Справа № 344/4926/14-ц
Провадження № 2/344/2710/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді
Пастернак І.А.

секретаря
Кушнір М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи
тим, що 03.07.2003 року у відділі реєстрації
актів громадянського стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, зареєструвала шлюб
з відповідачем.

В шлюбі у них народилося двоє
дітей:ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Спільне життя з відповідачем не
склалося, оскільки, він зловживає
спиртними напоями, внаслідок чого між
подружжям виникають сварки та
непорозуміння, що негативно впливає на
виховання малолітніх дітей. Вони не
підтримують подружніх стосунків, кожен
живе своїм життям. Спору щодо поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності подружжя немає. Вважає, що
шлюб існує лише формально, шлюбні
відносини вони не підтримують, а тому,
примирення та збереження їхньої сім"ї є
не можливим. Просила шлюб розірвати та
залишити дітей на виховання та
проживання з нею.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав в
повному обсязі, не заперечив проти
розірвання шлюбу та залишення на
проживання малолітніх дітей з матір"ю.

Дослідивши матеріали справи,
беручи до уваги пояснення учасників
процесу судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно свідоцтва про одруження Серії
НОМЕР_1 від 03.07.2003 року сторони
зареєстрували шлюб у відділі
реєстрації актів громадянського стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
запис в Книзі реєстрації актів про
одруження за № 817 (а.с.4). Від даного
шлюбу у подружжя народилося двоє дітей:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

Позивачка стверджує, що вона
перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем, вони не
підтримують сімейних відносин, не
ведуть спільного господарства. На
думку позивачки шлюб їх існує
формально, миритися вона не бажає,
збереження шлюбу суперечить її
інтересам та інтересам малолітніх
дітей. Тому такий шлюб зберігати не
доцільно. Крім цього, позивачка
просила, а відповідач не заперечив
проти залишення на проживання їхніх
дітей з нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Відповідно до правової позиції
Пленуму Верховного Суду України,
викладеної в пункті 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»: проголошена Конституцією
України охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов
до висновку, що оскільки, сторони не
підтримують шлюбні відносини, їхній
шлюб існує формально, сторони
добровільно узгодили питання щодо
проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
матір`ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому шлюб
між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 03.07.2003 року
у відділі реєстрації актів
громадянського стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
запис в Книзі реєстрації актів про
одруження за № 817 слід розірвати.

На підставі наведеного, пункту 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110,
112 Сімейного кодексу України, ст. 197
Цивільного процесуального кодексу
України, керуючись ст. ст. 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
03.07.2003 року у відділі реєстрації актів
громадянського стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
запис в Книзі реєстрації актів про
одруження за № 817- розірвати.

Малолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
залишити на проживання з матір`ю
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Пастернак І.А.