Справа № 199/739/14-ц
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -
У січні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача, посилаючись на те, що 22
грудня 2010 року в м. Дніпропетровську
відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем
„ГАЗ", державний номерний знак НОМЕР_2,
порушив вимоги Правил дорожнього руху
України, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем „TOYOTA Land Cruiser
Prado", державний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_2, який йому
належить на праві власності.
Данні обставини встановлені та
підтверджуються постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2011
року про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності за
вказане правопорушення.
Висновком автотоварознавця №506/10 від 06
січня 2011 року визначено, що розмір
завданих збитків власнику автомобіля
„TOYOTA Land Cruiser Prado", державний номерний
знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 внаслідок ДТП
складає 42 824,76 грн.
У відповідності до вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивачем виплачене ОСОБА_2
страхове відшкодування в розмірі 36 555,23
Таким чином, до позивача, відповідно до
діючого законодавства, після виплати
страхового відшкодування, перейшло
право вимоги до винної особи -
відповідача, у розмірі фактичних
затрат, пов'язаних із відшкодуванням
збитків страхувальнику за
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду, а тому позивач просить
стягнути з відповідача на їх користь
суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 36 555 грн. 23 коп.,
та судові витрати в розмірі 365,56 грн.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву у якій
зазначив що просить розглядати справу
за його відсутності, не заперечував
проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
судового розгляду справи був
сповіщений належним чином, про причини
неявки суд не повідомив, не надав заяви
про розгляд справи за його відсутності,
не скористався правом надання
заперечень проти позову, у зв'язку з чим
суд за згодою позивача вирішує справу у
порядку заочного розгляду на підставі
наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 грудня 2010 року в
м. Дніпропетровську відповідач ОСОБА_1,
керуючи автомобілем „ГАЗ", державний
номерний знак НОМЕР_2, порушив вимоги
Правил дорожнього руху України,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем „TOYOTA Land Cruiser Prado", державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_2, який належить ОСОБА_2

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду міста Дніпропетровська
від 19 січня 2011 року відповідача ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вказане
правопорушення. Дана постанова ніким
не оскаржувалася та набрала чинності.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справах, що
набрало чинності, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті ж самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль „TOYOTA", державний номерний
знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 та
внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної події зазнав
механічних пошкоджень, застраховано в
Моторного (транспортного) страхового
бюро України», на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів
№ВЕ/7738961 укладеного з ОСОБА_2.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 застрахована не була.

Відповідно до п.а ч. 41.1 ст.41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1
цього Закону, та майну, яке знаходилося
в такому транспортному засобі.

Згідно з висновком автотоварознавця
№506/10 від 06 січня 2011 року вартість
матеріального збитку завданого
власнику автомобілю „TOYOTA", державний
номерний знак НОМЕР_1 складає 42 824,76 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінка майна є
обов'язковим у випадку визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом». Така
оцінка проводиться в порядку,
передбаченому «Методикою
товарознавчою експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів»,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо
розміру фактично заподіяної позивачу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди матеріальної шкоди, суд
приймає до уваги висновок висновком
автотоварознавця №506/10 від 06 січня 2011
року, проведений у відповідності до
чинного законодавства.

Згідно платіжного доручення №2083 від 13
травня 2011 року позивач здійснив
виплату страхового відшкодування
ОСОБА_2 на загальну суму 36 555 грн. 23 коп.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями
наданими в п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року (з послідуючими
змінами) «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» передбачено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одному
з володільців підвищеної небезпеки з
вини іншого - відшкодовується винним.

Таким чином, до позивача, як до
страховика, що виплатив страхове
відшкодування в межах сплаченої суми в
розмірі 36 555 грн. 23 коп., перейшло право
вимоги, яке ОСОБА_2 на підставі ст.ст.1187,
1188 ЦК України, мав до відповідача, а
відтак позовні вимоги є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в сумі 365,56
грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218,
222, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІПН невідомий, на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України грошові кошти
в розмірі 36 555 грн. 23 коп., судові витрати
у вигляді сплаченого судового збору у
розмірі 365 грн. 56 коп., а всього 36 920
(тридцять шість тисяч дев'ятсот
двадцять) грн. 79 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
О.Б.Подорець