Справа №486/357/14-ц 19.05.2014 19.05.2014 19.05.2014
Провадження №22-ц/784/1417/14
Головуючий у першій інстанції - Падалка
апеляційної інстанції - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем - Шпонарською О.Ю.,

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 27
березня 2014 року по цивільній справі

за позовом

ОСОБА_4

до

Державного закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №2 МОЗ
України» (надалі - ДЗ «СМСЧ №2 МОЗ
України»)

про

стягнення матеріальної шкоди та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ДЗ «СМСЧ №2 МОЗ України» про
стягнення матеріальної шкоди та
відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 11 грудня 2013 року о
10-30 год. з метою проходження медичного
огляду він прийшов до ДЗ «СМСЧ №2 МОЗ
України». До гардеробу медичного
закладу на зберігання він здав свій
верхній одяг - чоловічу натуральну
дублянку чорного кольору та отримав
жетон за №31. Згодом, близько 11 год. він
повернувся до гардеробу, щоб забрати
свій одяг та надав працівниці
гардеробу жетон №31, яка повернула йому
не його дублянку, а іншу, яку він
відмовився забирати. З даного приводу
він звернувся до адміністрації
закладу, але про причини зникнення його
дублянки нічого не пояснили, в
добровільному порядку завдану шкоду
не відшкодовано, у зв'язку з чим він
змушений був звертатися до
правоохоронних органів.

Посилаючись на викладене та на те, що
діями відповідача йому завдано майнову
шкоду, а також і моральну шкоду, яка
виявилася в душевних стражданнях,
позивач просив стягнути з медичного
закладу на свою користь майнову шкоду
у розмірі вартості дублянки - 3600 грн. та
3000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 27
березня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким його позов
задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач, просив рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
докази по справі в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 936 ЦК України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 3 ст. 937 ЦК України
прийняття речі на зберігання може
підтверджуватися видачею
поклажодавцеві номерного жетона,
іншого знака, що посвідчує прийняття
речі на зберігання, якщо це встановлено
законом, іншими актами цивільного
законодавства або є звичним для цього
виду зберігання.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 949 ЦК України зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
річ, яка була передана на зберігання,
або відповідну кількість речей такого
самого роду та такої самої якості.
Тотожність речі, яка була прийнята на
зберігання, і речі, яка була повернута
поклажодавцеві, може підтверджуватися
свідченнями свідків.

Відповідно до ст. 973 ЦК України, якщо річ
здана у гардероб організації,
зберігачем є ця організація. Зберігач
речі, зданої до гардеробу, незалежно
від того, чи здійснюється зберігання за
плату чи безоплатно, зобов'язаний вжити
усіх необхідних заходів щодо
забезпечення схоронності речі.
Положення цієї статті застосовуються у
разі зберігання верхнього одягу,
головних уборів у місцях, спеціально
відведених для цього, в закладах
охорони здоров'я та інших закладах.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що 11 грудня 2013 року
о 10-30 год. ОСОБА_4 з метою
проходження медичного огляду
відвідував ДЗ «СМСЧ №2 МОЗ України»,
яка розташована по вул. Миру, 3 в м.
Южноукраїнськ Миколаївської області.

В гардеробі вказаного закладу він
передав свій верхній одяг гардеробниці
ОСОБА_5, яка надала йому жетон №39,
таким чином уклавши з відповідачем
договір зберігання.

Після проходження медичного огляду,
позивач звернувся до гардеробниці,
пред'явивши жетон №39, яка видала ОСОБА_4
з вішалки під вказаним номером чорну
куртку, від отримання якої останній
відмовився.

В позовній заяві, ОСОБА_4 стверджує, що
в гардероб він здавав саме чоловічу
натуральну дублянку чорного кольору та
отримав жетон №31.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» договір -
усний чи письмовий правочин між
споживачем і продавцем (виконавцем) про
якість, терміни, ціну та інші умови, за
яких реалізується продукція.
Підтвердження вчинення усного
правочину оформляється квитанцією,
товарним чи касовим чеком, квитком,
талоном бо іншими документами.

У роз'ясненнях, що містяться в п. 9
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 12 квітня 1996 року №5 «Про
практику пригляду судами цивільних
справ за позовами про захист прав
споживачів» передбачено, що вимоги
можуть заявляти споживачі, котрі мають
на товари квитанції, товарні чи касові
чеки або інші письмові документи.
Втрата зазначених документів,
неодержання їх при придбанні товару чи
неможливості їх відновлення не
позбавляє споживача права доводити
факт купівлі-продажу за допомогою
свідків.

На підтвердження належності позивачу
натуральної дублянки чорного кольору,
останній посилається лише на
пояснювальну записку приватного
підприємця ОСОБА_6 про те, що у 2012 році у
неї ОСОБА_4 була придбана дублянка за 3600
грн. (а.с.7).

Відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК
України вказана пояснювальна записка
не є належним доказом, укладання
позивачем договору купівлі-продажу
спірної дублянки при обставинах на які
посилається позивач.

Таким чином, доказів на підтвердження
того, що за договором зберігання
позивачем було передано чоловічу
натуральну дублянку чорного кольору,
придбану за 3600 грн. не надано.

З урахуванням встановленого та
положень вказаних вище норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судом не прийнято до уваги показання
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
безпосередньо бачили позивача 11 грудня
2013 року у поліклініці не заслуговують
на увагу, оскільки не підтверджують
факту передачі на зберігання до
гардеробу саме придбаної в листопаді
2012 року за 3600 грн. дублянки.

Таким чином, колегія не вбачає підстав
для зміни чи скасування рішення суду,
ухваленого відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 27
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: