Провадження № 2/470/119/14
Справа № 470/170/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.

при секретарі Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2014 року позивач звернувся до
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області з позовом до
відповідачки про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначив, що між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Комерційний банк "Дельта",
правонаступником якого є він та
відповідачкою 10 січня 2008 року було
укладено кредитний договір про
відкриття карткового рахунку в
національній валюті, видано платіжну
картку та ПІН-код. Згідно укладеного
договору банк надав відповідачці
кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії з лімітом, який розраховується
банком самостійно. В свою чергу
відповідачка зобов'язалася щомісячно
здійснювати погашення частини
заборгованості в розмірі, згідно
договору. Відповідачка зобов'язань по
сплаті частини кредиту не виконала,
платежі у визначеному розмірі та у
встановлений термін не вносила, станом
на 25 грудня 2012 року її заборгованість
склала 2320,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, в позові заявив
про слухання справи у його відсутність
та підтримання позовних вимог в
повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання також
не з'явилася, направила письмову заяву
про розгляд справи за її відсутності та
часткове визнання позовних вимог
позивача через сплив строку позовної
давності.

Дослідивши докази у справі, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

10 січня 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Комерційний банк "Дельта",
правонаступником якого є позивач та
відповідачкою було укладено кредитний
договір № 004-03953-100108 про надання кредиту
шляхом відкриття відновлювальної
відкличної кредитної лінії в розмірі
30000 грн. з лімітом на рахунку 2000,00 грн., з
видачею платіжної картки, ПІН-коду,
оплатою відсотків та комісій згідно
тарифів (а.с.7-8).

Відповідно до п.3.6. укладеного договору,
відповідачка зобов'язалася щомісячно
здійснювати погашення частини суми
заборгованості у вигляді обов'язкового
мінімального платежу, в розмірі 3,5 % від
суми кредитного ліміту, згідно Тарифів
(а.с.12), однак взятих на себе зобов'язань
не виконала.

Станом на 25 грудня 2012 року відповідачці
нараховано заборгованість за вказаним
кредитним договором, в розмірі 2320,00
грн., яка складається з: 590,00 грн. -
заборгованість за тілом кредиту та
1730,00 грн. - заборгованість за комісією
(а.с.9-10).

Відповідачка суму заборгованості
перед позивачем в добровільному
порядку не сплачує.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце цивільно-правові відносини із
зобов'язального права за кредитним
договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язуються
надати грошові кошти позичальникові в
розмірі та на умовах встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Однак, ст.257 ЦК України передбачає, що
загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Згідно розрахунку позивача,
заборгованість відповідачки за тілом
кредиту, в розмірі 590,00 грн. та
заборгованість за комісією - 50,00 грн.
виникла ще 31 січня 2011 року, а значить
позивач пропустив трирічний строк
позовної давності, звернувшись до суду
за їх стягненням 25 лютого 2014 року.

Така ж правова позиція викладена
Верховним Судом України у постанові
від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс/13,
прийнятої за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
підстав, передбачених ст.355 ЦПК України.

У відповідності до ч.4 ст.267
вищевказаного Кодексу сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідачка порушила умови
кредитного договору та суму боргу в
добровільному порядку не сплачує, суд
дійшов висновку, що позовна заява є
обґрунтованою i підлягає частковому
задоволенню лише щодо вимог про
стягнення комісії, в розмірі 1680,00 грн.
(1730,00 грн. - 50,00 грн.).

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
покладає на відповідачку обов'язок по
відшкодуванню позивачу витрат на
оплату судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
р/р 2306, МФО 380236, ,
заборгованість за кредитним договором
№ 004-03953-100108 від 10 січня 2008 року, в
розмірі 1680,00 (одна тисяча шістсот
вісімдесят) грн., яка складається із
заборгованості за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
р/р , МФО 380236, ,
витрати по сплаті судового збору, в
розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Березнегуватський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів, з дня отримання його копії.

Суддя
С. А. Луста