Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Куцина
М.М.,

суддів: Бондаренка Ю.
О., Собослоя Г. Г.

при секретарі -
Гаврилко В. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк „Приватбанк" на рішення
Мукачівського міськрайонного суду
від 14 жовтня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк „Приватбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з даним позовом, в
якому вказував на те, що відповідно до
договору № SFVDN0017
від 14.03.2006 року про відкриття
карткового рахунку для обслужування
кредитної картки, укладеного між
банком і ОСОБА_2, останній отримав
кредит в сумі 4000.00 гривень у вигляді
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 14 березня
2008 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за укладеним договором не
виконує, тобто не сплачує кредит та
відсотки за користування кредитом, у
зв'язку з чим у нього станом на 14 липня
2013 року виникла заборгованість у
розмірі 25 845 грн. 02 коп., яка складається
із заборгованості за кредитом в сумі
3716.40 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом в сумі
20 421.71грн., 500 грн. - штрафу (фіксована
частина) та 1206.91 грн. штрафу (процентна
складова).

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставинам справи, та з
підстав, передбачених ст.ст. 526,527,530,
599,1050,1054 ЦК України, просив у суді першої
інстанції стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором у сумі 25 845 грн. 02
коп., яка складається із заборгованості
за кредитом в сумі 3.716.40 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі
20 421.71грн., 500 грн. штрафу (фіксована
частина) та 1206.91 грн. штрафу (процентна
складова).

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 14 жовтня 2013 року у
задоволенні позову у повному обсязі
відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням
місцевого суду, представник позивача
оскаржив його в апеляційному порядку з
тих підстав, що таке рішення є
незаконним та помилковим, оскільки
судом було невірно застосовано норми
процесуального та матеріального
права, просив рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі.

У суді апеляційної інстанції
представник позивача вимоги
апеляційної скарги підтримав у повному
обсязі.

Відповідач та його представник
рішення місцевого суду вважають,
законним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відмовляючи у задоволені позову,
місцевий суд виходив з положень,
передбачених ст. ст.10,11, 59,60 ЦПК України
, оскільки позивачем не подано
оригіналу кредитної справи і через це
не можливо встановити факт отримання
відповідачем коштів по кредитному
договору.

Проте, судова колегія не може
погодитися з висновком місцевого суду,
оскільки суд дійшов його без повного та
всебічного з'ясування дійсних обставин
справи, прав сторін та з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213, 214 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
рішення по справі не відповідає.

Зокрема, місцевим судом не
витребувано кредитної справи за
клопотанням відповідача.

Судом першої інстанції не перевірялися
заперечення відповідача щодо
терміну дії платіжної картки шляхом
витребування для перевірки кредитної
справи , кримінальної справи, виписки
коштів з кредитної картки відповідача
та дані по операціям, які ним
проводились по зняттю коштів з
кредитної картки.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні факти.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 договору
№ SFVDN0017 від 14.03.2006
року про відкриття карткового рахунку
для обслужування кредитної картки, на
підставі заяви ОСОБА_2 та умов і правил
надання банківських послуг, останній
отримав споживчий кредит в сумі 4000 тис.
грн. у вигляді кредитного ліміту на
кредитну карту з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
карти на два роки, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
карти (оригінал кредитної справи у
кримінальній справі т.1 а. с.2-10 , зокрема
,у якій міститься, анкета позичальника,
довідка про заробітну плату, копія
паспорту, заява ).

Згідно з цим договором позичальник
повинен був повернути банкові
кредитні кошти та відсотки за
користування у строк до 14 березня 2008
року.

Матеріалами кредитної справи
стверджений факт укладення даного
кредитного договору відповідачем по
справі , зокрема , ним власноручно
написана анкета позичальника, заява
про ознайомленням з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою, надано
копію завіреного паспорту й картку
фізичної особи- платника податків і
підписаний договір SFVDN0017 від
14.03.2006 року про відкриття карткового
рахунку для обслужування кредитної
картки, на платіжну .

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Позичальником, відповідно до пункту 9.12
Умов та правил банківських послуг, до
Банку письмової заяви про припинення
дії цього Договору не було подано, а
тому цей договір автоматично
лонгується на такий же термін.

Відповідно до правил ст. 599 ЦК
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 3.1.3. умов та правил надання
банківських послуг, по закінченню
строку дії наявна Карта продовжується
Банком на новий термін (наданням
Клієнту Карти з новим терміном дії),
якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії) не поступила
письмова заява Клієнта про закриття
Карти, а також при наявності коштів на
картрахунку для оплати послуг по
виконанні розрахункових операцій по
Картрахунку (в останній день місяця
закінчення строку дії) та при
дотриманні інших умов Договору.

Доказів про те, що від відповідача
ОСОБА_2 на адресу банка (відділення)
жодних заяв про закриття Карти та заяв
про те, що він не бажає користуватись
даним кредитом не поступало,
відповідачем у суді першої та
апеляційної інстанції не надавалося .

Зібраними доказами стверджений факт
заборгованості відповідача за даним
кредитним договором. У зв'язку з
несплатою кредиту та відсотків за
користування кредитом сума боргу
ОСОБА_2 станом на 14 липня 2013 року
становить розмір 25 845 грн. 02 коп., яка
складається із заборгованості за
кредитом у сумі 3716.40 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 20 421.71грн.,
500 грн., штрафу (фіксована частина) та
1206.91 грн. штрафу (процентна складова).

Таким чином, у відповідності до
положень стст. 526,530,1048,1049, ч.1 ст.1054 ЦК
України цивільно-правові зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
особа, відповідальна за порушення
зобов'язання, позичальник, який не
виконує кредитний договір, повинен
повернути кредит та відсотки за
користування.

Оскільки відповідачем по справі
цивільно-правові зобов'язання по
кредитному договору не виконуватися
належним чином, судова колегія вважає,
що на позичальника слід покласти
обов'язок по поверненню кредитних
коштів та відсотків за користування
ними.

Заперечення відповідача та його
представника стосовно того, що ним не
укладався кредитний договір, і він
не підписував цей договір, були
предметом перевірки судом апеляційної
інстанції шляхом витребування
кредитної справи, зокрема (кредитного
договору № SFVDN0017 від
14.03.2006 року про відкриття карткового
рахунку для обслужування кредитної
картки), яка знаходиться у матеріалах
кримінальної справи порушеної на
підставі заяви директора
Закарпатського РУ „ Приватбанку"
Ковача В. С..

Заяву директора Закарпатського РУ „
Приватбанку" Ковача В. С. адресовано
начальнику Мукачівського МВ УМВС
України в Закарпатській області. У цій
у заяві він вказує на те, що ОСОБА_2 14
березня 2006 року подав у Мукачівське
відділення №09 Закарпатського РУ
„ Приватбанку" надав неправдиві
відомості для отримання ним кредитного
ліміту на пластикову картку в сумі 4000
гривень, у зв'язку з цим просить
притягнути його до кримінальної
відповідальності за ст. 190 КК України
(т.1 а. с.1-10).

Зокрема в рамках цієї кримінальної
справи проведено почеркознавчу
експертизу. Із висновку експерта
вбачається, що вирішити питання про те,
чи виконані підписи в графі „
Заемщик" договору №0017 про
відкриття картрахунку та
обслуговування кредитної карти від
14 березня 2006 року, від імені
клієнта в графі „ Підпис" в заяві від
імені „ОСОБА_2" від 13 березня 2006 року
, ОСОБА_2 або іншою особою не вдалося
можливим по причинам наведеним в
дослідницькій частині ( т.1 а. с.18-24).

Судова колегія, відповідно до ст. 10 ЦПК
України, роз'яснювала відповідачеві
право на проведення відповідної
експертизи, однак зазначеного
клопотання ним не було подано.

У відповідності до положень п.14
Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 30
березня 2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", при
вирішенні спорів про визнання
кредитного договору недійсним суди
мають враховувати вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052,
1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Зокрема, кредитний договір обов'язково
має укладатись у письмовій формі
(стаття 1055 ЦК); недодержання письмової
форми тягне його нікчемність та не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його нікчемністю. При
вирішенні справ про визнання
кредитного договору недійсним суди
повинні враховувати роз'яснення,
наведені у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

Суди повинні розмежовувати кредитний
договір, який є недійсним у силу закону
(нікчемний), або може бути визнаний
таким у судовому порядку (оспорюваний)
з підстав, встановлених частиною
першою статті 215 ЦК, та кредитний
договір, який є неукладеним (не
відбувся), що не може бути визнаний
недійсним, зокрема, у випадку, коли
сторони в належній формі не досягли
згоди щодо хоча б з однієї його
істотної умови або зміст яких
неможливо встановити, виходячи з норм
чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1
ЦК).

Відповідачем у встановленому законом
порядку даний кредитний договір не
оспорювався.

За таких обставин судова колегія
вважає заперечення відповідача та
його представника як такі, що не
ґрунтуються на законові і підлягають
відхиленню.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України, дані обставини є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
судом апеляційної інстанції про
задоволення Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк „
Приватбанк" - позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід
присудити на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» понесені та
документально підтверджені судові
витрати по оплаті судового збору в сумі
437,68 грн..

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк „ Приватбанк" - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
від 14 жовтня 2013 року - скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
„Приватбанк" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк „ Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 25845.02, яка складається із:
3713.40 гривень заборгованості за
кредитом; 20.421.71 гривень заборгованості
по процентам; 500 гривень штраф
(фіксована частина); 1.206.91 гривень
(процентна складова) та 437,68 гривень
витрат по сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: