Справа № 190/392/14-ц
Провадження 2/190/246/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 квітня 2014 року
м. П'ятихатки

П'ятихатський районний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді
Резніченка М.С.,

за участю секретаря

судового засідання Москалець
А.В.,

позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_3,
реєстраційна служба П'ятихатського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області, про
визнання права власності на нерухому
річ в порядку набувальної давності,

в с т а н о в и в:

13.03.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про визнання за ним
права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, розташоване на земельній
ділянці площею 500 м2 в порядку
набувальної давності, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ОСОБА_4 17.12.1996 р. придбала
вказаний будинок, а дорученням від
11.04.1997 р. уповноважила ОСОБА_3 продати
будинок за ціну та на умовах за його
розсудом. 20.04.1997 р. ОСОБА_3 продав йому
спірний будинок за 10000 грн., отримавши
письмову розписку про одержання
грошей. Купівлю-продаж мали намір
оформити пізніше. На той час ОСОБА_4
проживала в м. Донецьку. З квітня 1997 р.
по теперішній час він проживає в
будинку, відкрито і безперервно
користується ним і господарськими
будівлями та спорудами, підтримує в
належному стані, постійно користується
земельною ділянкою, на якій
розташований будинок, проводить
поточні ремонти, сплачує комунальні
послуги. В будинку мешкає без
реєстрації, оскільки не є його
власником. Просить задовольнити
позовні вимоги, оскільки набувальна
давність поширюється на випадки, коли
володіння майном розпочалося за 3 роки
до набрання чинності ЦК України,
добросовісно прийняв будинок у
користування, на який інші особи не
претендують.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов підтримав, посилаючись на
обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_4 про місце і час
розгляду справи повідомлена належним
чином через оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр № 50 від 19.03.2014 р. І № 56
від 27.03.2014 р., в судове засідання не
з'явилася повторно і причини неявки
суду не повідомила.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову не
заперечив і пояснив, що дійсно
дорученням від 11.04.1997 р. ОСОБА_4
уповноважила його за ціну та на умовах
за його розсудом отримувати необхідні
довідки і документи, подавати заяви і
розписуватися за неї, укладати від її
імені договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1, власником якого вона
являється. ОСОБА_2 придбав у нього
будинок за 10000 грн., передавши гроші по
розписці. Договір купівлі-продажу не
оформлювали, оскільки домовилися
зробити це пізніше.

Третя особа - реєстраційна служба
П'ятихатського районного управління
юстиції Дніпропетровської області про
місце і час розгляду справи
повідомлена належним чином,про що
свідчать розписки про одержання
судових повісток, в судове засідання
представника не направила і причини
неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.. 224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи прийшов до
наступного.

Матеріалами справи встановлено,
підтверджується наявними у справі
доказами, що домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу ААВ № 972137 від
17.12.1996 р., зареєстрованого в реєстрі за
№ 3898.

Дорученням від 11.04.1997 р., посвідченим
приватним нотаріусом П'ятихатського
нотаріального округу ОСОБА_5 і
зареєстрованим в реєстрі за № 464,
ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_3 за ціну та
на умовах за його розсудом отримати
необхідні довідки та документи,
подавати від її імені заяви,
розписуватися за неї, укласти за неї
договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1, отримати належні їй гроші, а
також виконати всі дії, пов'язані з цим
дорученням.

Відповідно до ст. 344 ч. 1 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 328 цього Кодексу право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Частиною 1 статті 317 ЦК України
визначено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Положеннями ч. 1 ст. 319 цього Кодексу
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Непорушність права власності
визначена статтею 321 ЦК України. Так, в
ч. 1 цієї норми передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, суд звертається до п. 8
Прикінцевих та Перехідних положень ЦК
України. За вказаною нормою правила
статті 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються на випадки, коли
володіння майном розпочалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.
Враховуючи те, що Цивільний кодекс
України набув чинності з 01.01.2004 р. норми
ст. 344 цього Кодексу поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом, а відтак
визнання за рішенням суду права
власності на нерухоме майно може мати
місце з 01.01.2001 р..

У зв'язку з наведеним вище суд
приходить до висновку, що ОСОБА_2 на
момент передачі йому будинку по
АДРЕСА_1 виявив добросовісність, як
одну із загальних засад цивільного
судочинства, що виражається у
фактичній чесності у його поведінці,
прагнув сумлінно захистити цивільне
право та забезпечити виконання
цивільних обов'язків. У судовому
засіданні встановлено, що позивач як
незаконний володілець протягом всього
часу володіння будинком був впевнений,
що на спірний будинок не претендують
інші особи, тому отримав це майно з
підстав, достатніх для того, щоб мати
право власності на нього. Факт
добросовісного, відкритого та
безперервного володіння ОСОБА_2
домоволодінням підтверджується окрім
доручення від 11.04.1997 р., договорами про
надання послуг з газопостачання та
електроенергії до будинку АДРЕСА_1,
показаннями свідків.

Допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7
пояснили, що вони тривалий час
проживають АДРЕСА_2 і їм достовірно
відомо, що фактичним власником будинку
АДРЕСА_1 являється ОСОБА_4. В будинку з
1997 р. господарює і постійно проживає
ОСОБА_2, користується будинком,
господарськими будівлями, ремонтує їх,
сплачує комунальні послуги.

Крім того, ОСОБА_2 домовився з ОСОБА_3, як
продавцем, щодо усіх істотних умов
купівлі-продажу будинку, сплатив його
вартість і вселився в будинок, постійно
проживає, що є обов'язковою умовою та
юридично значимим фактом і доведено в
судовому засіданні. Право власності
іншими особами не оспорюється.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 328, 344 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224-226
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в порядку набувальної
давності право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, розташоване на
земельній ділянці площею 500 м2, що
складається з житлового будинку літера
А-1 жилою площею 32,1 м2 та загальною
площею 44,4 м2, літньої кухні - літера Б,
тамбура - літера б.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя