Справа №484/6375/13-ц 07.04.2014 07.04.2014 07.04.2014
Провадження №22-ц/784/969/14
Суддя по 1 інстанції Максютенко О.А.
Суддя-доповідач апеляційної інстанції
Ухвала

Іменем України

07 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Бакути Т.В.,

за участю:

- представника позивачки ОСОБА_2,

- представника відповідача
Ремського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 лютого 2014 року, у справі
за позовом ОСОБА_4 до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Корпорація України» про розірвання
договору оренди земельної ділянки та
стягнення орендної плати,

встановила:

30 грудня 2013 року ОСОБА_4
пред'явила до суду позов до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Корпорація України» (далі -
Підприємство) про розірвання договору
оренди земельної ділянки та стягнення
орендної плати.

Позивачка вказувала, що 14 жовтня
2004 року уклала з відповідачем договір
оренди належної їй земельної ділянки,
розміром 9, 2 га, переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована в межах
території Лукашівської сільської ради
Первомайського району, про що в Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі вчинено запис 15
квітня 2005 року.

01 грудня 2008 року була укладена
додаткова угода до цього договору.

Договір оренди землі укладений
строком до 01 грудня 2018 року, за його
умовами відповідач зобов'язався
сплачувати орендну плату в сумі 2 210
грн., у строк до 1 грудня щорічно.

Посилаючись на те, що їй не
виплачена орендна плата протягом двох
останніх років, що є суттєвим
порушенням умов договору, позивачка
просила достроково розірвати договір
оренди землі і додаткову угоду та
стягнути 4 420 грн. несплаченої орендної
плати за 2012 та 2013 роки.

Заперечуючи проти позову,
представник відповідача посилався на
належне виконання договірних
зобов'язань та прийняття підприємством
заходів для своєчасного отримання
орендної плати позивачкою.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 лютого 2014
року відмовлено у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
просила його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позов,
розірвати договір оренди землі та
додаткову угоду до договору, стягнути з
відповідача 720 грн. недоплаченої
орендної плати.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 93 ЗК України
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької
діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються законом (ч.8 ст. 93 ЗК
України).

Таким спеціальним законом, що
регулює орендні земельні відносини та
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин є Закон України від 2
жовтня 2003 року «Про оренду землі» (далі
- Закон).

Договір оренди землі укладається
у письмовій формі і за бажанням однієї
із сторін може бути посвідчений
нотаріально. Він підлягає державній
реєстрації і після цього набирає
чинності (ст.ст. 14, 18, 20 Закону).

Відповідно до ст. 13 Закону за
договором оренди землі орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст.15 Закону орендна
плата, її розмір, форма платежу, строк і
порядок виплати є суттєвими умовами
договору оренди землі.

Статтями 24, 25 Закону передбачені
права та обов'язки орендодавця та
орендаря, зокрема, орендодавець
зобов'язаний своєчасно вносити орендну
плату в розмірі та строки, обумовлені
договором.

За змістом ст. 32 Закону договір
оренди землі на вимогу однієї із сторін
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24, 25 Закону та умовами
договору, зокрема, й щодо несплати
орендної плати.

Відповідно до ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладені
договору.

Як вбачається із матеріалів
справи, ОСОБА_4 є власником земельної
ділянки, розміром 9,20 га, яка
розташована в межах території
Лукашівської сільської ради
Первомайського району, та передана їй
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
підставі Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, виданого 15 вересня 2004 року
Первомайською райдержадміністрацією,
отриманого на підставі розпорядження
цієї ж адміністрації від 05 липня 2004
року № 200-р (а.с.5).

14 жовтня 2004 року позивачка
уклала з відповідачем договір оренди
вказаної земельної ділянки строком на
7 років та передала її в платне
користування відповідача
(а.с.6-9). Договір зареєстровано у Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі по Лукашівській
сільській раді 15 квітня 2005 року за №
17.

01 грудня 2008 року сторони уклали
додаткову угоду, яка є невід'ємною
частиною договору оренди землі, якою
встановили, що розмір орендної плати
складає не менше 3 % від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, що
складає 2 210 грн. на рік та продовжили
строк дії договору до 01 грудня 2018 року
(а.с.6). Додаткова угода зареєстрована 05
травня 2009 рок за № 37.

Орендар сплачує орендну плату
протягом терміну дії договору, але не
пізніше, як до 01 грудня щороку (п. 3
договору оренди землі розділу «орендна
плата»).

За змістом пункту 2 договору
оренди землі розділу «зміна умов
договору і припинення його дії», у разі
невиконання умов договору, на вимогу
однієї із сторін, договір оренди може
бути достроково розірваний за
рішенням суду.

Відмовляючи в позові ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виплатив орендну плату
за 2012-2013 роки, оскільки позивачка
ухилялася від її отримання, проте 20
січня 2014 року він погасив
заборгованість в повному обсязі. Тому,
як вважав суд, підстави, як для
стягнення орендної плати, так і
розірвання договору оренди землі
відсутні.

Вказані обставини
підтверджуються наявними у справі
доказами.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що на виконання умов
договору, у зв'язку з відмовою
позивачки в отриманні орендної плати,
відповідач 20 січня 2014 року поштовим
переказом, за рахунок орендодавця,
перерахував ОСОБА_4 3 745 грн. орендної
плати за 2012 -2013 роки, а 663 грн. склали
суми податку на доходи фізичних осіб
(а.с.23-24, 26).

Тому підстав для стягнення 720 грн.
орендної плати, на що посилалася
позивачка, не вбачається.

Згідно пояснень допитаних судом
першої інстанції свідків ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 та рекомендованих
повідомлень, ОСОБА_4 відмовлялася від
отримання від відповідача запрошень
щодо отримання нею орендної плати за
два останні роки, які неодноразово
направлялися за місцем її проживання 29
листопада 2012 року та 30 квітня 2013 року
(а.с.26-30).

Виплата відповідачем орендної
плати після отримання позовної заяви
не спростовує висновків суду першої
інстанції щодо вжиття відповідачем
заходів своєчасного отримання
орендної плати ОСОБА_4

Оскільки судом не встановлено
істотного порушення договору
відповідачем, то відсутні і підстави
передбачені ст. 651 ЦК України для
розірвання укладених між сторонами
договору оренди землі від 14 жовтня 2004
року та додаткової угоди від
01 грудня 2008 року.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія
суддів не вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки воно є законним та
обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 лютого 2014
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий
Судді: