СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами представника
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 3 грудня 2013р.
та ОСОБА_1 на додаткове рішення
Печерського районного суду м. Києва від
6 лютого 2014р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_4

про захист прав споживача,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановила:

у серпні 2013р. позивач звернулася до
суду з позовом про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 1288грн.
90коп. та моральну шкоду у сумі 49 550грн.
40коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що 22 вересня 2012р. у
салоні ФОП ОСОБА_1 у м. Черкаси
співробітником ОСОБА_4 їй було зроблено
процедуру лазерної епіляції у паховій
зоні та на гомілках, за що нею було
сплачено 1095грн. Однак, у результаті
проведеної процедури, вона отримала
опіки гомілок 1-2 ступеню, що
потребувало тривалого лікування.

Також позивач зазначала, що вона
сплатила 193грн. 90коп. за визначення
наявності та ступеня тяжкості завданих
їй тілесних ушкоджень, які просить
стягнути з відповідача.

Крім того, позивач посилалася на
заподіяння їй моральної шкоди, так як
вона страждала на значний біль, не
могла носити зручну та звичну одежу,
відвідувати розважальні заходи,
зустрічатися з друзями, не мала
можливості пройти реабілітаційний
курс після операції на коліні, так як не
могла відвідувати басейн.

У подальшому позивач уточнила
позовні вимоги і просила стягнути
завдану їй моральну шкоду солідарно з
відповідачів.

Рішенням суду від 3 грудня 2013р.
позов задоволено частково. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
сплаченої послуги 1095грн., витрати на
послуги спеціаліста 193грн. 90коп. та
моральну шкоду у сумі 5000грн.

Додатковим рішенням суду від 6
лютого 2014р. з ФОП ОСОБА_1 стягнуті
судові витрати у прибуток держави.

У поданій апеляційній скарзі
представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апелянт посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, оскільки

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/4030/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Литвинова І.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.позивачем не було доведено, що опіки
вона отримала у результаті проведеної
процедури лазерної епіляції, так як
протягом року позивач претензії з
приводу проведеної процедури не

- 2 -

пред'являла.

У поданій апеляційній скарзі на
додаткове рішення ФОП ОСОБА_1 просить
додаткове рішення суду скасувати,
посилаючись на те, що вона є інвалідом 2
групи, тому звільнена від сплати
судового збору.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, який підтримав апеляційні
скарги, пояснення позивача, яка
заперечували проти апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
вважає, що вони задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня
2012р. у салоні «ЛК Естетик», власником
якого є ФОП ОСОБА_1, співробітником
ОСОБА_4 позивачу була проведена
процедура лазерної епіляції у паховій
зоні та обох гомілок, за що позивачем
було сплачено 1095грн.

Вказані обставини не
заперечувалися відповідачем та
підтверджені розпискою відповідача
від 22 вересня 2012р. (с.с.8).

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що надана позивачу послуга була
неналежної якості, у результаті чого
позивачу була завдана шкода у вигляді
ушкодження здоров'я, а також заподіяна
моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

У ст. 901 ЦК України визначено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на: 1) захист своїх прав
державою; 2) належну якість продукції та
обслуговування; 3) безпеку продукції; 4)
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця);
5) відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону.

Частиною 10 статті 10 зазначеного закону
визначено, що виконавець несе
відповідальність за шкоду, завдану
життю, здоров'ю або майну споживача, що
виникла у зв'язку з використанням
речей, матеріалів, обладнання,
приладів, інструментів, пристосувань
чи інших засобів, необхідних для
виконання ним робіт (надання послуг),
незалежно від рівня його наукових і
технічних знань, що дає змогу виявити
їх властивості, згідно із
законодавством.

У частині 1 ст. 1 закону зазначає, що
виконавець - це суб'єкт господарювання,
який виконує роботи або надає послуги.

Згідно частини 2 статті 1209 ЦК України
виготовлювач товару, що є нерухомим
майном, виконавець робіт (послуг)
звільняються від відшкодування шкоди,
якщо вони доведуть, що шкода виникла
внаслідок непереборної сили або
порушення потерпілим правил
користування або зберігання товару,
результатів робіт (послуг).

У підтвердження ушкодження здоров'я у
результаті наданих їй ФОП ОСОБА_1
послуг, позивачем суду першої
інстанції надані: довідка приймального
відділення Київської міської лікарні
№ 12 від 23 вересня 2012р. про виявлення у
неї опікових ран обох гомілок 1 ступеню
(с.с.12), та висновок спеціаліста у галузі
судово-медичної експертизи від 25
вересня 2012р., згідно якого у позивача
були виявлені ушкодження у вигляді
опіків 1-2 ступеню на зовнішній поверхні
лівої гомілки від колінного суглобу до
нижньої третини гомілки, на
переднє-внутрішній поверхні правої
гомілки, у верхнє-середній третині
аналогічна ділянка ушкодження, на
передній поверхні правої гомілки у
нижній третині, на тильній поверхні

- 3 -

правого гомілково-ступеневого суглобу,
на зовнішній поверхні правої гомілки у
нижній третині, середній третині та у
верхній третині, які утворилися
внаслідок дії високої температури
(с.с.7).

Отже, позивачем суду були надані
належні та допустимі докази укладення
з ФОП ОСОБА_1 договору про надання
послуг із проведення косметичної
процедури та отримання у результаті
проведеної процедури ушкодження
здоров'я.

Доводи апелянта про те, що надані
позивачем докази не є достатніми у
підтвердження завданих їй ушкоджень
саме у результаті проведеної
косметичної процедури у салоні ФОП
ОСОБА_1, колегія суддів вважає
безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ч. 2 ст. 1209 ЦК України та
змісту Закону України «Про захист прав
споживачів» при вирішенні спорів про
захист прав споживача тягар
доказування обставин, які звільняють
від відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язання, в
тому числі і за спричинену шкоду,
лежить на виконавцеві послуг.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції ФОП ОСОБА_1 не надала докази,
які б спростували надані позивачем
документи, не було нею заявлено і
клопотання про призначення
відповідної судової експертизи у
підтвердження своїх доводів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, що ушкодження
здоров'ю позивача було завдано у
результаті наданої відповідачем
косметичної процедури і вона має право
на відшкодування завданої їй шкоди.

У законодавстві про захист прав
споживачів не передбачено, в який
спосіб має визначатись розмір завданих
збитків.

Позивачем завдані їй збитки визначені
у вигляді сплаченої суми за надання
неякісної послуги у сумі 1095грн., що, на
думку колегії суддів, не суперечить
діючому законодавству.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
оплачені позивачем 193грн. 90коп. за
послуги спеціаліста у галузі
судово-медичної експертизи, не є
збитками у розумінні положень ст. 22 ЦК
України.

Проте, частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

За змістом статті 79 ЦПК України
судові витрат складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати на правову допомогу; витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз.

Позивачем суду першої інстанції були
надані докази оплати нею послуг
спеціаліста у сумі 193грн. 90 коп. (с.с.30),
вказаний висновок спеціаліста був
прийнятий судом, як належний доказ,
позовні вимоги в частині відшкодування
завданої шкоди судом були задоволені,
тому вимоги позивача про відшкодування
понесених нею судових витрат у вигляді
оплати послуг спеціаліста, підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 711 ЦК шкода, завдана
майну покупця, та шкода, завдана
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю у зв'язку з придбанням
товару, що має недоліки,
відшкодовується відповідно до
положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої
внаслідок недоліків товарів, робіт
(послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК.

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку, що у спорах про захист
прав споживачів чинне цивільне
законодавство передбачає
відшкодування моральної шкоди у тих
випадках, якщо така завдана майну
споживача або шкода завдана каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що позивач має право на відшкодування
завданої їй моральної шкоди, розмір
якої визначений з врахуванням
вимогрозумності і справедливості
відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України.

- 4 -

Судом першої інстанції були повно
з'ясовані обставини справи, оцінені
надані сторонами докази, правильно
застосовані норми матеріального права,
не допущено порушень норм
процесуального права, тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Також колегія суддів вважає, що не
підлягає скасуванню і додаткове
рішення суду, яким з ФОП ОСОБА_1
стягнутий судовий збір за задоволення
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди відповідно до положень
ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що вона є
інвалідом 2 групи, тому звільнена від
сплати судового збору, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки у
даному спорі ОСОБА_1 виступає не є як
фізична особа, а як підприємець, який
надає послуги громадянам, а Законом
України «Про судовий збір» не
передбачені підстави для звільнення
від сплати судового збору фізичних
осіб-підприємців.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 відхилити, рішення Печерського
районного суду м. Києва від 3 грудня 2013р.
залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
додаткове рішення Печерського
районного суду м. Києва від 6 лютого 2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: