АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/2615/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 626/3208/13-ц
Доповідач - Колтунова
Категорія: аліментні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 27» березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Красноградського
районного суду Харківської області від
31 січня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - відділ державної
виконавчої служби Красноградського
районного управління юстиції про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

29 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа
- відділ державної виконавчої служби
Красноградського районного управління
юстиції про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що з
09 жовтня 1999 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, в якому
народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З грудня 2007 року шлюбно-сімейні
відносини між нею та ОСОБА_2
припинилися та він став проживати
окремо. Рішенням Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 21 травня
2008 року шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 23 червня 2008 року ОСОБА_2 з 18
квітня 2008 року і до досягнення дитиною
повноліття, зобов'язаний щомісячно
сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3 в розмірі ? частки з усіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30% від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Відповідач нерегулярно сплачує
аліменти, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 01 серпня
2011 року, з урахуванням сплачених у
травні та червні 2010 року аліментів в
загальному розмірі 1 550 грн., склала 23
430,75 грн.

Крім того, відповідно до проведених
розрахунків, загальна сума пені
(неустойки) за прострочення сплати
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини становить 136 751,86 грн.

Зважаючи на зазначене, ОСОБА_1 просила
суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь
неустойки, що утворилася у зв'язку з
простроченням сплати аліментів на
утримання неповнолітнього ОСОБА_3 з 01
травня 2008 року по 31 серпня 2011 року
включно, нарахованої за період з квітня
2008 року по липень 2011 року включно, в
сумі 136 751,86 грн. та понесені судові
витрати.

30 січня 2014 року ОСОБА_1 було уточнено
позовні вимоги. З урахуванням
скрутного матеріального стану
відповідача, позивач зменшила розмір
неустойки та просила суд стягнути з
нього на її користь неустойку за
прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини в
розмірі 68 376,00 грн.

Рішенням Красноградського районного
суду Харківської області від 31 січня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
неустойку у зв'язку з несплатою
аліментів на утримання дитини в
розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати в
сумі 243,60 грн. В задоволенні позовних
вимог в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове, яким позов
задовольнити. При цьому посилалася на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.
Зазначила, що висновки суду стосовно
того, що у відповідача відсутнє джерело
існування, постійне місце роботи та
стабільно заробітна плата, не
відповідають дійсним обставинам по
справі та не є підставою для часткового
задоволення позовних вимог, оскільки
саме зважаючи на його майновий стан та
на факт знаходження на його утриманні
батьків, нею було зменшено розмір
неустойки за прострочення сплати
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини з 136 751,86 грн. до 68 376,00 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
її представник апеляційну скаргу
підтримали.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної
скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, представника
апелянта, дослідивши матеріали справи
та обговоривши наведені в скарзі
доводи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 та стягуючи з ОСОБА_2 на її
користь неустойку у зв'язку з несплатою
аліментів на утримання дитини у
розмірі 10 000,00 грн. суд першої інстанції
виходив із того, що згідно наданого
розрахунку неустойка за прострочення
сплати відповідачем аліментів на
утримання дитини складає 136 751,86 грн.

Позивач при розгляді справи зменшила
розмір неустойки з урахуванням
матеріального стану відповідача до
суми 68 376,900 грн.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що
ця сума є надмірно великою, з
урахуванням ступеня вини відповідача,
находження у нього на утриманні
батьків, які є інвалідами та потребують
додаткової уваги, коштів на лікування
та догляду, тієї обставини, що тривалий
час відповідач не мав можливості
працевлаштуватися, змінив суму
неустойки за прострочення сплати
аліментів до 10 000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що погодитися з
висновками суду першої інстанції у
повному обсязі не можна, виходячи з
наступного.

Згідно зі статтею 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 травня 2005
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
передбачена статтею 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів в банках. В
інших випадках неустойка стягується за
весь час прострочення аліментів.

Судом встановлено, підтверджується
письмовими доказами та не
заперечується сторонами, що сторони по
справі з 09 жовтня 1999 року перебували у
зареєстрованому шлюбі (а.с. 8).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Рішенням Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 21 травня 2008 року
шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розірваний (а.с. 8,9).

Рішенням Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 23 червня 2008 року
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина, стягнено аліменти у розмірі ?
частини усіх видів заробітку щомісяця,
але не менш ніж тридцять відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 18 квітня
2008 року та до повноліття ОСОБА_3 або до
зміни матеріального становища сторін
(а.с. 10).

Разом з тим, рішення суду про стягнення
аліментів ОСОБА_2 не виконував, у
зв'язку з чим згідно довідок виконавчої
державної служби Красноградського
управління юстиції заборгованість по
сплаті аліментів на 01 серпня 2011 року
склала - 23 430,75 грн.; на 01 березня 2012 року -
28 014, 58 грн.; на 30 вересня 2013 року - 39 501,58
грн. (а.с. 11,27).

Постановою ДІМ Красноградського РВ
ГУМВС України в Харківській області
від 24 лютого 2012 року в порушенні
кримінальної справи за ч.1 ст. 164 КК
України відносно ОСОБА_2 відмовлено
(а.с. 29).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 мешкає в АДРЕСА_1 з батьками (а.с.
36).

Мати ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, батько -
ОСОБА_5- інвалідом 3 групи (а.с. 37. 38).

З серпня 2012 року відповідач працює в
ПАТ «Харківгаз», Красноградської філії
(а.с. 40, 43).

Згідно відомостей з центральної бази
даних Державного реєстру фізичних осіб
ДПА України доходи ОСОБА_2 з 01 січня 2008
року по 31 грудня 2011 року складалися з
орендної плати за надання майна в
оренду, а в 2012 році також і із
заробітної плати.

Цей дохід склав в 2008 році - 1305,88 грн.; 2009
році - 2459, 39 грн.; 2010 році - 2559, 59 грн.; 2011
році - 2530,13 грн.; в 2012 році - 11 614, 47 грн.
(а.с. 42-43).

Відповідач є працездатним, тому факти
відсутності у нього роботи в період з
2008 - 2011 рік не свідчить про відсутність
його вини щодо несплати аліментів на
утримання дитини.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
утворилась з вини відповідача, у
зв'язку з чим є правові підстави для
визначення та стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів.

Визначаючи розмір неустойки за
прострочення сплати аліментів суд
першої інстанції правильно виходив із
того, що пеня нараховується на всю суму
несплачених аліментів за кожен день
прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводилось
стягнення аліментів. Суд першої
інстанції правильно виходив із
загальної кількості днів з початку
прострочення сплати аліментів та до
липня 2011 року включно, як просила
позивач (а.с. 3-5, 55-56).

Оскільки відповідно до ч.1 ст. 20 СК
України до вимог, що випливають із
сімейних відносин, позовна давність не
застосовується, крім випадків,
передбачених частиною другою статті 72,
частиною другою статті 129, частиною
третьою статті 138, частиною третьою
статті 139 цього кодексу, то до
зазначених правовідносин не можуть
бути застосовані вимоги частини другої
статті 258 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що розмір
неустойки за прострочення сплати
аліментів на 01 серпня 2011 року складає 136
751,86 грн.

Оскільки позивач зменшила суму
позовних вимог з урахуванням
матеріального стану відповідача, то
сума позову склала 68 373,00 грн.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення також врахував сімейний та
матеріальний стан відповідача зменшив
цю суму до 10 000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції не відповідає
обставинам справи, ухвалене з
порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції не було
враховано, що протягом трьох років
відповідач фактично не надавав
допомоги на утримання дитини, сума
заборгованості на 01 серпня 2011 року
складала 23 430, 75 грн., а на день ухвалення
рішення ще збільшилася.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів
протягом 3-х років у сумі 10 000,00 грн. не
відповідає інтересам неповнолітньої
дитини, порушує її права.

У зв'язку з чим, колегія суддів
приходить до висновку, що сума
неустойки підлягає збільшенню.

Разом з тим, колегія суддів, приходить
до висновку, що при визначенні розміру
неустойки, яка підлягає стягненню з
відповідача необхідно урахувати всі
обставини по справі.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач мешкає в сільській
місцевості, у зв'язку з чим його
працевлаштування було проблематичним,
зараз він мешкає з непрацездатними
батьками, які є інвалідами та
потребують його допомоги.

Зараз він має постійне місце роботи,
але має сплачувати не тільки аліменти
на утримання дитини, але і
заборгованість.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що є правові
підстави для зменшення суми неустойки
до 30 000,00 грн.

На підставі викладено, керуючись, ст.
ст. 20, 196 СК України, ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.
307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316,
ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Красноградського районного
суду Харківської області від 31 січня 2014
року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
код - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1
неустойку за прострочення сплати
аліментів у сумі 30 000,00 (тридцяти
тисяч ) гривень .

Збільшити суму судових витрат, які
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1, до 300,00 (триста) грн.

В іншій частині рішення
Красноградського районного суду
Харківської області від 31 січня 2014 року
- залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: