Справа №484/20/14-ц 06.05.2014 06.05.2014 06.05.2014
Справа № 22-ц/784/1363/14
інстанції: Маржиина Т.В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Богуславській О.М.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі і належним чином повідомлені
про час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю

«Кредитні ініціативи»

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 04 березня 2014 року за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 р. товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 11 липня 2007 р. між
акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
030/07.07/88-328 КЛ (далі - Договір), за умовами
якого Банк передав відповідачці кредит
у розмірі 55000 доларів США, які
позичальник зобов'язувався повертати
частинами згідно умов договору та
графіку.

28 листопада 2012 р. між ПАТ
«Сведбанк» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу, відповідно до
пунктів 2.1, 2.2 якого ПАТ «Сведбанк»
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, в тому числі
відносно ОСОБА_3

28 листопада 2012 р. між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу, внаслідок якого
позивач набув право вимоги
заборгованості до ОСОБА_3

Посилаючись на вказані
обставини, а також на те, що позичальник
не виконує свої зобов'язання за
Договором, внаслідок чого
заборгованість за кредитним договором
станом на 01 грудня 2013 р. складає 1002323
грн. 08 коп., з яких: 47214 доларів США
заборгованості за кредитом, що
еквівалентно 377381 грн. 50 коп., 32338,66
доларів США заборгованості по
відсоткам за користування кредитом, що
еквівалентно 258482 грн.91 коп. та 45847,45
доларів США пені, що еквівалентно 366458
грн. 67 коп., позивач просив суд в
стягнути вказану суму заборгованості
та судові витрати.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 04 березня 2014 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на помилковість
висновків суду, невідповідність їх
обставинам справи, а тому просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 11 липня 2007 р. між
акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», та ОСОБА_3 (позичальник)
укладено кредитний договір № 030/07.07/88-328
КЛ, за умовами якого Банк передав
відповідачці кредит у розмірі 55000
доларів США, які позичальник
зобов'язувався повертати частинами в
строк до 10 липня 2017 р. з оплатою 13,5%
річних за користування кредитом на
споживчі цілі.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 11
липня 2007 р. між Банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_4
(іпотекодавець) укладено договір
іпотеки, за яким іпотекодавець передав
в іпотеку Банку нежитлові приміщення,
що розташовані по АДРЕСА_1

28 листопада 2012 р. між ПАТ
«Сведбанк» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу, відповідно до
пунктів 2.1, 2.2 якого ПАТ «Сведбанк»
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, в тому числі
відносно ОСОБА_3

28 листопада 2012 р. між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу, внаслідок якого
позивач набув право вимоги
заборгованості до ОСОБА_3

Як визначено в ч. 1 ст. 1077 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України
передбачено, що предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

З урахуванням викладених
обставин справи, які підтверджені
наявними у справі доказами, на підставі
укладених договорів факторингу до
позивача перейшли права та обов'язки
кредитора за укладеним 11 липня 2007 р.
кредитним договором між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та позичальником
ОСОБА_3

Відмовляючи в позові, суд виходив
з недоведеності позовних вимог у
зв'язку з невизначеністю розміру
заборгованості, яка підлягає
стягненню.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 17
травня 2010 р. ПАТ «Сведбанк» звертався з
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Заочним рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 10 грудня 2010 р.
позовні вимоги до ОСОБА_4 задоволено:
для задоволення вимог позивача за
кредитним договором 030/07.07/88-328 КЛ від 11
липня 2007 р. на суму у розмірі 53612 доларів
США 43 цента та 32400 грн. 14 коп. звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
нежитлові приміщення, що розташовані
по АДРЕСА_1, і належать ОСОБА_4

З наданих позивачем доказів (постанови
державного виконавця) вбачається, що
рішення суду щодо звернення стягнення
на іпотечне майно не виконано.

Крім того, відповідачкою не
оспорюється розмір нарахованої
позивачем за даним позовом
заборгованості, а тому суд помилково
дійшов висновку про недоведеність
заборгованості, на стягненні якої
наполягає позивач і яка станом на 01
грудня 2013 р. складала 1002323 грн. 08 коп., з
яких: 47214 доларів США заборгованості за
кредитом, що еквівалентно 377381 грн. 50
коп., 32338,66 доларів США заборгованості
по відсоткам за користування кредитом,
що еквівалентно 258482 грн.91 коп. та 45847,45
доларів США пені, що еквівалентно 366458
грн. 67 коп.

Між тим, відсутні підстави для
задоволення позову в повному обсязі.

Так, сторони кредитного договору
домовились про те, що кредит має бути
повернутий до 10 липня 2017 р.

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Згідно умов Договору сторонами
встановлено строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - з 1 по 10 число включно шляхом
внесення коштів: на погашення кредиту
згідно Додатку № 1 в розмірі 458 доларів
США, а також на сплату процентів за
користування кредитом, розрахованих
виходячи з фактичної кількості днів
користування кредитом, на суму
щоденного залишку заборгованості за
кредитом.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

ОСОБА_3 не виконує щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту та
сплати інших платежів за Договором.

В той же час пунктом 3.8 Договору
передбачено, що його сторони
домовились без укладання будь-якої
додаткової угоди до цього договору
встановити наступний порядок змін умов
цього договору з відповідною зміною
зобов'язань позичальника щодо строку
виконання зобов'язань за цим договором
та відповідних прав Банку вимагати від
позичальника виконання зобов'язань за
цим договором, в тому числі, у разі
порушення позичальником строку
платежів, встановлені п. 3.3. При
настанні зазначених обставин строк
виконання позичальником своїх
зобов'язань (повернення кредиту, сплата
процентів за користування ним) за
взаємною згодою сторін вважається
таким, що настав, на десятий
календарний день з дня направлення
Банком позичальнику повідомлення про
зміну умов цього договору.

17 травня 2010 р. ПАТ «Сведбанк» звертався
з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 10 грудня 2010 р. за заявою
позивача позовна заява в частині
позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
залишена без розгляду.

Заочним рішення того ж суду від 10
грудня 2010 р. позовні вимоги до ОСОБА_4
задоволено.

Крім того, у заочному рішенні суду від 10
грудня 2010 р. встановлено, що 19 червня 2009
р. відповідачам направлено
повідомлення про зміну умов кредитного
договору, тому слід вважати, що умови
кредитного договору змінено, а
обов'язок відповідачів погасити кредит
у повному обсязі виник зі збігом
десятиденного строку з дня
відправлення листа - 29 червня 2009 р.

Таким чином, сторонами кредитного
договору на підставі положень пункту 3.8
Договору було змінено умови договору
щодо повернення кредиту частинами і
строк виконання обов'язку з повернення
кредиту та відсотків вважається таким,
що настав 29 червня 2009 р.

Такі обставини в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України є встановленими і не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідачка по справі - ОСОБА_3 подала
до суду заяву про сплив позовної
давності та застосування наслідків
спливу позовної давності (а.с. 53).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку та у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (ст. 264
ЦК України).

Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК
України слід дійти висновку про те, що у
разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом всього часу -
до закінчення строку виконання
останнього зобов'язання вправі був
стягувати несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В такому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України по справі №
6-116цс13 від 06 листопада 2013 р. і є
обов'язковою для застосування в силу
ст. 360-7 ЦПК України.

З урахуванням викладених вимог закону
та обставин справи, а саме: зміни умов
договору щодо порядку повернення
кредиту та процентів зі щомісячними
платежами, внаслідок чого строк
остаточного виконання зобов'язань
позичальника настав 29 червня 2009 р.,
позовна давність для звернення з
позовними вимогами щодо стягнення
неповернутого кредиту закінчилась 30
червня 2012 р., тоді як до суду з позовом
ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося 27
грудня 2013 р., тобто з пропуском
визначеного законом строку звернення
до суду за захистом своїх прав.

При цьому звернення до суду з позовом 17
травня 2010 р. не потягло переривання
перебігу позовної давності у зв'язку із
залишенням позовної заяви в частині
вимог до ОСОБА_3 без розгляду в силу
положень ч. 1 ст. 265 ЦК України.

Між тим, відповідно до п. 3.2 Договору
проценти за користування кредитом
нараховуються з дати видачі кредиту до
моменту його повернення, а тому у
зв'язку з неповерненням суми кредиту
позивач має підстави для нарахування й
отримання процентів за користування
кредитними коштами, але в межах
визначеної законом позовної давності -
3 роки (ст.257 ЦК України).

Розмір відсотків за період з 27 грудня
2010 р. по 01 грудня 2013 р. (за 1071 день)
становить 18962,32 доларів США
(13,5%:360х1071х47214 доларів США), що
еквівалентно 216170 грн. 45 коп., згідно
офіційного курсу валют на час розгляду
справи.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

У зв'язку з порушенням відповідачкою
зобов'язань за Договором є підстави для
нарахування визначеної пунктом 8.1 пені
- в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми простроченої
заборгованості.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для
обрахування пені прострочених
платежів, які мали місце поза межами
позовної давності до основної вимоги,
не ґрунтується на вимогах закону.

Такого висновку дійшов Верховний Суд
України по справі № 6-116цс13 від 06
листопада 2013 р.

Таким чином, зі ОСОБА_3 підлягає
стягненню пеня на несплачені проценти
за користування кредитом за період з 27
грудня 2012 р. по 01 грудня 2013 р., тобто в
межах визначеної п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України спеціальної позовної давності.

Розмір пені за вказаний період
становить: з 27 грудня 2012 р. по 01 січня 2013
р. -26,96 доларів США, з 01 січня 2013 р. по 01
лютого 2013 р. - 168,28 доларів США, з 01 лютого
2013 р. по 01 березня 2013 р. - 158,39 доларів США,
з 01 березня 2013 р. по 01 квітня 2013 р. - 181,74
доларів США, з 01 квітня 2013 р. по 01 травня
2013 р. - 182,73 доларів США, з 01 травня 2013 р.
по 01 червня 2013 р. - 195,67 доларів США, з 01
червня 2013 р. по 01 липня 2013 р. - 186,18
доларів США, з 01 липня 2013 р. по 01 серпня
2013 р. - 196,50 доларів США, з 01 серпня 2013 р.
по 01 вересня 2013 р. - 204,08 доларів США, з 01
вересня по 01 жовтня 2013 р. - 187,4 доларів
США, з 01 жовтня 2013 р. по 01 листопада 2013 р.
- 193,19 доларів США, з 01 листопада 2013 р. по
01 грудня 2013 р. - 205, 69 доларів США, а
всього - 2086,75 доларів США, що
еквівалентно за офіційним курсом валют
НБУ на час розгляду справи 23788 грн. 95
коп.

Виходячи з викладеного позовні вимоги
є доведеними, але частина позовних
вимог щодо стягнення заборгованості за
кредитом, процентами за користування
кредитом за період часу до 27 грудня 2010
р. та пені до 27 грудня 2012 р. не підлягає
задоволенню внаслідок пропуску
позовної давності, у зв'язку з чим в
силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення
суду слід скасувати, ухвалити нове про
часткове задоволення позову.

Одночасно в силу вимог ст. 88 ЦПК України
пропорційно до задоволених вимог
підлягає стягненню з відповідачки й
судовий збір, що становить 823 грн. 79 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 04 березня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» 21049,07 (двадцять одна тисяча
сорок дев'ять) доларів США, що
еквівалентно 239959 (двісті тридцять
дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 40 коп., заборгованості за
кредитним договором, укладеним 11 липня
2007 року акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 № 030/07.07/88-328
КЛ, яка складається з 18962,32 доларів США,
що еквівалентно 216170 грн. 45 коп.,
заборгованості по відсоткам та 2086,75
доларів США, що еквівалентно 23788 грн. 95
коп., заборгованості по пені, а також 823
(вісімсот двадцять три) грн.79 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: