Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/5837/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Коцюба
Олександр Миколайович
Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» про
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі та
стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Маркол»

на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» (далі - ТОВ
«Маркол»). Остаточно просили визнати
протиправним та скасувати наказ від 05
листопада 2013 року №19, поновити їх на
роботі на посаді охоронника ТОВ
«Маркол» та стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. на
користь кожного. В обґрунтування
позову зазначали, що з 29 жовтня 2013 року
їх звільнено із посад охоронників на
підставі п.4 ст.40 КЗпП за прогул.
Вважають звільнення незаконним,
посилаючись на те, що воно стало
помстою, дані про прогул не
відповідають дійсності, оскільки вони
знаходились на робочому місці, із
результатами службового розслідування
їх ніхто не ознайомив. У зв'язку із
звільненням з ініціативи
адміністрації вони зазнали моральних
страждань.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано наказ про
звільнення позивачів від 05 листопада
2013 року №19. Поновлено позивачів на
посаді охоронника та стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 30
жовтня 2013 року по 12 березня 2014 року в
сумі 5 078,73 грн. на користь кожного з них.
У задоволенні вимог про стягнення
моральної шкоди відмовлено. Вирішено
питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ТОВ «Маркол» подало
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. Вважає, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що в
обов'язки охоронника входить не
охороняти кар'єр, а охороняти техніку,
яка в кінці робочого дня
зосереджується біля вагончика в
радіусі 50 метрів; суд не взяв до уваги
матеріали службового розслідування
щодо порушення трудової дисципліни
ОСОБА_1.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Із змісту апеляційної скарги та
пояснень представника відповідача з
цього приводу вбачається, що фактично
роботодавцем рішення суду першої
інстанції не оскаржується в частині
відмови позивачам у стягненні
моральної шкоди, а тому суд
апеляційної інстанції відповідно до
принципу диспозитивності не робить
висновків щодо рішення суду першої
інстанції в частині моральної шкоди.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що наказом
директора товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркол» від 05
листопада 2013 року №19 «Про особовий
склад» охоронники ОСОБА_2 та ОСОБА_1
були звільнені з роботи за прогул з 29
жовтня 2013 року, п.4 ст.40 КЗпП України
(а.с.42).

Відповідно до акту від 31 жовтня 2013 року,
створена відповідачем комісія
встановила факт відсутності позивачів
30 та 31 жовтня 2013 року на робочому місці
(Карпилівський пісчаний кар'єр) з 5
години до 8 години 30 хвилин (а.с.30).

Допитані в суді апеляційної інстанції
свідки ОСОБА_3 (за його згоди), ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, особи які входили до складу
комісії по перевірці виконання
функціональних обов'язків та
додержання трудової дисципліни
охоронниками, підтвердили факт
відсутності позивачів 30 та 31 жовтня 2013
року з 5.00 до 8.30 на Карпилівському
пісчаному кар'єрі.

Правилами внутрішнього трудового
розпорядку для робітників ТОВ
«Маркол», погодженими засновниками
товариства (протоколом від 31 жовтня 2012
року №7) та затвердженими загальними
зборами трудового колективу ТОВ
«Маркол» (протоколом від 07 листопада 2012
року №3), що були введені в дію наказом
по товариству від 09 листопада 2012 року
№13В, регламентовано час початку і
закінчення роботи охоронника згідно
графіка з 20.00 до 8.00 (належно завірена
копія Правил приєднана до матеріалів
справи).

У розділі «Робочий час та його
використання» вище вказаних Правил
також зазначається, що у відповідних
випадках тривалість щоденної роботи, у
тому числі час початку і закінчення
щоденної роботи і перерви для
відпочинку та приймання їжі,
визначається графіками змінності,
затверджуваними адміністрацією за
погодженням з профспілковим комітетом
з додержанням установленої тривалості
робочого часу за день або інший
обліковий період.

Графік змінності доводиться до відома
робітників і службовців, як правило, не
пізніше як за один місяць до введення
його у дію.

Роботодавцем надано суду графік
чергувань на жовтень 2014 року, хоча
такої дати ще не наступило, який
затверджений адміністрацією
товариства (директором) та у якому
чергування на дати « 30» та « 31» не
заповнені (належно завірена копія
графіка також приєднана до матеріалів
справи).

Таким чином, суду не надано доказів
того, що існував належно погоджений та
затверджений графік чергувань
охоронників ТОВ «Маркол» на 30 та 31
жовтня 2013 року, що мали охороняти
техніку Карпилівського пісчаного
кар'єру, який би був своєчасно
доведений до відома позивачів,
оскільки вони, згідно записів у
трудових книжках, були прийняті на
посаду охоронника юридичної особи
«Маркол» без конкретизації об'єкта
охорони та за штатним розкладом з 11
вересня 2013 року у товаристві числиться
п'ять штатних одиниць охоронників
(копія штатного розкладу приєднана до
матеріалів справи), а відтак взагалі не
видається можливим стверджувати, що
саме позивачам належало чергувати 30 та
31 жовтня 2013 року на Карпилівському
пісчаному кар'єрі, охороняючи техніку
(а.с.6,19).

Окрім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.40
КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, може
бути розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» (із
наступними змінами) судам роз'яснено,
що при розгляді позовів про поновлення
на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40
КЗпП, суди повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Така ж норма прописана у розділі
«Відповідальність за порушення
трудової дисципліни» вище вказаних
Правил внутрішнього трудового
розпорядку для робітників ТОВ
«Маркол».

З огляду на вище викладене, доводи
апеляційної скарги відносно того, що
суд першої інстанції не взяв до уваги
матеріали службового розслідування
щодо порушення трудової дисципліни
ОСОБА_1 не відповідають дійсності,
оскільки саме матеріалами службового
розслідування був встановлений факт
відсутності на роботі охоронників 30 та
31 жовтня 2013 року протягом трьох годин з
5.00 до 8.00, оскільки час закінчення
роботи охоронців - 8.00, а кваліфікація
порушення трудової дисципліни, яка
передбачає звільнення з ініціативи
адміністрації за прогул, передбачає
відсутність на роботі не три години, а
більше трьох годин.

При встановленні відсутності в діях
позивачів складу порушення трудової
дисципліни, яке передбачає звільнення
за прогул, посилання в апеляційній
скарзі на ту обставину, що в обов'язки
охоронника входить не охорона кар'єру,
а охорона техніки, яка в кінці робочого
дня зосереджується біля вагончика в
радіусі 50 метрів, не має юридичного
значення та не змінює висновків суду.

Оскільки відповідачем було видано
наказ про звільнення позивачів за
прогул без законної на це підстави, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про визнання такого наказу
незаконним та скасував його.

При звільненні позивачів з ініціативи
адміністрації відповідачем не
виконано обов'язок видати ОСОБА_1 копію
наказу про звільнення їх з роботи.
Повідомлення відповідачем позивачів
про їх звільнення листом від 06
листопада 2013 року не замінило видачу
відповідного наказу з огляду на те, що
додатком до повідомлення наказ не
відправлявся (а.с.7,13).

У зв'язку з тим, що позивачі були
звільнені незаконно, суд першої
інстанції, керуючись ст.235 КЗпП України,
захистив їх порушене право на працю
шляхом поновлення на посаді охоронника
та правильно стягнув на користь
кожного із них середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Однак, поновивши позивачів на роботі,
суд першої інстанції не вказав, з якої
дати він це зробив.

Останній день роботи є днем звільнення.
Згідно табелю за жовтень 2013 року (а.с.77)
останній день роботи позивачів, як день
звільнення, - 29 жовтня 2013 року, а тому
позивачів належить поновити на роботі
з 30 жовтня 2013 року.

Колегія суддів змінює рішення суду
першої інстанції, шляхом доповнення
абзацу третього резолютивної частини
рішення після слова «Маркол» словами
та цифрами «з 30 жовтня 2013 року».

В решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Маркол»
задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 березня 2014 року змінити,
доповнивши абзац третій резолютивної
частини після слова «Маркол» словами
та цифрами «з 30 жовтня 2013 року».

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: