Справа № 188/2465/13-ц
Провадження № 2/188/59/2014
26 березня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
головуючого судді
з участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (
відповідач-1) , Головне управління
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області (
Петропавлівський районний сектор )
третя особа Орган опіки та піклування
Петропавлівської РДА про визначення
місця проживання , реєстрації
неповнолітньої дитини та позбавлення
права користування житловим
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з
даним позовом та зазначає , що 05.07.2008 р.
він уклав шлюб з відповідачем -1 , який
було зареєстровано у відділі РАЦС
Петропавлівського РУЮ
Дніпропетровської області.
Після реєстрації шлюбу вони стали
проживати в квартирі АДРЕСА_1 , яка
належить йому на праві власності (
договір купівлі-продажу / ВЕО № 367262 № 801
15.05.2007 р. ) про що 27.05.2007 о. КП "
Павлоградське МБТІ був зроблений
відповідний запис № 277 в книзі1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у них народилася
донька - ОСОБА_4 , яка з 25.05.ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
була зареєстрована в квартирі , де вони
проживали - АДРЕСА_1
Рішенням суду від 16.08.2011 р. шлюб з
відповідачем - 1 було розірвано. Після
розірвання шлюбу , колишня дружина
разом з донькою переїхала жити до іншої
квартири ,яка знаходиться за адресою -
АДРЕСА_2

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов проживання та
матеріального положення відповідач-1
має постійне місце реєстрації , а
донька ОСОБА_4 - проживає без
реєстрації. Отже , донька ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 до теперішнього часу
зареєстрована та колишнім місцем
проживання . а саме- АДРЕСА_1

В зв"язку з поважними причинами ,
29.08.2013 р. позивача було знято з
реєстрації за адресою - АДРЕСА_1 та
зареєстровано за адресою - АДРЕСА_3

Позивач звертався до відповідача-2
про перереєстрацією його доньки за
новим місцем його проживання та
реєстрації , але отримав відповідь , де
зазначено , що " при проживанні батьків
за різними адресами для реєстрації
місця проживання дитини / зняття з
реєстрації за місцем проживання / яка
не досягла 14 років , разом з одним з
батьків , надається письмова згода
другого з батьків". Однак , колишня
дружина користуючись своїм правом
категорично відмовляється надати
письмову згоду про зняття доньки з
одного місця реєстрації - АДРЕСА_1 в
інше - АДРЕСА_3 , що в ніякому разі не
порушує права дитини ( не чіпає
інтереси ) і у зв"язку з тим , що
відповідачка зловживає своїм правом
він змушений звертатися до суду.

Просить суд :

- винести рішення , яким визнати ОСОБА_4
, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою , що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою - АДРЕСА_1 ;

- винести рішення , яким визначити
місце проживання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з
матір"ю ОСОБА_3 за адресою - АДРЕСА_2 ;

- зобов"язати ОСОБА_3 надати письмову
згоду на зняття з реєстрації за адресою
- Дніпропетровська область АДРЕСА_1
доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

- зобов"язати Головне управління
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області (
Петропавлівський районний сектор )
зняти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з
реєстраційного обліку за адресою -
АДРЕСА_1 ;

- витрати пов"язані з розглядом даної
справи стягнути з відповідача ОСОБА_3
на його користь .

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
свого довірителя , дав свої
обгрунтовані пояснення та просить суд
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач-1 та її представник у
судове засідання не з'явилися, про
причину неявки суду не повідомили.
Заяви про відкладення або слухання
справи за їхньої відсутності до суду не
надходило. Про час та місце слухання
справи належним чином були
повідомлені.

В своєму письмовому запереченні
відповідач-1 позов не визнала , надала
своє обгрунтування з приводу своєї
позиції та просить суд в позові
відмовити .

Представники відповідача- 2 в суд
також не з"явився . Про час та місце
слухання справи був належним чином
повідомлений. Причину неявки до суду
пояснив великою завантаженістю .
Просить суд справу розглянути без
присутності їхнього представника.
Прийняти законне рішення , згідно норм
чинного законодавства .

Представник третьої особи також не
з"явився . Надали суду свої письмові
заперечення. Своєї чіткої позиції щодо
позовних вимог по суті не висловили.

За таких обставин, суд вирішив слухати
справу за відсутності відповідачів та
ухвалити заочне рішення по справі, у
відповідності до ст. 224 ЦК України.
Представник позивача не заперечує
проти такого варіанту вирішення справи
.

Вислухавши представника позивача ,
вивчивши матеріали справи , суд вважає ,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судом встановлено , що рішенням
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 16.08.2011 р.
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано.

Іншим рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 26.09.2012 р. позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою , що
втратила право користування житлом
було задоволено. ОСОБА_3 було визнано
такою , що втратила право користування
житловим приміщення , яке розташоване
за адресою - АДРЕСА_1.

Вказані рішення не змінені та не
скасовані , тобто набрали законної сили
.

Таким чином ч. 3 ст. 61 ЦПК України
зазначається , що обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини .

Витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
підтверджується той факт , що позивач
дійсно являється законним власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу .

Довідкою ТОВ " Комунальщик-2011" ( вих. №
363 від 02.12.2013 р. зазначається , що ОСОБА_2
, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 не
зареєстрований. Його донька ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. зареєстрована , але не
проживає.

Актом обстеження умов проживання від
16.09.2013 р. підтверджується той факт , що
спільна дитина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 фактично проживає разом з
матір"ю за адресою АДРЕСА_2 Умови
проживання задовільні. Батько дівчинки
з сім"єю не проживає. Власником житла є
ОСОБА_5

З витягу з протоколу № 12 від 11.10.2013 р.
вбачається , що при засіданні комісії з
питань захисту прав дитини
Петропавлівської
райдержадміністрації члени комісії не
досягли згоди щодо розгляду заяви
ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з
з реєстрації малолітньої доньки ОСОБА_4
, ІНФОРМАЦІЯ_2

Комісія вирішила :

- заяву гр.ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.
жителя АДРЕСА_1 не задовольняти.

- рекомендувати гр. ОСОБА_2 звернутися
повторно із заявою про зняття з місця
реєстрації доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2
, після вирішення питання щодо
можливості зареєструвати малолітню за
новою адресою.

В своїй заяві мати позивача дає
дозвіл на реєстрацію своє внучки
ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 Згідно
ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає
справу в межах заявлених позивачем
вимог і на підставі доказів сторін,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР
зазначає, що до членів сім'ї належать
дружина наймача (власника), їхні діти,
батьки та інші особи, якщо вони
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Права члена
сім'ї має також і особа, яка перестала
бути членом сім'ї наймача, але
продовжує проживати в займаному ним
житловому приміщенні.

Згідно положень ст. 156 ЖК УРСР члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі, що йому належить,
користуються жилим приміщенням на
рівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користуватися
займаним приміщенням. Таке право вони
втрачають лише в разі вибуття на інше
постійне місце проживання і припинення
внаслідок цього сімейних стосунків з
власником.

Статтею 18 Закону України «Про охорону
дитинства» встановлено, що діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Так, права власника житлового будинку
(квартири), визначені ст. 383 ЦК України,
та ст.150 Житлового Кодексу України, які
передбачають право власника
користуватися житлом для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом при
відсутності члена сім'ї без поважних
причин більше одного року, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником майна або законом.

У Конституції України закріплено
основні правові принципи регулювання
відносин власності, головним із яких є
принцип рівного визнання й захисту
усіх форм власності ( статті 13, 41
Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції
України власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. У такій редакції
конституційна норма не лише покладає
на власника обов»язки, а й орієнтовно
вказує на його зобов»язання.

Основоположні принципи здійснення
повноважень власника сформульовані у
статті 1 Першого Протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 04 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю
визнається юридично забезпечена
можливість фактичного панування
власника над майном, не пов"язана з
використанням його властивостей.

Право користування власністю - це
юридично забезпечена можливість
власника добувати з належного йому
майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють
юридично забезпечену можливість
власника визначати долю майна.

Крім того , права власника закріплені у
ЦК України , а саме :

-відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

- відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. При цьому відповідно до ст.
391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Суд не може прийняти до уваги
посилання відповідача-1 на те, що при
задоволенні позовних вимог позивача
будуть порушені права дитини ,
визначені ЗУ " Про охорону дитинства "
та Конвенцією " Про права дитини" . Дані
посилання носять чисто формальний
характер. Адже , дитина фактично
проживає разом з матір"ю , має
задовільні матеріально-побутові та
житлові умови. Належних та достатніх
доказів на вказане посилання
відповідачем суду не надано.

Відповідачка , як зазначалося вище
, за рішенням суду визнана такою , що
втратила права користування житловим
приміщенням. Формальна приписка (
реєстрація ) дитини фактично порушує
права позивача , який має намір
розпорядитися своїм спірним житлом на
власний розсуд. Реєстрація дитини за
місцем проживання бабусі в смт.
Петропавлівка вул. І.Кадемцевої ні в
якому разі не порушить права , гарантії
та інтереси дитини .

Тому виходячи з положень ч. 2 ст. 405 ЦПК
України та враховуючи не проживання
відповідачки та її дочки у спірному
житловому приміщенні, яке належить
позивачу, більше встановленого законом
строку, суд вважає за можливе
задовольнити позов , визнати малолітню
дочку ОСОБА_4 такою, що втратили право
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1 , що є підставою для
зняття дитини , з реєстрації за даною
адресою.

Також суд вважає, що позивач
реалізуючи своє право власності та
звертаючись до суду про його захист у
спосіб, визначений у заявлених
позовних вимогах, останній діє
відповідно до норм діючого
законодавства , не зловживаючи своїми
батьківськими правами та не діє
всупереч інтересам неповнолітньої
дитини.

На підставі п.2.3 Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом МВС України № 1077
від 22.11.2012 року місце реєстрації
неповнолітньої дитини може бути
визначено, як за місцем проживання
батька , так і за місцем проживання
матері і тільки після досягнення
14-річного віку дитина має право
особисто подавати заяву про
реєстрацію свого місця проживання .

Також суд вважає, що малолітня дитина
сторін повинна бути зареєстрована та
мешкати разом зі своєю матір"ю (
відповідачкою ) , що передбачено діючим
законодавством - ч.4 ст. 29 ЦК України, де
вказано, що місцем мешкання фізичної
особи , яка не досягла 10 років є місце
мешкання її батьків або одного з них, з
ким вона проживає...

І на кінець , у Постанові Верховного
Суду України від 16 січня 2012 року
зазначено, що вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК
УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже , у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред»явивши водночас одну із таких
вимог:

1) про позбавлення права власності на
житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвістно
відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи
померлою.

Закон № 1382-1У є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов"язані зі
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до всіх правовідносин
виникнення, зміни чи припинення яких
пов"язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи
або її законного представника,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою,
свідоцтва про смерть. Зняття з
реєстрації здійснюється в день
звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації.

З вищевказаних підстав , суд вважає
за необхідне зобов"язати відповідача-1
, як матір дитини, зняти малолітню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації за
адресою - АДРЕСА_1 , шляхом надання
відповідно письмової згоди .

По вищевказаним підставам суд дійшов
висновку щодо задоволення позову у
повному обсязі , так як позивач
обґрунтував свій позов належними та
достатніми доказами .

Також суд дійшов висновку про
необхідність стягнення з відповідача-1
на користь позивача судових витрат по
справі .

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 13,41 Конституції України , ст ст.
15,16,319,405 ЦК України , ст.4, 57 , 88 ,212 - 214 , 224
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Головного
управління державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області ( Петропавлівський районний
сектор ) , третя особа Орган опіки та
піклування Петропавлівської РДА - про
визначення місця проживання ,
реєстрації неповнолітньої дитини та
позбавлення права користування
житловим приміщенням - задовольнити у
повному обсязі .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою ,
що втратила право користування
житловим приміщенням за адресою -
АДРЕСА_1 ;

Визначити місце проживання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір"ю ОСОБА_3 за
адресою - АДРЕСА_2 ;

- Зобов"язати ОСОБА_3 надати письмову
згоду на зняття з реєстрації за адресою
- Дніпропетровська область АДРЕСА_1
доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

- Зобов"язати Головне управління
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області (
Петропавлівський районний сектор )
зняти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з
реєстраційного обліку за адресою -
АДРЕСА_1 ;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
114 грн. 70 коп. , що є судовими витратами
позивача.

Копія даного рішення
невідкладно направити сторонам.

Відповідачу- 1 , яка не з"явилася
в судове засідання направити
рекомендованим листом із
повідомленням копію заочного рішення
не пізніше 3 днів з дня його
проголошення .

Заочне рішення може бути
переглянуте судом , що його ухвалив , за
письмовою заявою відповідача ( в даному
випадку відповідача-1 ) .

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом 10
днів з дня отримання його копії .

Заочне рішення набирає законної
сили відповідно до загального порядку ,
встановленого цим Кодексом .

Суддя М. П. Полубан