АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/2213/14
Доповідач - Шаповал Н.М.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 06 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у здійсненні
власником права користування та
розпорядження майном,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з вказаним позовом, який надалі
уточнила, та просила:

· зобов»язати відповідача не
чинити їй перешкоди у користуванні
спільною частковою власністю, а саме -
квартирою АДРЕСА_1;

· припинити та усунути
порушення її права власності, надавши
ключі від вище вказаної квартири;

· розділити між
власниками спірної квартири особові
рахунки;

· зобов»язати
відповідача не чинити перешкоди щодо
продажу спірної квартири;

· стягнути з відповідача
спричинену їй матеріальну шкоду в сумі
6 210, 32 грн. та моральну шкоду в сумі 1 500, 00
грн.;

· призначити за ОСОБА_3 житлову
площу 20,79 кв.м, що, на думку позивачки,
складає ? частки від житлової площі 27,7
кв.м та загальну площу 34,95 кв.м, що
складає ? частки від загальної площі
спірної квартири;

· у випадку сплати відповідачем
встановленої нею суми у розмірі 76 320, 00
грн. - задовольнити її вимоги щодо
розподілу кімнат у зазначеній квартирі
згідно складеному нею договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказувала, що їй на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
23.10.2012 року належить ? частини квартири
АДРЕСА_1, а відповідачу належить ?
частина вищезазначеної квартири на
підставі рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 03.04.2012
року. Позивачка з травня 2010 року по
теперішній час не може потрапити до
своєї частини квартири, оскільки
відповідачем були змінені замки у
вхідних дверях та ключів від нових
замків у неї немає. Відповідач
відмовляється спілкуватись з
позивачкою, переховується від неї, на
її телефонні дзвінки не відповідає, у
зв»язку з чим вона не може досягти з ним
будь - якої домовленості щодо
користування своєю власністю.
Позивачка зверталась з заявою до
прокуратури відносно неправомірних
дій відповідача. Її заява була
розглянута, та було запропоновано
звернутись до суду за захистом своїх
порушених прав. Позивачка пояснила, що
вона має намір у майбутньому продати
свою частину квартири, про що вона
повідомила відповідача шляхом
складення листа на його ім»я. Позивачка
вважає, що неправомірними діями
відповідача їй заподіяна матеріальна
та моральна шкода, яку вона просить
стягнути з відповідача. Матеріальна
шкода полягає в тому, що вона на протязі
останніх чотирьох років сплачує всі
комунальні платежі, як за свою частину
квартири, так і за частину квартири
відповідача. Всього вона сплатила 12 841,29
грн., та ? частина цієї суми за утримання
частини квартири відповідача
становить 3 210,32 грн. Крім того,
позивачка зазначила, що на протязі
чотирьох років вона могла б здавати
належну їй частину квартири у найм, але
у зв»язку з тим, що відповідач чинить їй
перешкоди по користуванню квартирою,
вона не мала можливості це зробити,
тому вважає, що суд повинен стягнути з
відповідача на її користь суму
упущеної вигоди в розмірі 3 000 грн.

Позивачка також просить розділити
особові рахунки по сплаті комунальних
послуг, відповідно до належних їй та
відповідачу частини в спірній
квартирі. Особовий рахунок досі
оформлений на померлого ОСОБА_6, після
смерті якого за позивачкою визнано
право власності на частину квартири.
Позивачка до комунальних підприємств з
заявами про переоформлення особових
рахунків на неї та укладення з нею
договорів не зверталась. Крім того,
позивач просила стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн., яка
була їй заподіяна протиправними діями
з боку відповідача та виражена в її
душевних стражданнях з цього приводу.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 06 лютого 2014 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні власником права
користування та розпорядження майном -
задоволено частково.

Зобов»язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3
перешкоди у користуванні спільною
частковою власністю - квартирою
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
понесені нею витрати по сплаті
комунальних послуг по утриманню
квартири АДРЕСА_1, в сумі 2 765, 50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
понесені нею витрати по сплаті
судового збору в сумі 458, 80 грн.

З таким рішенням суду не погодився
ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід змінити з підстав,
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Предметом
негаторного позову на підставі цієї
статті є вимога позивача про усунення
порушень, не пов»язаних із
позбавленням володіння. Підставою
негаторного позову є обставини, що
обґрунтовують право позивача на
користування і розпорядження майном, а
також підтверджують, що поведінка
відповідача створює перешкоди у
здійсненні цих провомочностей.

Судом встановлено, що позивачці на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23.10.2012 року
належить ? частини квартири АДРЕСА_1.
(а.с. 23, 34).

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 03.04.2012 року за ОСОБА_2
визнано право власності на ? частину
вказаної квартири. ( а. с. 13-14)

01.07.2013 року позивачка звернулась до
прокуратури Київського району м.
Харкова з заявою щодо порушення її прав
користування спірною квартирою з боку
відповідача. (а.с. 15-17)

19.07.2013 року Комінтернівським РВ ГУМВСУ
в Харківській області складений
висновок по заяві ОСОБА_3, з якого
вбачається, що вона звернулась з заявою
щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_2
Перервіркою встановлено, що між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 склалися неприємні
взаємовідносини за фактом мешкання в
квартирі АДРЕСА_1, які відносяться до
цивільно - правових відносин. (а.с. 18)

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновками районного
суду про поновлення позивачці права
щодо користування власністю -
квартирою АДРЕСА_1, яка знаходиться у
спільній частковій власності з ОСОБА_2,
шляхом зобов»язання відповідача не
чинити ОСОБА_3 перешкоди у такому
користуванні.

Відповідач не спростував надані
позивачкою докази ні в районному суд,
ні в суді апеляційної інстанції.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивачки
понесених витрат по сплаті комунальних
послуг у розмірі 2765 грн. 50 коп.
обґрунтовано задоволені судом з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов»язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов»язаний брати участь у витратах
на управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов»язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов»язанннями,
пов»язаними із спільним майном.

З наданих суду квитанцій вбачається, що
за комунальні послуги сплачено за
період з травня 2010 року по листопад 2013
року в загальному розмірі 12 597,00 грн.
(а.с. 24-27)

Позивачка звернулась до суду з позовом
в листопаді 2013 року. Заявлені
позивачкою вимоги про відшкодування
сплачених нею комунальних послуг
виходять за три роки позовної давності,
встановленої ст. 256 ЦК України.

Таким чином, з листопада 2010 року по
листопад 2013 року позивачкою сплачено
комунальних послуг по утриманню
спірної квартири на загальну суму 11 062,00
грн., та з відповідача стягнута сума за
оплату комунальних послуг за його ?
частину квартири в сумі 2 765,50 грн. з
урахуванням площі спірної квартири і
даних про те, що у квартирі сторони не
зареєстровані.

Доводи позивача про набуття ним
спадкових прав на ? частину спірної
квартири лише у квітні 2012 року не є
підставою для відмови у задоволенні
позову у цій частині.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які
прийняли спадщину, при цьому, ОСОБА_2 -
шляхом подачі заяви до нотаріальної
контори.

Отже, з часу відкриття спадщини, тобто,
з 16 травня 2010 року, витрати за
комунальні платежі несуть спадкоємці
померлого.

Судом першої інстанції розрахунок
проведений з листопада 2010 року по
листопад 2013 року, що цілком
узгоджується з вимогами ст. 322 ЦК
України.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
сторони зобов»язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Однак, відповідач не довів, що ним
проводилися платежі за комунальні
послуги і не спростував вимоги ОСОБА_3
про оплату вказаних послуг, які
підтверджуються квитанціями. ( а.с.24 - 27)

Доводи апеляційної скарги в частині
скасування рішення суду щодо вирішення
питання про судовий збір підлягають
частковому задоволенню за таких
підстав.

За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Позовні вимоги про поновлення
порушеного права користування спірною
квартирою відносяться до спору
немайногового характеру і відповідно
до п. 2 ч. 1 Закону України «Про судовий
збір » ставка судового збору на час
подання позову складала 114 грн. 70 коп.

Позовні вимоги про стягнення витрат за
комунальні платежі відносяться до
спору майнового характеру за якими
передбачена ставка судового збору у
розмірі 1% ціни позову, але не менше 0, 2
розміру мінімальної заробітної плати,
що складало 243 грн. 60 коп. на час
звернення до суду

За таких підстав з ОСОБА_2 слід стягнути
на користь позивачки судовий збір у
розмірі 358 грн. 30 коп. (114 грн. 70 коп. + 243
грн. 60 коп. = 358 грн. 30 коп.)

Рішення суду першої інстанції слід
змінити, зменшити розмір судового
збору до 358 грн. 30 коп.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 06 лютого
2014 року - змінити.

Зменшити розмір судового збору,
стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
з 458 грн. 80 коп. до 358 грн. 30 коп.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: