ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді:Басалаєвої А.В.при
секретарі:Невкритому В.Ю.за участю
представника позивача:Костецького
А.О.відповідача:ОСОБА_5розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» (далі - позивач) звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості. Позов обґрунтований
тим, що відповідно до Заяви від 21 липня
2005 року (далі - Заява) відповідач
отримав від позивача кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Своїм підписом у Заяві відповідач
засвідчив, що він ознайомлений та
згодний з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою та Тарифами банку.
Також виразив свою згоду на те, що ця
Заява разом з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою і
Тарифами складає між ним та позивачем
Договір про надання банківських послуг
(далі - Договір).

Позивач взяті на себе обов'язки виконав
у повному обсязі. Відповідач умови
Договору не виконав, внаслідок чого
утворилась заборгованість у розмірі 21
649,57 грн. (двадцять одна тисяча шістсот
сорок дев'ять гривень 57 копійок), яка
складається з:

- 4 449,33 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 15 693,12 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 007,12 грн. - штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити. Відповідач в
судовому засіданні просив відмовити в
задоволенні позову. Просив застосувати
строк позовної давності.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову з огляду на
наступне.

Відповідно до заяви від 21 липня 2005 року
відповідач отримав від позивача кредит
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(статті 257 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261
Цивільного кодексу України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за договором від 21
липня 2005 року ОСОБА_5 востаннє вчиняв
погашення заборгованості за кредитом 9
липня 2009 року, а саме відбулось
погашення заборгованості за
процентами в розмірі 2,45 грн. Після 9
липня 2009 року жодної оплати погашення
заборгованості за кредитним договором
не відбувалось. До суду позивач
звернувся 10 грудня 2013 року.

Статтею 60 Цивільного процесуального
кодексу України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частинами першою та другою статті 57 ЦПК
України передбачено, що доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються зокрема на підставі
письмових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (статті 58, 59 ЦПК
України).

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
обставин зупинення або переривання
перебігу строків позовної давності.
Також суду не додано доказів
поважності причин пропущення строків
позовної давності.

За змістом частин третьої та четвертої
статті 267 Цивільного кодексу України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо) (стаття 266 ЦК України).

Таким чином суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, на підставі
статей 256, 257, 266, 267 Цивільного кодексу
України, керуючись статтями 88, 212, 215-218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ
А.В.БАСАЛАЄВА