Справа № 2-2/14 Головуючий у І інстанції
Рудюк О.Д.Провадження № 22-ц/780/2082/14
Доповідач у 2 інстанції
Березовенко Р.В.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Воробйової
Н.С.,при секретарі:Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 14 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6
до приватного нотаріуса
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа - комунальне
підприємство Київської обласної ради
«Вишгородське бюро технічної
інвентаризації» про визнання
нотаріального напису недійсним,
визнання нотаріальної дії щодо
посвідчення договору купівлі-продажу
недійсним, визнання договору
купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом до
приватного нотаріуса Вишгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - КП
Київської обласної ради «Вишгородське
бюро технічної інвентаризації» про
визнання нотаріального напису
недійсним, визнання нотаріальної дії
щодо посвідчення договору
купівлі-продажу недійсним, визнання
договору купівлі-продажу недійсним.

Вимоги позову обґрунтовували тим, що
внесення запису приватним нотаріусом
ОСОБА_7 до Єдиного реєстру заборон
відчуження нерухомого майна щодо
зняття заборони на арешт, посвідчення
договору купівлі-продажу №9456,
підготовчі дії - виготовлення Витягу з
Єдиного реєстру прав власності на
нерухоме майно №16913041 від 04 грудня 2007
року установою БТІ, були вчинені з
порушенням вимог та норм Закону
України, з недодержанням в момент
вчинення правочину стороною вимог
законодавства України та підлягають
скасуванню.

Просили скасувати нотаріальний напис
від 12 грудня 2007 року №20142679 щодо зняття
заборони на відчуження нерухомого
майна, внесений до Єдиного державного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_7,
скасувати нотаріальну дію приватного
нотаріуса Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 від 12
грудня 2007 року щодо посвідчення
договору купівлі - продажу нерухомого
майна між продавцем ОСОБА_8 та покупцем
ОСОБА_9, скасувати державну реєстрацію
договору купівлі - продажу нерухомого
майна від 12 грудня 2007 року,
реєстраційний №9456 між продавцем
ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_9, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7, визнати
договір купівлі - продажу нерухомого
майна, укладений 12 грудня 2007 року,
реєстраційний №9456 між продавцем
ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_9, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7, повернути
сторони у попередній стан, повернувши
нерухоме майно у власність ОСОБА_8,
стягнувши з неї на користь ОСОБА_9
вартість нерухомого майна за договором
в розмірі 219765,00грн.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 14 січня 2014
року відмовлено в задоволені позову.
Скасовано заходи забезпечення позову,
які були вжиті ухвалою Вишгородського
районного суду Київської області від 06
вересня 2011 року щодо накладення арешту
на нерухоме майно, а саме: будинок
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції відповідає зазначеним
вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що
позивачами не доведено фактів
порушення їх прав, оскільки ухвалою
Подільського районного суду м. Києва
від 19 листопада 2007 року було скасовано
ухвалу від 09 серпня 2007 року по
забезпеченню позову про заборону
відчуження у будь-який спосіб будинку
АДРЕСА_1 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8,
третя особа - Головне управління
юстиції м. Києва про визнання права на
спадщину та встановлення додаткового
строку для прийняття спадщини.

Також судом першої інстанції вказано,
що приватний нотаріус Вишгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
як реєстратор Реєстру заборон, що має
право вносити та вилучати записи до
Реєстру заборон про заборони, арешти
щодо нерухомого майна; отримувати
(видавати) витяги з Реєстру заборон
(згідно Положення про Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, затверджений наказом
Міністерства юстиції України №31/5 від
09.06.1999р., правомірно вчинив
нотаріальний напис від 12.12.2007р. №20142679
щодо зняття заборони на відчуження
нерухомого майна (будинку АДРЕСА_1) і
підстав для скасування цього напису не
вбачається.

Крім того, суд першої інстанції виходив
з того, що дії приватного нотаріуса
Вишгородського районного
нотаріального округу щодо визнання їх
незаконними, були предметом розгляду
Вишгородським районним судом
цивільної справи за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_8, приватного нотаріуса
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_7, Головного
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_9,
КП КОР «Вишгородське БТІ», 14-ї
Київської державної нотаріальної
контори, треті особи: Ясногородська
сільська рада, Головне управління
юстиції у Київській області,
Вишгородська районна державна
нотаріальна контора про визнання
договору дарування недійсним, визнання
нотаріальної дії недійсною, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
визнання права власності на майно, - за
вказаними позовними вимогами прийнято
рішення, яке набрало чинності.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується судова колегія
з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що рішенням
Вишгородського районного суду
Київської області від 25 грудня 2009 року
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_8, приватного
нотаріуса Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_7, Головного
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_9,
КП КОР «Вишгородське БТІ»,
Чотирнадцятої державної нотаріальної
контори, треті особи - Ясногородська
сільська рада, Головне управління
юстиції у Київській області,
Вишгородська районна державна
нотаріальна контора про визнання
договору дарування недійсним, про
визнання нотаріальної дії недійсною,
визнання договору купівлі-пролажу
недійсним, визнання права власності на
майно.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 13 травня 2010 року
вищевказане рішення Вишгородського
районного суду залишено без змін.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 04
листопада 2010 року у позові ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи -
приватний нотаріус Вишгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
КП КОР «Вишгородське БТІ» про визнання
договору неукладеним - відмовлено у
повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів апеляційного
суду Київської області від 23 грудня 2010
року зазначене рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 19 листопада 2007 року було
скасовано ухвалу від 09 серпня 2007 року
по забезпеченню позову про заборону
відчуження у будь-який спосіб будинку
АДРЕСА_1 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8,
третя особа - Головне управління
юстиції м. Києва про визнання права на
спадщину та встановлення додаткового
строку для прийняття спадщини.

Рішенням суду першої інстанції від 25
грудня 2009 року, встановлено, що
відповідачка ОСОБА_8 є спадкоємицею
після смерті ОСОБА_10, і прийняла
спадщину у встановленому законом
порядку та отримала свідоцтво про
право на спадщину на житловий будинок
АДРЕСА_1 з надвірними будівлями. ОСОБА_10
зазначений будинок з надвірними
будівлями перейшли у власність за
договором дарування, укладеним між ним
і ОСОБА_11 31 жовтня 1995 року.

Зазначений договір дарування
вважається укладеним відповідно до ст.
243 ЦК України (у редакції 1963 року),
оскільки спірний житловий будинок і
перейшов у власність ОСОБА_10 за
договором дарування, та, хоча і не був
зареєстрованим у БТІ, але останній у
дар його прийняв і проживав у ньому до
дня своєї смерті.

Позивачі у даній справі не є
спадкоємцями першої черги за законом
або за заповітом до майна померлого
ОСОБА_10, не були сторонами при
укладенні договору дарування
вказаного житлового будинку та не
набули права власності та нього.

Крім того, ухвалою апеляційної
інстанції від 13 травня 2010 року
встановлено, що спірний житловий
будинок не входить до складу спадщини,
яка відкрилася після смерті ОСОБА_11, є
спадковим майном, що належало на день
смерті спадкодавцеві ОСОБА_10 і
позивачі не є спадкоємцями першої
черги за законом чи за заповітом після
смерті останнього, спадщину після його
смерті не прийняли. Відсутні також
підстави для визнання недійсним
договору купівлі-продажу спірного
житлового будинку, оскільки він
містить всі істотні умови і гр. ОСОБА_9 є
добросовісним набувачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Оскільки, судом першої інстанції були
повно та всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, судом першої інстанції було
правомірно відмовлено в задоволенні
позову, оскільки права позивачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6 не порушені.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
ухвалене у відповідності до норм ст. 308
ЦПК України, відповідає обставинам
справи, з додержанням вимог закону і не
може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 14 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов