Номер провадження № 22-ц/785/2658/14
Головуючий у першій інстанції Івченко
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Сегеди С.М.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
Одеської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за заповітом за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 26 вересня 2013 року,

встановила:

21 березня 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до
Одеської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за заповітом, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
послалась на те, що на даний час вона не
має оригінала свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого 15
травня 2005 року Першою Одеською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим №3-403, у зв'язку з чим не може
отримати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом в Першій
Одеській державній нотаріальній
конторі, а тому за захистом своїх прав
звернулася до суду.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, однак позивач подала до суду
заяву про розгляд справи у її
відсутність, у заяві позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
суд їх задовольнити, проти ухвалення
заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, будь-яких
клопотань від нього не надходило.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 26 вересня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Суд першої інстанції визнав за ОСОБА_3
право власності на 1/2 частину квартири,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом від 24
лютого 2012 року після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
заочне рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про визнання за
ОСОБА_3 права власності на 3/4 частин
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, що в цілому складається з двох
кімнат загальною площею 61,5 кв.м., в тому
числі житловою площею 39,2 кв.м. в порядку
спадкування за заповітом від 24 лютого
2012 року після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших, які
беруть участь у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову на підставі ст. 128,
1222, 1223 ЦК України, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачкою не
доведений факт, що належна ОСОБА_4 1/2
частина спірної квартири збільшилася
після смерті його дружини ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 отримав право власності на
квартиру шляхом прийняття спадщини за
законом після померлої дружини, тобто
отримав у власність належну дружині 1/2
частину спірної квартири.

Судова колегія вважає, що з
вищевказаним рішенням суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, недоведені обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до невірного
вирішення справи, а тому суд
апеляційної інстанції на підставі п.п.
1, 2, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції скасовує, ухвалює
нове рішення з наступних підстав.

Квартира АДРЕСА_1 на праві загальної
власності належала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в
рівних частках кожному, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 29 травня 1996 року
(а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (а.с. 07).

Згідно з копією свідоцтва про право на
спадщину за законом від 15 березня 2005
року, посвідчено державним нотаріусом,
вбачається, що спадкоємцем ? частини
майна гр. ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, є її чоловік - ОСОБА_4

Спадкове майно складається з ? частини
АДРЕСА_1 (а.с. 65).

Відповідно до копії витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 12 квітня 2005 року, ОСОБА_4 на
підставі вищевказаного свідоцтва, на
праві приватної спільної частковою
власності належить 1/4 частка спірної
квартири.

24 лютого 2012 року, ОСОБА_4 склав заповіт
посвідчений нотаріусом на ім'я ОСОБА_3,
у якому ОСОБА_4 розпорядився так, що
належна йому частка квартири АДРЕСА_1,
на випадок його смерті, належатиме
ОСОБА_3 (а.с. 08).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 33).

07 липня 2012 року позивачка звернулася з
заявою до першої Одеської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 32).

Листом державного нотаріуса №16/02-14,
ОСОБА_3 було повідомлено про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
частку квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що в
неї відсутній один з оригіналів
правовстановлюючих документів, а саме:
свідоцтво про право на спадщину за
законом, посвідчене 15 травня 2005 року
першою Одеською державною
нотаріальною конторою за реєстровим
№3-403 (а.с. 10).

Як вбачається з копії довідки від 14
лютого 2013 року, ОСОБА_4 проживав та був
зареєстрований у вищевказаній
квартирі з 15 березня 1972 року по день
смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Судова колегія вважає, що відсутність у
позивачки оригіналу свідоцтва про
право на спадщину за законом,
посвідчене 15 травня 2005 року першою
Одеською державною нотаріальною
конторою за реєстровим №3-403, не може
бути підставою для відмови ОСОБА_3 у
задоволенні вищевказаного позову,
оскільки зазначене вище свідчить про
те, що ОСОБА_4 до моменту смерті
останнього, належало 3/4 (1/2+1/4) частки
вищевказаної квартири.

Спадкоємцем ? часток спірної квартири є
позивачка.

При цьому, судова колегія зазначає, що
відповідно до вимог ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 6 Європейської Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини щодо того, що кожна людина при
визначенні її громадянських прав і
обов'язків має право на справедливий
судовий розгляд.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3 ст.
309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 26 вересня 2013 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до Одеської міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за
заповітом - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4
частин квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

С.М. Сегеда