Єдиний унікальний номер 225/479/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4435/2014
головуючий в I інстанції Бабенко С.С.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
_______________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

Суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.

при секретарі судового засідання
Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до державного
підприємства «Дзержинськвугілля»,
третя особа відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, стягнення витрат на
поховання, стягнення суми, в якій
подано апеляційні скарги державним
підприємством «Дзержинськвугілля» та
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 02 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися в суд з позовом в якому
просили стягнути з державного
підприємства «Дзержинськвугілля»
/надалі Підприємство/ 200000,00 гривень
моральної шкоди спричиненої в
результаті загибелі їх чоловіка та
батька внаслідок нещасного випадку на
виробництві. Також, посилаючись на
наведені обставини, позивачі просили
стягнути з Підприємства матеріальну
шкоду пов'язану із витратами на
спорудження надгробного пам'ятника у
розмірі 13626,00 гривень, та просили
стягнути з Підприємства матеріальну
шкоду яка складається із добровільно
зібраних коштів для ОСОБА_1,
робітниками Підприємства у розмірі
19545,81 гривен, які підприємство не
передало ОСОБА_1

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 02 квітня 2014 року
позов задоволено частково, стягнуто з
Підприємства на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди по 20000,00 грн., кожному.

В іншій частині позову відмовлено.

З таким рішенням суду не погодилися
позивачі, в апеляційній скарзі останні
просили рішення скасувати та ухвалити
нове яким позов задовольнити повністю,
посилаючись на те, що судом порушено
норми матеріального права, а саме суд
не врахував всіх обставин з приводу
того, що матеріальну шкоду щодо
відшкодування витрат на спорудження
надгробного пам'ятника повинна
відшкодовувати особа з вини якої
стався нещасний випадок, що спричинив
загибель особи. Також суд не врахував
того, що відповідач безпідставно набув
кошти які були зібрані працівниками
Підприємства для матеріальної
допомоги сім'ї загиблого.

Разом з тим, в обґрунтування
апеляційної скарги заявники вказували,
що судом не повно встановлені
обставини, щодо спричинення позивачам
моральної шкоди та суд визначив розмір
відшкодування без врахування всіх
обставин.

Також з таким рішення суду не погодився
відповідач, в апеляційній скарзі
представник останнього просив рішення
скасувати та ухвалити нове яким в
позові відмовити, через порушення норм
матеріального і процесуального права
та неповне з'ясовані обставини у
справі, зокрема, апелянт зазначає, що
позивачами не надано доказів на
підтвердження позову щодо факту
спричинення моральної шкоди, з огляду
на що, підстав для відшкодування
моральної шкоди не було, також відсутні
докази щодо заподіяння моральної шкоди
саме з боку Підприємства позивачам.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивачів та пояснення
представника Підприємства, за
відсутності третьої особи
повідомленої про час та місце судового
розгляду належним чином про, що
свідчить наявна в матеріалах справи
телефонограма, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити за
наступних підстав.

В рішенні, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах
з Підприємством, та під час роботи 06
лютого 2012 року з ним стався нещасний
випадок внаслідок якого останній
загинув, за наслідками якого складено
акт про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом 07 березня 2012 року, та суд
виходив з того, що син та дружина
потерпілого ОСОБА_3 мають право на
виплату моральної шкоди, та діючим на
час виникнення правовідносин
законодавством був передбачений
обов'язок саме Підприємства сплатити
моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційних скарг, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції
вірно визначив матеріальні норми,
якими регулюються спірні
правовідносини та всесторонньо і повно
з'ясував обставини у справі.

Задовольняючи позов, суд керувався
статтями 1167, 1168 Цивільного кодексу
України та обґрунтовано виходив із
того, що моральна шкода, завдана
фізичній особі відшкодовується
незалежно від вини юридичної особи, яка
її завдала якщо шкоди завдано смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки та моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Тобто, виходячи із змісту наведених
норм, суд дійшов обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відшкодування моральної
шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які відповідно
до наданих належних та допустимих
доказів були дружиною та сином
потерпілого ОСОБА_3, які проживали з
останнім однією сім'єю за однією
адресою по день його загибелі
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки /експлуатації устаткування/
при виконанні своїх трудових
обов'язків, тобто суд до спірних
правовідносин застосував належний
закон.

При цьому судом першої інстанції
обґрунтовано враховано, що порушення
прав позивачів саме з боку
Підприємства в судовому засіданні
підтверджено письмовими доказами,
зокрема актом спеціального
розслідування групового нещасного
випадку, із смертельним наслідком, що
стався 06 лютого 2012 року о 22 годині 30
хвилин на Підприємстві /а.с. 24-46/ та
актом № 7 про нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом, в результаті
якого ОСОБА_3 загинув /16-23/, згідно яких
причиною нещасного випадку, що стався є
порушення трудової та виробничої
дисципліни.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Тобто, виходячи із встановлених
обставин та змісту наведених норм, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
відшкодування моральної шкоди
позивачам саме Підприємством, та
врахував при цьому, що винними в тому що
стався нещасний випадок на підставі
належних та допустимих доказів, двох
актів, які не оспорені та містять
достовірну інформацію є в тому числі
посадові особи Підприємства.

Також вирішуючи спір, судом першої
інстанції повно встановлені обставини,
які враховуються для визначення
розміру моральної шкоди та суд дав
оцінку наданим сторонами доказам.

Так, при задоволенні позовних вимог суд
прийняв до уваги, що згідно положень
наведених норм, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди незалежно
від відшкодування майнової шкоди є
одним із способів захисту особистих
немайнових прав та моральна шкода
підлягає відшкодуванню за наявності
факту заподіяння цієї шкоди.

Та розмір грошового відшкодування
моральної шкоди судом визначено з
урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань, а також з
урахуванням інших обставин
встановлених при розгляді справи, які
мають істотне значення, та позивачами і
їх представником також представником
відповідача, в апеляційному суді не
повідомлено жодних інших обставин які
би доповнювали чи спростовували
обставини встановлені судом першої
інстанції.

У зв'язку з наведеним, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що позивачі мають право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
відшкодування визначений судом на
підставі наявних у справі доказів,
виходячи з положень розумності та
справедливості.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, з приводу відшкодування
матеріальної шкоди, оскільки
відповідно до чинного законодавства,
відшкодування шкоди можливе за умови
завдання шкоди майну фізичної особи
через неправомірні дію або
бездіяльність /статті 1166, 1167 ЦК
України/.

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, виходячи із змісту наведених
норм відшкодовує шкоду особа, яка її
завдала.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вірно встановив, що витрати на
виготовлення пам'ятників та огорож
визначається виходячи з їх фактичної
вартості, але не вище граничної
вартості стандартних пам'ятників та
огорож у даній місцевості, та згідно
довідки управління пенсійного фонду
України в м. Дзержинську Донецької
області ОСОБА_1 була виплачена допомога
на поховання. Також суд, відмовляючи у
задоволенні позову щодо стягнення
добровільно зібраних коштів на
допомогу сім'ї загиблого, вірно
встановив, що вказані кошти були
потрачені Підприємством на поховання
ОСОБА_3, та залишок коштів були
виплачені ОСОБА_1

У зв'язку з наведеним, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що позивачі мають право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
відшкодування визначений судом на
підставі наявних у справі доказів та
відповідає принципам розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційні
скарги і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
державного підприємства
«Дзержинськвугілля» відхилити.

Рішення Дзержинського міського
суду Донецької області від 02 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: