У Х В А Л А

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Ананьївської районної ради Одеської
області, голови Ананьївської районної
ради Одеської області Балана Миколи
Олексійовича про визнання незаконними
та скасування розпоряджень та рішень
районної ради, про визнання контракту
дійсним, про визнання неправомірною
бездіяльність по узгодженню питання
виплати винагороди, про поновлення на
посаді, про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
про відшкодування моральної шкоди; за
зустрічним позовом Ананьївської
районної ради Одеської області до
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 12 вересня 2013 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому з
урахуванням уточнень просила визнати
незаконними та скасувати
розпорядження та рішення районної
ради, визнати контракт дійсним,
поновити її на посаді, стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, та відшкодувати моральну
шкоду.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4
зазначала, що вона працювала на посаді
керівника Ананьївського районного
бюро технічної інвентаризації з 11
липня 2001року. Рішенням Ананьївської
районної ради від 24 червня 2011 року № 95-VI
її звільнено з посади начальника
Ананьївського районного бюро
технічної інвентаризації з 24 червня
2011 року на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП
України у зв'язку з достроковим
розірванням контракту. До цього, згідно
з розпорядженням голови Ананьївської
районної ради Одеської області Балана
М.О. від 14 березня 2011 року № 3/К,
затвердженого рішенням Ананьївської
районної ради Одеської області від 15
квітня 2011 року № 85-VI, на підставі
постанови слідчого прокуратури
Ананьївського району Одеської області
Підгорної О.С. «Про відсторонення
обвинуваченого від посади» від 10
березня 2011 року вона була відсторонена
від займаної посади з 14 березня 2011 року
на період проведення досудового
слідства та судового розгляду
порушеної проти неї кримінальної
справи за ч. 2 ст. 382 КК України з
посиланням в розпорядженні на п. 8 ст. 40
КЗпП України.

Вважаючи своє відсторонення та
подальше звільнення безпідставним та
незаконним, а розпорядження та рішення
Ананьївської районної ради Одеської
області такими, що підлягають
скасуванню з поновленням її на посаді
керівника Ананьївського районного
бюро технічної інвентаризації з дати
відсторонення, позивачка просила
поновити строк для звернення до суду та
задовольнити позов.

Рішенням Любашівського районного суду
Одеської області від 12
вересня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4
на роботі на посаді начальника
Ананьївського районного бюро
технічної інвентаризації з 24 червня 2011
року. Стягнуто з Ананьївської районної
ради на користь ОСОБА_4 30 тис. грн в
рахунок відшкодування моральної шкоди
та 751 грн 79 коп. судових витрат. В
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Любашівського районного суду
Одеської області від 12
вересня 2013 року зустрічний позов
Ананьївської районної ради Одеської
області до ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди залишено без розгляду.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 21 листопада 2013 року
рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 12 вересня
2013 року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 до Ананьївської районної
ради Одеської області про поновлення
на роботі на посаді начальника
Ананьївського районного бюро
технічної інвентаризації, стягнення
моральної шкоди та вирішення питання
про судові витрати скасовано та
ухвалено нове рішення, яким відмовлено
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в
цій частині. В іншій частині рішення
місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи рішення суду першої
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4 не
підлягає задоволенню, оскільки
Ананьївська районна рада Одеської
області при звільненні позивачки діяла
у відповідності до наданих їй законом
повноважень, керуючись при цьому
нормами ст. 43 Закону України «Про
місцеве самоврядування» та ст. ст. 36, 46
КЗпП України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 12
вересня 2013 року в нескасованій частині
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник