Дата документу 08.05.2014
Справа № 320/2354/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі - Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за
участю третьої особи - Органу опіки та
піклування Мелітопольської районної
державної адміністрації про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та
його вихованні, встановлення способу
та порядку спілкування та виховання
дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом,
який згодом уточнили, про встановлення
способу та порядку участі у вихованні
та спілкуванні батька, баби та діда із
дитиною: два рази на місяць: перші та
треті вихідні дні ( з 09 години 00 хвилин
до 19 години 00 хвилин суботи та з 09
години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин
неділі) із можливістю дитини
відвідувати місце проживання батька -
ОСОБА_1, діда - ОСОБА_2 та баби - ОСОБА_3
без присутності матері.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 24
листопада 2007 року між ОСОБА_1 та
відповідачкою укладено шлюб, який
зареєстрований Вознесенською
сільською радою Мелітопольського
району Запорізької області, Україна,
актовий запис № 48.

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та
відповідачка мають спільну малолітню
дитину, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Одруження з відповідачкою виявилось
невдалим, і шлюб між ними було
розірвано. Після розірвання шлюбу син
став проживати із відповідачкою.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
продовжував спілкуватись з
відповідачкою, та з часом їх стосунки
поліпшились. 24 вересня 2013 року ОСОБА_1 з
відповідачем повторно одружились та
знов стали проживати однією сім'ю.

З часом, відносини в сім'ї знов
погіршились, з відповідачкою ОСОБА_1 не
зміг знайти спільної мови, та шлюбні
відносини припинились в січні 2014 року,
після чого ОСОБА_1 став проживати
окремо від відповідача разом зі своїми
батьками - співпозивачами по справі.

Вказують, що після припинення шлюбних
відносин, батько дитини - ОСОБА_1, дід -
ОСОБА_2 і баба - ОСОБА_3 фактично
позбавлені права брати участь у
вихованні ОСОБА_5, оскільки відповідач
чинить їм перешкоди у спілкуванні з
дитиною.

Вважають, що відсутність зустрічей з
батьком, бабою та дідом негативно
впливає на виховання дитини, на її
психологічний стан, позбавлення їх
права щодо участі у спілкуванні та
вихованні малолітнього сина та онука
може позбавити останнього родинних
зв'язків із ними, любові та турботи.

ОСОБА_1 є співробітником
Мелітопольського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області, працюю позмінно:
одна доба чергування, три доби відгул.
Таким чином, більшість вихідних днів
він не працює, а якщо чергування
припадає на один вихідний день, то
другий день- вільний.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 офіційно не
працевлаштовані, займаються домашнім
господарством та вирощують
сільськогосподарську продукцію на
присадибній ділянці, тому практично
кожні вихідні вдома.

Оскільки малолітній ОСОБА_5 по будням
відвідує дитячий садочок, вважають, що
найоптимальніший час побачень і для
них, і для дитини є вихідні дні субота
та неділя.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
судове засідання 08 травня 2014 року не
з'явились, від них надійшли заяви з
проханням розглянути справу за їх
відсутності, на задоволенні уточнених
позовних вимог наполягають.

Відповідачка в судове засідання 08
травня 2014 року не з'явилась, від неї
надійшла заява про розгляд справи за її
відсутності, уточнені позовні вимоги
визнає в повному обсязі.

Від представника третьої особи - Органу
опіки та піклування Мелітопольської
районної державної адміністрації
Шкурко Т.О. надійшла заява з проханням
розглянути справу 08 травня 2014 року у її
відсутність. Позов підтримує частково,
з урахуванням уточненого позову-в
повному обсязі. Надано відповідний
висновок від 14.04.2014 року щодо вирішення
спору (а.с.38).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з
урахуванням заяв сторін про слухання
справи за їхньої відсутності,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови № 2
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись
у мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Також при вирішенні спору судом
приймаються до уваги положення
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року,
стосовно того, що в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст.9 цієї Конвенції,
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8
ст. 7 СК України при вирішенні
будь-яких питань щодо дітей, суд
повинен виходити з якнайкращого
забезпечення інтересів дітей.

Виходячи із змісту ч.6 ст. 7 СК України
та правил ст. 141 СК України права та
обов'язки щодо дитини у її батьків є
рівними.

Згідно приписів ст.15 Закону України
«Про охорону дитинства» дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів.

Відповідно до ст. 153 СК України
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою
незалежно від проживання або
перебування кожного із них.

Згідно зі ст. 157 СК України той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні.

Статтею 257 СК України встановлено, що
суб'єктами сімейних відносин є також
баба і дід, яким надано право не лише на
спілкування, а й брати участь у
вихованні внуків.

Відповідно до ст. 159 СК України, суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи (ч. 2ст. 159 СК України).

За таких обставин, враховуючи, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачів є законними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі вищенаведеного, беручи до
уваги вік дитини, враховуючи її
інтереси, відповідність принципу
розумності, справедливості,
збалансованості між інтересами всіх
учасників сімейних відносин, та
пріоритетному інтересу дитини, а також
ставлення батьків до виконання
батьківських обов'язків, суд вважає
можливим зобов'язати відповідачку
усунути перешкоди позивачам у
спілкуванні та прийнятті участі у
вихованні малолітньої дитини - сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом
встановлення такого способу та порядку
їх участі у вихованні та спілкуванні з
дитиною, що відповідає положенням
сімейного законодавства України і не
порушує як право позивачів та
відповідача на виховання, так і
інтереси самої малолітньої дитини на
підтримку зв'язків з родичами: два рази
на місяць: перші та треті вихідні дні ( з
09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин
суботи та з 09 години 00 хвилин до 19
години 00 хвилин неділі) із можливістю
дитини відвідувати місце проживання
батька - ОСОБА_1, діда - ОСОБА_2 та баби -
ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 153, 157, 159, 257 Сімейного кодексу
України, Законом України «Про охорону
дитинства», Конвенцією про права
дитини, ратифікованої Постановою
Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991
року ст.ст. 10,11,15,57,59, 60, 107, 174, 197, 208,212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
за участю третьої особи - Органу опіки
та піклування Мелітопольської
районної державної адміністрації про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та його вихованні,
встановлення способу та порядку
спілкування та виховання дитини -
задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у спілкуванні та
прийнятті участі у вихованні
малолітньої дитини - сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений для
спілкування та виховання час без
присутності матері.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у вихованні дитини, шляхом
встановлення днів та часу періодичних
побачень з неповнолітнім ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме, два рази на місяць:
перші та треті вихідні дні ( з 09 години 00
хвилин до 19 години 00 хвилин суботи та з
09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин
неділі) та в інші дні за домовленістю
між батьками дитини із можливістю
дитини відвідувати місце проживання
батька - ОСОБА_1, діда - ОСОБА_2 та баби -
ОСОБА_3.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
Ю.В. Ковальова