Номер провадження 22-ц/775/2594/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів: Мальованого Ю.М., Космачевської
Т.В.,

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Донецька
залізниця» на рішення Ворошиловського
районного суду міста Донецька від 13
лютого 2014 по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Донецька залізниця»,
третя особа - виконуючий обов'язки
начальника вагонного депо «Донецьк»
державного підприємства «Донецька
залізниця» Кузнецов Максим Вікторович,
про визнання незаконним наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, в якому зазначив, що 01 вересня
2011 року за трудовим контрактом № 7115,
укладеним між ним та ДП «Донецька
залізниця» в особі вагонного депо
Донецьк ДП «Донецька залізниця»
строком до 31 серпня 2016 року, його було
призначено на посаду начальника
поїзда.

08 жовтня 2013 року згідно наказу № 1222/ОС
позивача було звільнено з роботи по п. 8
ст. 36 КЗпП України з підстав,
передбачених контрактом.

В обґрунтування звільнення з роботи в
цьому наказі вказано - « 22.06.2013р. по ст.
Запоріжжя - 1 допущена затримка поїзду
№ 47 Донецьк-Севастополь (ЛНП ОСОБА_1).
При посадці ревізорів ЦКРУ УЗ по ст.
Запоріжжя - 1 у штабний вагон № 9/16765
поїзду № 47 Донецьк - Севастополь та
пред'явленні посвідчення на перевірку,
а також усного повідомлення начальника
поїзда (пасажирського) ОСОБА_1 про
початок перевірки, той своїми діями
зірвав перевірку поїзду. При цьому
стоп-кран був зірваний 5-7 разів,
внаслідок чого поїзд на ст. Запоріжжя
було затримано з 01 год. 16 хв. до 01 год. 35
хв. На момент перевірки в купе
відпочинку поїзної бригади у штабному
вагоні № 9/16765 було виявлено 4
безквіткових пасажирів».

Позивач відзначив, що викладені у
наказі відомості не є достовірно
встановленими і нічим не
підтверджуються та мають характер
припущень.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1
просив визнати незаконним наказ про
своє звільнення з роботи, поновити його
на роботі на займаній посаді та
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 13 лютого 2014
року позов задоволено частково.
Визнано незаконним наказ про
звільнення позивача, якого поновлено
на посаді начальника поїзда
(пасажирського) резерву провідників
дільниці 1 групи Вагонного депо Донецьк
ДП «Донецька залізниця». З відповідача
на користь позивача стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
сумі 15 887 грн. 64 коп. Вирішено питання
судового збору. Рішення в частині
поновлення на роботі допущено до
негайного виконання. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати
повністю і постановити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити. В апеляційній скарзі
апелянт зазначив, що факт перевезення
безквіткових пасажирів членами
поїзної бригади встановлено
документальним доказам, а саме записом
в рейсовому журналі, зробленому
відповідно до результатів перевірки та
наказу 64/С за результатами службового
розслідування, відповідно до якого
знаходження осіб без відповідних
документів у вагоні ніхто не
спростував. Позивач у позові вказує на
власну відсутність контролю за роботою
поїзної бригади, членами якої було
допущено провіз безквіткових
пасажирів, за що його було притягнуто
до відповідальності відповідно до п. 18
«а» контракту № 7115 від 01.09.2011 року у
вигляді звільнення.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача ДП «Донецька
залізниця» Пархоменко Є.О. підтримав
доводи апеляційної скарги, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову. Представник позивача ОСОБА_4
проти скарги заперечувала, просила
рішення суду залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи та доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до контракту з працівником
№ 7115 від 01 вересня 2011 року ОСОБА_1 був
прийнятий на роботу до відповідача на
посаду начальника поїзда
(пасажирського) резерву провідників
дільниці 1 групи у Вагонному депо
Донецьк Державного підприємства
«Донецька залізниця». Строк дії
контракту - з 01 вересня 2011 року до 31
серпня 2016 року (а.с. 12).

22 червня 2013 року по ст. Запоріжжя - 1 була
проведена перевірка поїзду № 47
Донецьк-Севастополь (ЛНП ОСОБА_1)
ревізорами ЦКРУ УЗ. Згідно запису у
рейсовому журналі, зробленому
ревізорами ЦКРУ УЗ, при посадці
ревізорів ЦКРУ УЗ у вагон № 9/16765 після
усного повідомлення ЛНП про початок
ревізії, він видав розпорядження
провідникам всіх вагонів висаджувати
безквиткових пасажирів. Склад поїзду
покинуло приблизно 30 пасажирів. При
цьому стоп-кран був зірваний 5-7 разів,
внаслідок чого поїзд на ст. Запоріжжя
було затримано з 01 години 16 хвилин до 01
години 35 хвилин (а.с. 17)

За результатами вказаної перевірки
було видано наказ № 1222/ОС від 08.10.2013 р.,
яким було звільнено начальника поїзду
(пасажирського) резерву провідників
дільниці 1-ої групи ОСОБА_1 по п. 8 ст. 36
КЗпП України з підстав, передбачених
контрактом. В наказі зазначається, що
на момент перевірки в купе відпочинку
поїзної бригади у штабному вагоні №
9/16765 було виявлено 4 безквіткових
пасажирів, що і стало підставою
звільнення ОСОБА_1(а.с. 7).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
вини позивача у порушення посадової
інструкції та п. 18 контракту.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України
контракт є особливою формою трудового
договору, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін.

Виходячи з особливостей
зазначеної форми трудового договору,
спрямованої на створення умов для
виявлення ініціативності та
самостійності працівників з
урахуванням їх індивідуальних
здібностей і професійних навиків, при
укладенні контракту закон надав право
сторонам самим встановлювати їх права,
обов'язки та відповідальність, зокрема
як передбачену нормами Кодексу законів
про працю України, так і підвищену
відповідальність керівника та
додаткові підстави розірвання
трудового договору.

Пунктом 18 контракту № 7115 від 01
вересня 2011 року, укладеного з
позивачем, серед інших передбачено
додаткові підстави припинення та
розірвання контракту, не передбачені
чинним законодавством, а саме:
встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів та надлишкової
ручної поклажі.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» при розгляді справ
про поновлення на роботі судам
необхідно з'ясувати, з яких підстав
проведено звільнення працівника
згідно з наказом (розпорядженням) і
перевіряти їх відповідність законові.

При цьому, під час проведення
перевірки по наявності безквиткових
пасажирів, службові особи ЦКРУ УЗ
зобов'язані діяти у відповідності до
вимог відомчого акту - Порядку
перевірки пасажирських поїздів в
системі залізничного транспорту
України, затвердженого Наказом
державної адміністрації залізничного
транспорту України Міністерства
інфраструктури України № 370-Ц від 24.06.2011
р., який передбачає у п.3.4. оформлення
виявлення безквиткових пасажирів
Актом ЛУ-4.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що звільнення позивача з
роботи відбулося з порушенням вимог
законодавства про працю, оскільки акта
ревізії про встановлення вини, як того
вимагає також і Інструкція «Про
проведення контрольно-ревізійної
роботи на залізничному транспорті
України», затверджена наказом першого
заступника Міністра транспорту
України - генерального директора
Укрзалізниці від 30 червня 1999 року за №
196-Ц, у відношенні позивача складено не
було, тому у відповідача не було
законних підстав для застосування п.
18-а контракту та звільнення позивача на
підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Дослідивши докази у справі й
давши їм належну оцінку в силу вимог ст.
ст. 10, 60, 212 ЦПК України, врахувавши
обставини справи, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову ОСОБА_1

Рішення суду в частині відмови у
задоволені решти позовних вимог
сторонами не оскаржується.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального чи процесуального
права що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи. За
таких обставин апеляційний суд вважає,
що рішення суду ухвалене з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст. 304, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Донецька залізниця»
відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 13 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення ухвали
апеляційного суду.