Справа № 523/5366/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Одесі
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, третя
особа орган опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності, виселення, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» (далі АТ «Банк
«Фінанси та Кредит») звернувся до суду
із зазначеним позовом та просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності на
АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_1 та
неповнолітню ОСОБА_2 з зазначеної
квартири. В обґрунтування вимог
посилається на те, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 02.03.2012р., з ОСОБА_1, стягнуто суму
боргу за договором кредиту в розмірі 1
004 247,26 грн. З часу набрання рішенням
законної сили, ОСОБА_1, рішення не
виконала внаслідок чого
заборгованість збільшилася і станом на
12.08.2013р., становить 3 460 570,58 грн.
Враховуючи те, що договором іпотеки
передбачено задоволення вимог
кредитора шляхом визнання права
власності на предмет іпотеки,
представник позивача просить вимоги
задовольнити. Крім того, зазначив, що
визнання права власності на предмет
іпотеки є підставою для виселення
іпотекодавця та членів його сім'ї. В
частині оцінки предмета іпотеки,
представник позивача зазначив, що
оцінка буде здійснена суб'єктом
оціночної діяльності але не на час
розгляду справи, а на час здійснення
державної реєстрації права власності
на квартиру за АТ «Банк «Фінанси та
Кредит».

Представник відповідача вимоги позову
не визнала та пояснила, що згідно
чинного законодавства, оцінка предмета
іпотеки суб'єктом оціночної діяльності
здійснюється і надається на час
розгляду справи про набуття права
власності іпотекодержателем, а не
після ухвалення рішення при здійсненні
державної реєстрації, крім того,
зазначила, що іншого житла
відповідачка та малолітня дитина не
мають, а орган опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
не надав згоди на примусову реалізацію
квартири в якій зареєстрована та
проживає малолітня дитина.

Третя особа, орган опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, про місце та час
розгляду справи повідомлений належним
чином (а.с. 63), про причини неявки свого
представника не повідомляв.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 02.03.2012р., з ОСОБА_1, стягнуто суму
боргу за договором кредиту в розмірі 1
004 247,26 грн., (а.с. 28). Рішення суду першої
інстанції набрало законної сили 03.10.2012
року (а.с. 32). З часу набрання рішенням
законної сили, ОСОБА_1, рішення не
виконала внаслідок чого
заборгованість збільшилася і станом на
12.08.2013р., становить 3 460 570,58 грн. Також
встановлено, що ОСОБА_1, яка є власником
АДРЕСА_1, з метою забезпечення
зобов'язання за договором кредиту,
передала в іпотеку АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» зазначену квартиру, що
підтверджується договором від 17.01.2007
року (а.с. 12). Також встановлено, що після
народження ОСОБА_2, ОСОБА_1, без згоди
іпотекодержателя, здійснила
реєстрацію місця проживання своєї
дочки в АДРЕСА_1, а саме 28.04.2010р., (а.с. 39).

Крім того, встановлено, що на час
розгляду справи, АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» не надало до суду звіт суб'єкта
оціночної діяльності про визначення
вартості нерухомого майна (предмету
іпотеки), з будь якими заявами
представник АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до суду не звертався та
наполягав на тому, що такий звіт буде
наданий при здійснені державної
реєстрації права власності на АДРЕСА_1
за АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до п.п. 11.3.1 Договору іпотеки,
задоволення вимог здійснюється шляхом
передачі Іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання основного зобов'язання у
порядку встановленому статтею 37 Закону
України «Про іпотеку» (а.с. 15).

В силу ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку»
(в ред. від 12.05.2006р.), Іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки. Договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя, який передбачає
передачу іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання, є правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно, що
є предметом іпотеки.

Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності. У разі
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний
відшкодувати іпотекодавцю
перевищення 90 відсотків вартості
предмета іпотеки над розміром
забезпечених іпотекою вимог
іпотекодержателя.

Пунктами 39, 41 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012р., зазначено, що з
урахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотеко держателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 590,
статті стягнення на предмет
застави/іпотеки здійснюється лише за
рішенням суду, якщо для укладення
такого договору щодо майна фізичної
особи вимагалось отримання згоди чи
дозволу іншої особи чи органу.

При вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що позов АТ «Банк «Фінанси та
Кредит», в частині вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності - задоволенню
не підлягає, оскільки АТ «Банк «Фінанси
та Кредит», після роз'яснень
представнику позивача в порядку ст. ст.
10, 11 ЦПК України, про наслідки вчинення
або не вчинення певних процесуальних
дій, не надав до суду оцінку вартості
іпотечного майна проведеного суб'єктом
оціночної діяльності, не звертався із
таким клопотанням і під час розгляду
справи та наполягав на розгляді справи
за відсутності оцінки.

Враховуючи те, що вимоги АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» про виселення
ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2, є
похідними від вимог про визнання права
власності на предмет іпотеки (ст. 39 - 40
Закону України «Про іпотеку»), в
задоволенні яких відмовлено, то і такі
вимоги (про виселення) задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 61, 64, 88, 169, 212-215
ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_1 та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, третя особа
орган опіки та піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом визнання
права власності, виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: