Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі

головуючої судді - Середи І.В.

при секретарі - Семко М.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства «Грандфінресурс» про
захист прав споживача, застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину шляхом стягнення коштів та
стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

7 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 1 серпня 2013 року
він уклав угоду з приватним
підприємством «Грандфінресурс» (далі
ПП «Грандфінресурс») про надання
послуг з метою отримання грошової
позики у розмірі 250000 грн. на придбання
житла на умовах діяльності програми
«Альянс Україна», за якою сплатив
одноразовий комісійний внесок у сумі
8750 грн., адміністративні витрати у сумі
1050 грн., 1388,89 грн. в рахунок щомісячного
чистого внеску. Працівники
відповідача запевнили, що кредит
отримає наступного місяця, однак
зазначену суму не віддав, мотивуючи це
відсутністю коштів.Вважає, що
діяльність ПП «Грандфінресурс»
містить ознаки пірамідальної схеми і
вводить споживачів в оману, укладений
правочин здійснений відповідачем з
використанням нечесної
підприємницької практики і відповідно
до ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» є недійсним (нікчемним),
тому просив стягнути з відповідача на
його користь 11188,89 грн. сплачених нею
коштів за нікчемним правочином, а також
моральну шкоду у розмірі 1000 грн..

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримала позов та
просила його задовольнити.

Представник відповідача в засідання не
зявився направив письмові заперечення
в яких повністю заперечував проти
заявлених вимог та просив відмовити в
її задоволенні. Зазначив, що про усі
умови договору позивач був
ознайомлений, відповідно до п.1.4 ст.1
додатку №2 до договору №220564 договір
активується на четвертий день з
моменту підписання, а після цього
учасник реєструється в програмі
«Альянс Україна». Цією умовою
позивачу йому надавався час для
вивчення та ретельного аналізу умов
договору самостійно або за допомогою
юриста. На протязі трьох діб він також
мав можливість розірвати договір в
односторонньому порядку з
відшкодуванням сплачених ним
попередньо грошових коштів, однак
цього не зробив, а отже усвідомлював
умови, вони його повністю задовольняли
і були йому вигідні. На час укладення
договору діяльність ПП
«Грандфінресурс» відповідала вимогам
законодавства. Згідно п. 3.2 Додатку № 2
до Договору Учасник повинен сплачувати
Загальний або Мінімальний платіж не
пізніше 15 числа кожного поточного
місяця, останній платіж позивач зробив
18 вересня 2013 року. У жовтні позивач не
здійснив платіж, тому у відповідності
до п. 8.3 Додатку № 2 до Договору, договір
з 01 листопада 2013 року вважається
розірваним. Пунктом 8.2 ст. 8 Додатку № 2
до Договору передбачено, що сторони
дійшли згоди, якщо Учасник виявить
бажання розірвати Договір в
односторонньому порядку після
встановленого п. 8.1 даної статті
терміну, або Договір буде розірваний зі
сторони Адміністратора при не виконані
Учасником п. 3.2 ст. 3 Додатку № 2 до
Договору, то Одноразовий комісійний
внесок та Адміністративні витрати
Учаснику не повертаються.
Адміністратор здійснює повернення
сплачених Учасником Чистих внесків
протягом 60 банківських днів після
закриття реєстру, закриття Реєстру
проводиться після виконання платіжних
зобов'язань останнього Учасника у
даному Реєстрі. Вказав, що укладена між
сторонами угода є видом цивільного
договору, сторони врегулювали свої
відносини на свій розсуд, змістом
договору є ті умови, на яких сторони
погоджуються виконувати взяті на себе
зобов'язання, що має наслідком
виконання зобов'язань для кола осіб.
Щодо питання про відшкодування
моральної шкоди, відповідач зазначає,
що позивачем не доведено факту
моральних переживань, їх тривалість,
ступінь тяжкості моральних страждань.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги не підлягають задоволенню з
ступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 1
серпня 2013 року ОСОБА_2 уклав договір
№220564 з ПП «Грандфінресурс» про
надання послуг з метою отримання
грошової позики у розмірі 250000 грн. на
умовах діяльності програми «Альянс
Україна», за якою сплатив 8750 грн.
одноразового комісійного внеску,
чистий внесок в розмірі 1388,89 грн.,
адміністративних витрат -1050 грн., що
склало загальну суму 11188,89 грн..

Згідно пункту 1.1 договору
адміністратор за згодою учасника,
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару, або
відповідної суми позики, зазначеної у
додатку № 1 до даного договору, на
умовах діяльності програми «Альянс
Україна», що міститься в додатку №2,
який є невід'ємною частиною цього
договору, у тому числі сформувати
реєстр учасників, забезпечити його
адміністрування, організувати та
проводити захід по розподілу грошового
фонду, здійснити оплату товару на
користь учасника або надати учаснику
відповідну суму позики.

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору
учасник системи зобов'язується
сплатити одноразовий комісійний
внесок у день підписання сторонами
даного договору та адміністративний
платіж, який сплачується не пізніше 15
календарних днів з моменту отримання
дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа
кожного місяця, сплачує загальний
платіж, який включає чистий внесок, за
рахунок якого адміністратор здійснює
оплату вартості товару чи надає
відповідні суми у позику, та
адміністративні витрати, що є платою за
послуги адміністратора з організації
діяльності програми.

З умов Додатку №2 до договору № 220564 від
1 серпня 2013 року, вбачається, що дозвіл,
який надається адміністратором, є
правом на отримання грошової суми за
результатами заходу по розподілу
грошового фонду. При цьому, фонд групи -
це сума чистих внесків, сплачених
учасниками, що витрачаються на їх
користь і знаходяться на спеціальному
рахунку адміністратора в банківській
установі.

На виконання умов договору № 220564
позивачем на рахунок відповідача були
внесені грошові кошти на загальну суму
11188,89 грн..

З умов оспорюваного договору
вбачається, що виконання послуг
відповідачем полягає в тому, що учасник
сплачує передбачені договором кошти, а
ПП «Грандфінресурс» формує групу осіб,
за рахунок чистих внесків яких
здійснюється асигнаційний захід, тобто
захід по розподілу фонду групи, за
результатами якого надається дозвіл,
тобто право на отримання товару, на
підставі якого адміністратор
проводить оплату товару, організовує
його передачу у власність учасника або
відповідну суму у позику. Учасник
одержує відповідну суму у позику
відповідно до методів визнання права
на отримання ним позики, передбачених
договором (ст.ст. 4, 5 Додатку №2), і таке
визнання права здійснює ПП
«Грандфінресурс» на власний розсуд,
право на отримання позики мають не усі
учасники системи, а тільки ті, які
зробили найбільшу кількість внесків.

З викладеного вбачається, що
оспорюваний позивачем договір - це
досягнута між сторонами угода про
посередницьку діяльність, оскільки
останній сплачував кошти за послуги
формування відповідачем, без залучення
власних коштів останнього, реєстрів
учасників програми «Альянс Україна» з
організацією та проведенням заходу по
розподілу грошового фонду, метою якого
є придбання учасником (позивачем)
відповідної грошової суми у позику.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до положень ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.
19 Закону України «Про захист прав
споживачів» нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Забороняються
як такі, що вводять в оману: утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми. При цьому в
зазначеному Законі нормативне
визначення поняття «пірамідальної
схеми» не надано, однак визначені
ознаки, які відносять діяльність
суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналізуючи п.7 ч.3 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів» суд
приходить до висновку, що поняття
«пірамідальна схема» у розумінні цієї
норми має такі обов'язкові ознаки: а)
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації; б)
компенсація надається за рахунок
залучення учасником інших споживачів
схеми; в) відсутність продажу або
споживання товару.

Отже, для кваліфікації «пірамідальної
схеми» необхідна наявність усіх
зазначених ознак. Відсутність
вищевказаних ознак виключає
можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України. Так, пірамідальній схемі
властива сплата за можливість
одержання окремим учасником
компенсації, яка повинна надаватися за
рахунок залучення цим учасником схеми
інших споживачів.

Крім того, предметом договору сторін є
надання ПП «Грандфінресурс»
адміністративних послуг, у тому числі й
фінансового характеру, з метою
придбання учасником (позивачем)
відповідної грошової суми у позику.

Пунктом 2.4.1. договору передбачено, що
адміністратор зобов'язується суворо
дотримуватися усіх умов договору та
додатків до нього.

При цьому, відповідно до положень
Додатку № 2 до договору № 216704 від 21.12.2012
року, поняття «право на придбання
учасником відповідної грошової суми у
позику» означає право учасника
одержати власне грошову суму у позику
та обов'язок адміністратора
(відповідача) передати таку позику у
зазначений термін, якщо учасник на
момент фактичної передачі грошових
коштів належно виконує свої
зобов'язання за договором, зокрема за
умови сплати одноразового комісійного
внеску, адміністративних витрат та
загальних платежів, після чого учасник
отримує дозвіл на отримання
відповідної грошової суми у позику.

Відповідно до положень Додатку № 2 до
договору одноразовий комісійний
внесок - це одноразовий платіж, що
підлягає сплаті учасником у момент
підписання договору; адміністративні
витрати - це плата адміністратору за
послуги, передбачені в договорі;
загальний платіж - це щомісячний
платіж, який складається з суми чистого
внеску та адміністративних витрат та
сплачується в порядку та терміни,
передбачені договором; чистий внесок -
це частина загального платежу, за
рахунок якої адміністратор здійснює
оплату грошової суми у позику; дозвіл -
це право на отримання відповідної суми
у позику.

Таким чином, договором передбачена
щомісячна сплата учасником внесків на
оплату грошової суми, яка за наявності
дозволу та при умові виконання
зобов'язань, надається учаснику у
позику.

Споживач, який виконав усі умови
договору, має повне право вимагати від
ПП «Грандфінресурс» виконання свого
зобов'язання, а саме вчинити від імені
та за рахунок позивача певні юридичні
дії, спрямовані на придбання товару або
відповідної суми у позику на умовах
діяльності програми «Альянс України».

Отже, судом встановлено, що за системою
придбання товару або відповідної суми
у позику на умовах діяльності програми
«Альянс України» кожний із учасників,
який належним чином виконує
зобов'язання за договором, одержує
товар через механізм, передбачений
договором, оскільки система функціонує
таким чином, що наповнення реєстру
учасників, яким надається право на
отримання товару, відбувається самими
учасниками за рахунок щомісячних
внесків та за рахунок повернення
грошових коштів. Відповідач не надає
можливість отримати товар, а видає
товар (грошові кошти) в такому порядку,
а саме перевагу має той учасник, що
надіслав заяву, яка містить найбільшу
кількість сплачених загальних
платежів, а у випадку, коли декілька
учасників надіслали заяви з однаковою
найбільшою кількістю сплачених
загальних платежів, перевагу має той
учасник, який раніше уклав договір,
відповідно до п.4.11. ст. 4 Додатку № 2 до
договору .

Таким чином, враховуючи встановлене,
суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що діяльність ПП
«Грандфінресурс» є функціонуванням
«пірамідальної схеми», оскільки це
суперечить змісту п.7 ч.3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
зв'язку з відсутністю головних ознак
«пірамідальної схеми» - безтоварності
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання товару
(грошових коштів) кожним з учасників, за
умови виконання своїх зобов'язань
відповідно до договору та додаткам до
нього, у зв'язку з чим отримання кожним
споживачем товару (грошових коштів)
здійснюється виключно відповідно до
платежів, здійснених ним самим і
незалежно від платежів інших клієнтів
ПП «Грандфінресурс».

Вказана позиція викладена в постанові
Верховного суду України від 11 вересня
2013 року № 6-40цс13, яка згідно зі ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для судів.

Аналізуючи норми Закону України «Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг», які також
регулюють спірні правовідносини, суд
вважає, що діяльність ПП
«Грандфінресурс» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
«фінансова послуга».

Відповідно до ч.5 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 02 червня 2011 року №
3462-ІV «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг» (введено в
дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до
ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг» та доповнено п. 111,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Також суд не вбачає введення позивача
в оману з підстав оплати ним не самого
товару (грошових коштів), а права
купівлі товару (грошових коштів) та
відсутності залучення власних коштів
відповідача виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Як видно з умов договору, у разі
виявлення учасником бажання розірвати
договір протягом 3 календарних днів з
моменту його підписання та виконання
ним умов ст. 8 Договору відповідач
повертає учаснику 70% внесеного ним
вступного платежу, в інших випадках
розірвання договору вступний платіж та
адміністративні витрати учаснику не
повертаються, повернення коштів
відбувається після закриття реєстру.
Крім того, в договорі зазначено, що його
підписання сторонами є свідченням
того, що вони дійшли повного
порозуміння і визначили, що договірні
умови є обов'язковими для виконання
сторонами. Учасник заявляє, що отримав
усі пояснення від представника
адміністратора, уважно прочитав та
зрозумів усі визначення, умови та зміст
договору та додатків до нього, що
засвідчує своїм підписом.

Враховуючи викладене, суд не
знаходить законних підстав для
визнання того, що відповідач при
укладенні договору діяв
недобросовісно, внаслідок здійснення
нечесної підприємницької практики, яка
полягає у введенні в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми, оскільки умови оспорюваного
договору позивачу були відомі, про що
він поставив свій підпис у відповідній
графі договору та додатків до нього, а
також в будь-який час міг розірвати
укладений з відповідачем оспорюваний
договір.

Враховуючи те, що договір укладений
між сторонами на підставі вільного
волевиявлення кожної сторони з
дотриманням вимог чинного
законодавства, суд вважає за необхідне
відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його
позову до ПП «Грандфінресурс» про
визнання договору недійсним з підстав
порушення його прав, як споживача, та як
наслідок визнання недійсності
правочину, стягнення сплачених
відповідно до умов договору грошових
коштів у розмірі 11188,89 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Виходячи із вказаної норми та
приймаючи до уваги встановлені судом
обставини та висновки вимога про
стягнення моральної шкоди також є
безпідставною, оскільки не було
допущено порушення прав позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України,
суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову
до приватного підприємства
«Грандфінресурс» про захист прав
споживача, застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину
шляхом стягнення коштів та стягнення
моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а для відповідача з дня
отримання копії.

Суддя: