вбачається, що позивач мав право на
відшкодування шкоди по травмі
отриманої 1976 року у розмірі - 120 грн., а
по травмі від 1988 року у розмірі 2550 грн.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає зміні, із
зменшенням суми що підлягає стягненню
з Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Павлоградвугілля» на користь
ОСОБА_2 на відшкодування моральної
шкоди з 8000 грн. до 2500 грн., з відмовою
позивачу у задоволенні іншої частини
вимог.

Доводи апелянта про те, що у позивача
право на відшкодування моральної шкоди
виникло з 14.12.1998 року, тобто первинного
встановлення йому 45% стійкої втрати
працездатності за висновком МСЕК від
14.12.1998 року прийняти не можна, оскільки
як зазначено вище ОСОБА_2 первинно
встановлено втрату працездатності
висновками МСЕК від 31.08.1994 року.

До вимог про відшкодування моральної
шкоди у випадках, передбачених
трудовим законодавством,
застосовується тримісячний строк
звернення до суду) ст.. 233 КЗпП України).
Разом з тим, до інших вимог про
відшкодування моральної шкоди, зокрема
що випливають з порушення особистих
немайнових прав, строки позовної
давності відповідно до ст..83 ЦК УРСР не
застосовуються.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України
позовна давність не поширюється на
вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодження
здоров'я або смертю.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апелянта щодо
пропуску позивачем тримісячного
строку прийняти не можна.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 209,218,307, 309, 316 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» задовольнити
частково.

Рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 08 лютого
2013 року змінити.

Зменшити суму в рахунок відшкодування
моральної шкоди з Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 з
8000 грн. до 2500 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_2
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та протягом двадцяти днів може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді: