Номер провадження: 22-ц/785/2366/14
Номер справи місцевого суду: 519/760/13-ц
Головуючий у першій інстанції: Асанова
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Комлевої
О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення
Южного міського суду Одеської області
від 9 грудня 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про встановлення порядку
користування житлом,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_6, , про
визначення порядку користування
житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що з
29.09.2005 року позивач перебуває у шлюбі з
ОСОБА_3 Від шлюбу сумісних дітей не
мають. У відповідачці від першого шлюбу
є діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 В період шлюбу
за сумісні кошти була збудована
квартира за адресою: АДРЕСА_1, на яку
вони оформили своє право власності та
право власності на її дітей, в рівних
частинах по 14 частині кожному. Спірна
квартира складається з трьох
ізольованих житлових кімнат площею 15,5
кв.м., 10,8 кв.м. і 20,5 кв.м., а також двох
лоджій площею по 3,1 кв.м. кожна, кухні,
коридору, ванної, вбиральні. На
теперішній час позивач з ОСОБА_3
сумісно не проживають, сумісно
господарство не ведуть, подали до ВРАЦС
заяву про розірвання шлюбу. Позивач
пропонував відповідачам у
добровільному порядку оформити
нотаріально посвідчену угоду про
встановлення між ними порядку
користуванням житлом та розподілити
особисті рахунку по квартирі, але
відповідачі відмовляються це зробити,
Відмова відповідачів створюють
перешкоди у користування житлом.
Фактично позивач займає кімнату площею
10,8 КВ.М. з лоджією, площею 3,1 кв.м., а
відповідачі - кімнати площею 20,5 кв.м. та
15,5 кв.м. з лоджією площею 3,1 кв.м.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6 в
судове засідання не з'явилися, надали
до суду письмові заперечення, згідно
яких пояснили, що не перешкоджають
користуватися спільним майном

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду представник
ОСОБА_3 приніс апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, а також,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

На неодноразові виклики у
судове засідання апеляційного суду
відповідачі, яких було сповіщено про
день та час слухання справи, не
з*являються, тому судова колегія на
підставі ч.2 ст.305 ЦПК України розглядає
справу за відсутності відповідачів.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України ,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив матеріали справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

З 29.09.2005 року по 15.06.2013 року сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі, що
не заперечувалось сторонами.

Сторонам в рівних частках по 14
частини на праві власності належить
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності.

Спірна квартира, загальною площею
89 кв.м., скаладється з трьох житлових
кімнат: 1-кімната має площу 15,5 кв.м.,
2-кімната має площу 20,5 кв.м., 3-кімната
має площу 10,8 кв.м. та 2 лоджій по 3,1 кв.м.

Відповідно до ст. 358 ЦК
України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. Кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації. Якщо договір між
співвласниками про порядок володіння
та користування спільним майном
відповідно до їхніх часток у праві
спільної часткової власності
посвідчений нотаріально, він є
обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до п. 14 Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року
„Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності" квартира, яка є спільною
сумісною чи спільної частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності піддягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Суд прийшов до обгрунтованого
висновку, що вимоги позивача щодо
встановлення порядку користування
квартирою, підлягали задоволенню, так
як він є власниками 1/4 частини спірної
квартири, запропонований в судовому
засіданні варіант встановлення
порядку користування спірною
квартирою не суперечить вимогам
закону, і фактично встановлений між
сторонами, і іншого варіанту
відповідачами не було надано.

Доводи апеляційної скарги не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
письмових доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги до
апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив,
рішення суду відповідає фактичним
обставинам справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1
п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Южного міського
суду Одеської області від 9 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак її може
бути оскаржено до суду касаційної
інстанції, на протязі двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
Г.О. Косогор

О.С.Комлева