АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» до ОСОБА_1, третя особа:
Приватне підприємство «Ассоль і Ко»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»,
третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання недійсними
усного договору доручення,
довіреностей та договору іпотеки, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 31 липня 2012
року,-

встановила:

У вересні 2011 року Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
банк «Київ» (надалі - ПАТ «АКБ «Київ»)
звернулося до суду з позовом, в якому з
урахуванням уточнень від 13.06.2012 р.,
просило суд ухвалити рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором від
11.10.2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за №3017, а
саме на квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 66,70 кв.м., що належить ОСОБА_1 на
задоволення вимог за кредитним
договором № 16/2007 від 11.10.2007 року,
укладеним з Приватним підприємством
«Ассоль і Ко», на загальну суму 7 044 160
грн. 44 коп. за рахунок коштів, отриманих
від реалізації предмета іпотеки на
прилюдних торгах з початковою ціною 1 852
592 грн. 50 коп. та відшкодувати судові
витрати по справі в сумі 1936 грн.

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «АКБ
«Київ», третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання недійсними
усного договору доручення,
довіреностей та договору іпотеки.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2011 року вказані
справи об'єднано в одне провадження.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 31 липня 2012 року позов ПАТ «АКБ
«Київ» задоволено.

Звернено стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 11 жовтня 2007
р., що посвідчений 11.10.2007 р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 3017, а
саме на квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 66,70 кв. м., що належить ОСОБА_1 на
задоволення вимог ПАТ «АКБ «Київ» за
кредитним договором № 16/2007 від 11.10.2007р.,
укладеним з ПП «Ассоль і Ко» на
загальну суму 7 044 160 грн. 44 коп. за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмета іпотеки на
прилюдних торгах з початковою ціною 1 852
592 грн. 50 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Акціонерний комерційний
банк «Київ» судові витрати в розмірі 1936
грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ПАТ «АКБ «Київ», третя особа: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання недійсними усного договору
доручення, довіреностей та договору
іпотеки відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 22 листопада 2012 року апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6
відхилено. Рішення Печерського
районного суду м. Києва від 31 липня
2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження за її
касаційною скаргою на рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 31 липня 2012 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 22
листопада 2012 року відмовлено (а.с. 224
т.2).

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 звернулась до суду з
апеляційною скаргою на рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 31 липня 2012 року, в якій просить його
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ПАТ АКБ «Київ» про
звернення стягнення на предмет
іпотеки та задовольнити позов ОСОБА_1
про визнання недійсними усного
договору доручення, довіреностей та
договору іпотеки.

Посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
неправильне застосування норм
матеріального права.

Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_2
здійснила злочин, ввела в оману ОСОБА_1
та ОСОБА_7 стосовно мети надання ними
довіреностей. Переконавши довірителів
в тому, довіреності були необхідні
лише для здійснення ремонту в їх
квартирі, обманним шляхом
використала їх для укладення в
подальшому іпотечного договору.
Доказами того, що ОСОБА_2 ввела в оману
вказаних осіб є її особисті пояснення
від 16.03.2012 р. та 29.03.2012 р., які залучені
до матеріалів справи. Крім цього,
ОСОБА_2 засуджено за ч.2, 4 ст.190 , ч.1, 2
ст.364, ч.3 ст.212 КК України за вчинені
нею шахрайські дії, зловживання
службовим становищем, ухиляння від
сплати обов'язкових платежів. На
порушення вимог ст.212 ЦПК України
жодних оцінок вказаним доказам судом
надано не було.

В судовому засіданні представник ПАТ
«АКБ «Київ» Дяченко  Є.Г. просив
апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Інші особи, що брали участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
що 11.10.2007 р. між АКБ «Київ» ( на даний час
- ПАТ «АКБ «Київ») та Приватним
підприємством «Ассоль і Ко»
(позичальник) в особі директора ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 16/2007,
відповідно до умов якого
позичальник отримав кредит для
господарських цілей в сумі 3500000 грн.
строком до 10.10.2008 року, зі сплатою
відсотків у розмірі 17,5 % річних.

15.09.2008 р. до вказаного кредитного
договору укладено додаткову угоду №1,
відповідно до умов якої з 15 вересня
2008 року розмір відсоткової ставки за
користування кредитом встановлено на
рівні 25% річних.

На забезпечення вимог АКБ «Київ», що
витікають з кредитного договору №
16/2007 від 11 жовтня 2007 року, між банком
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі
представника ОСОБА_2, що діяла на
підставі довіреності, посвідченої
19.09.2007 р. за р.№4917, а також між банком
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в особі
представника ОСОБА_2, що діяв на
підставі довіреності, посвідченої
19.09.2007 р. за р.№4916 , 11 жовтня 2007 року
укладено договір іпотеки.

Предметом іпотеки є нерухоме майно:
квартира АДРЕСА_1 (а.с.15 т.1).

Судом встановлено, що Приватне
підприємство «Ассоль і Ко» свої
зобов'язання за кредитним договором
не виконало, у встановлений кредитним
договором строк кредитні кошти не
повернуло. Заборгованість станом на
13.07.2011 р. становить 7 044 160 грн. 44 коп.:
прострочена заборгованість за
кредитом - 3 500 000,00 грн.; заборгованість
по простроченим відсоткам за кредитом
- 2 435 013,86 грн.; пеня за несвоєчасне
повернення кредиту - 553 972,22 грн. ; пеня
за несвоєчасну сплату відсотків за
кредитом - 321238,88 грн. ; заборгованість
по простроченій комісії за
супроводження кредиту - 233 935,48 грн. (а.с.
22 т.1).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
сином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

З урахуванням зібраних по справі
доказів в їх сукупності суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ПАТ «АКБ «Київ»
набув право на звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги не містять
заперечень щодо розміру
заборгованості та процедури
дотримання банком процедури звернення
стягнення на предмет іпотеки, а тому
рішення суду першої інстанції в цій
частині не переглядається.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1
про визнання усного договору
доручення, укладеного між нею, її
чоловіком та ОСОБА_2., а також
довіреностей від 19.09.2007 р. за
реєстровими №№ 4916, 4917 недійсними, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з недоведеності позовних вимог.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення ( частина перша
статті 299 цього Кодексу) щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Посилання ОСОБА_1, що при укладенні
усного договору доручення та
підписанні довіреностей вона та її
чоловік мали на меті зробити в квартирі
ремонт, а не передавати квартиру в
іпотеку, істотного значення не мають,
а тому не можуть призвести до таких
правових наслідків, як визнання
правочинів недійсними.

Як вбачається зі змісту довіреності
від 19 вересня 2007 року, ОСОБА_1
уповноважила ОСОБА_2 здійснювати
нагляд та розпоряджатися (продати,
обміняти, заставити) належну їй
частину квартири, а в разі
необхідності здавати згадану частину
квартири в оренду. Для цього надала
останній право, в тому числі,
підписувати договори купівлі-продажу,
міни, оренди, іпотеки тощо.

Посилання позивача на те, що у
виданій нею довіреності було виділено
слово «ремонт», а тому вона вважала,
що уповноважує особу саме на
здійснення ремонтних робіт в квартирі
є необґрунтованим. У вказаній
довіреності виділено також те, що
ОСОБА_2 уповноважено розпоряджатися
квартирою (продати,обміняти,
заставити).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2
визнала факт введення нею в оману
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, скориставшись їх
похилим віком та хворобливим станом, є
необґрунтованими.

Вік та стан здоров'я осіб, які видали
нотаріально посвідчені довіреності з
визначеним в них обсягом повноважень,
не можуть свідчити про доведеність
факту обману.

Судом першої інстанції правомірно не
прийнято до уваги визнання
відповідачем ОСОБА_2. позову та
особисті пояснення останньої від
16.03.2012 р. та 29.03.2012 р., оскільки таке
визнання порушує права ПАТ «АКБ
«Київ».

Факт засудження ОСОБА_2 за вчинені нею
шахрайські дії, зловживання службовим
становищем, ухиляння від сплати
обов'язкових платежів правового
значення для вирішення даного спору
не має.

Інших належних та допустимих доказів
на підтвердження обставин введення
ОСОБА_1 в оману діями відповідача суду
не надано, а тому суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що рішення суду
першої інстанції є законним,
обґрунтованим, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
висновки суду відповідають
обставинам справи, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 31 липня 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №2-22-ц/796/5860/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Литвинова  І.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.