Справа № 459/141/14
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/2942/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ДП
«Львіввугілля» на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 4 березня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до ДП
«Львіввугілля» про стягнення
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров»я при виконанні трудових
обов»язків,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково. Стягнуто з ДП
«Львіввугілля» в користь ОСОБА_2 3000
грн. на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я при
виконанні трудових обов»язків
внаслідок професійного захворювання.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ДП
«Львіввугілля».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує
про порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи. Вважає правильним
висновок суду в частині
обов»язковості відшкодування ДП
«Львіввугілля» моральної шкоди, однак
не погоджується із розміром моральної
шкоди, яка визначена судом. Зазначає, що
17 років працював в шкідливих умовах
праці на підприємствах ДП
«Львіввугілля». Посилається на акт від
01.10.1996 року, яким йому встановлено
вперше 3 групу інвалідності та 45 %
втрати професійної працездатності.
Стверджує, що профзахворювання
призвело до того, що він не може
відновити здоров»я, докладає зусиль
для організації свого життя. Вважає, що
судом не враховано ступінь фізичних і
моральних страждань, їх тривалість,
істотність вимушених змін у життєвих
стосунках, наслідків, що наступили,
внаслідок ушкодження здоров»я.
Зазначає, що розмір моральної шкоди у
сумі 30 000 грн. є повністю обгрунтованим,
розумним і справедливим. Просить
рішення суду змінити в частині розміру
моральної шкоди та стягнути в його
користь 30 000 грн.

В апеляційній скарзі представник
ДП «Львіввугілля» стверджує про
незаконність та необґрунтованість
рішення суду. Вважає, що має
застосовуватися трьохмісячний термін
позовної давності, який позивачем
пропущено без поважних причин. На думку
представника апелянта, суд
безпідставно не призначив медичну
експертизу, щоб встановити чи завдана
моральна шкода. Посилається на те, що
позивач не пред»явив висновку МСЕК про
встановлення факту моральної шкоди.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в позові
відмовити.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, а тому відповідно до ч.2 ст.197
ЦПК України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу ДП
«Львіввугілля» необхідно відхилити, а
апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини

З 1976 року по 1997 рік позивач працював на
шахтах ДП «Львіввугілля», що
стверджується відповідними записами в
трудовій книжці. (а.с.9-10)

28 лютого 1997 року позивач звільнений з
роботи за власним бажанням. (а.с.10)

Відповідно до акту розслідування
професійного хронічного захворювання
від 21 серпня 1996 року у позивача
встановлено професійне захворювання.
(а.с.24)

Довідкою МСЕК від 1 жовтня 1996 року
вперше встановлено, що ступінь втрати
професійної працездатності позивача
складає 45 % та надано останньому 3 групу
інвалідності. (а.с.25)

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.1 ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим органом моральної шкоди
працівникові проводиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, позивачу заподіяна
моральна шкода, яка спричинена
моральним та фізичним стражданням з
приводу ушкодження здоров»я,
погіршенням життєвих умов, що потребує
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Висновок суду в цій частині відповідає
встановленим обставинам справи та
дослідженим доказам, які знаходяться в
матеріалах справи.

Посилання представника апелянта на
складну фінансову ситуацію на
підприємстві, колегією суддів не
приймається до уваги, оскільки як
безспірно встановлено матеріалами
справи здоров»ю позивача завдано
шкоду в результаті його роботи в
шкідливих умовах праці на шахті, а тому
така підлягає відшкодуванню
роботодавцем.

Однак колегія суддів не погоджується з
визначеним судом першої інстанції
розміром моральної шкоди у зв»язку з
наступним.

Згідно із п. 1 «Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків»
затверджених постановою КМУ № 472 від
23.06.1993 року, які були чинні на момент
виникнення спірних правовідносин,
власник підприємства, установи і
організації (надалі - підприємство) або
уповноважений ним орган (надалі -
власник) несе матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків
(надалі - ушкодження здоров'я), а також
за моральну шкоду, заподіяну
потерпілому власником фізичного чи
психічного виливу небезпечних або
шкідливих умов праці.

Суд першої інстанції виходив з того,
що даний розмір згідно із п. 11 Правил (в
ред. від 23.06.1993 року, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин), не
може перевищувати 200 мінімальних
розмірів заробітної плати незалежно
від інших будь-яких виплат.

Однак, враховуючи роз'яснення,
викладені у п. 9 постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, до розрахунку
суми відшкодування заподіяної
моральної шкоди слід застосував
розмір мінімальної заробітної плати,
який діє на час розгляду справи.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Однак суд першої інстанції на вказані
вимоги уваги не звернув та визначивши
розмір відшкодування позивачеві
моральної шкоди в сумі 3000 грн., не навів
у рішенні достатніх мотивів для такого
висновку з огляду на засади розумності
й виваженості.

Як безспірно встановлено матеріалами
справи позивачу 1 жовтня 1996 року вперше
встановлено, що ступінь втрати його
професійної працездатності складає 45 %
та надано останньому 3 групу
інвалідності

А відтак, виходячи з підстав
пред'явлення позову, характеру
правовідносин сторін, а також
наявності підстав для
відповідальності відповідача за
завдану моральну шкоду, колегія суддів
вважає, що розмір відшкодування
моральної шкоди повинен становити 9 000
грн. і такий буде обґрунтованим та
відповідати засадам розумності,
виваженості та справедливості,
враховуючи характер та обсяг
страждань, яких зазнав позивач,
тяжкість вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, час та
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану,

У зв»язку з вищенаведеним, рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення моральної шкоди слід
змінити та стягнути з ДП
«Львіввугілля» в користь ОСОБА_2 9000
грн. на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я при
виконанні трудових обов»язків
внаслідок професійного захворювання.

Крім того, з відповідача необхідно
стягнути в дохід держави 121 грн. 80 коп.
судового збору, слату якого
відстрочено, (а.с.78)

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316
ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ДП «Львівугілля»
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 4 березня
2014 року в частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди змінити
та визначити розмір відшкодування
моральної шкоди в сумі 9 000 (дев»ять
тисяч) грн.

Стягнути з ДП «Львівугілля» в дохід
держави судовий збір в сумі 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.