У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
м. Севастополя в інтересах держави в
особі Кабінету Міністрів України,
головного управління Держкомзему у м.
Севастополі, Державного комітету
лісового господарства України,
державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» (далі -
ДП «Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство») до
ОСОБА_4, третя особа - Севастопольська
міська державна адміністрація, про
визнання недійсним та скасування
розпорядження міської адміністрації,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю,
витребування земельної ділянки із
чужого незаконного володіння за
касаційною скаргою представників
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду м. Севастополя від 21
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року прокурор м.
Севастополя звернувся до суду із
указаним позовом, посилаючись на те, що
на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 2 квітня 2010 року
№ 922-р відповідачу видано
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку, площею 2
га, розташовану у АДРЕСА_1, для ведення
особистого селянського господарства.
Під час перевірки було встановлено, що
розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від 2
грудня 2009 року № 988-р земельну ділянку,
площею 7 894,09099 га, до складу якої входить
і надана відповідачці земельна
ділянка, було передано ДП
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» в
постійне користування для ведення
лісового господарства. Рішення про
вилучення земельних ділянок у АДРЕСА_1,
для несільськогосподарських потреб не
приймались, а розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 2 квітня 2010 року №
922-р було скасовано за протестом
прокурора.

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку, площею 2 га, розташовану у
АДРЕСА_1, виданий 9 квітня 2010 року
ОСОБА_4; витребувати на користь ДП
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» із
чужого незаконного володіння ОСОБА_4
вказану земельну ділянку.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 23 січня 2013 року
у задоволенні позову прокурора м.
Севастополя відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м.
Севастополя від 21 жовтня 2013 року
рішення районного суду скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
прокурора м. Севастополя задоволено.
Визнано недійсним розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 2 квітня 2010 року
№ 922-р «Про затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, що розташовані в селищі
Морозівка у м. Севастополі»; визнано
недійсним державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, площею 2 га, розташовану у
АДРЕСА_1, виданий 9 квітня 2010 року
ОСОБА_4; витребувати на користь Держави
в особі ДП «Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» із
чужого незаконного володіння ОСОБА_4
вказану земельну ділянку.

У касаційній скарзі представники
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду та
задовольняючи позов, апеляційний суд
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що Севастопольська
міська державна адміністрація
передала ОСОБА_4 земельну ділянку не
вилучивши її у попереднього
користувача, ДП «Севастопольське
досвідне лісомисливське
господарство», незаконно перевела
цільове призначення земельної ділянки
з «ведення лісового господарства» на
«ведення особистого селянського
господарства», що є порушення норм ЗК
України та ЛК України.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну представників ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 21 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта