Справа № 346/7302/13-ц
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
в складі головуючого судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань в місті Коломиї питання про
ухвалення додаткового рішення в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом її звільнення від самовільного
в судовому засіданні 08.04.2014 року
позивачка просить ухвалити додаткове
рішення, яким вирішити невирішені
позовні вимоги про зобов'язання
відповідачку ОСОБА_2 знести
самовільно встановлені останньою
металічні ворота та огорожу, оскільки
відповідачка по суті не визнає право
власності позивачки на спірну земельну
ділянку, вважаючи, що має на цю ділянку
теж певні права, і протягом тривалого
часу порушує вказане право власності,
неправомірно встановлюючи ті чи інші
об'єкти на цій ділянці. Позивачка
зазначила, що зміст її позовних вимог
полягає в тому, щоб зобов'язати
відповідачку усунути всі створені
останньою на спірній земельній
ділянці перешкоди в здійсненні
позивачкою своїх прав як власником
даної ділянки. Позивачка також вказала,
що відповідачка без належних
документів розмістила вхідні сходи
до свого будинку, а тому ті
незручності, що межа спірної земельної
ділянки проходить поблизу цих сходів,
штучно створені самою відповідачкою.
Тому позивачка просить позовні вимоги
задовольнити та зобов'язати
відповідачку усунути створені нею
перешкоди шляхом знесення металічних
воріт та огорожі на бетонному
фундаменті.

Відповідачка проти задоволення
невирішеної частини позовних вимог
заперечила, зазначаючи, що як
вбачається із наданої позивачкою
план-схеми та оглянутих в судовому
засіданні наданих сторонами
фотографій межа спірної земельної
ділянки проходить практично повз
вхідні сходи будинку відповідачки.
Остання також вказала, що вона вважає
неправомірною приватизацію бабусею
позивачки спірної земельної ділянки,
однак, відповідачка на даний час не
оспорила вказану приватизацію. Тому
вона просить в задоволенні вказаних
позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, приходить до
наступних висновків.

Із змісту позовних вимог, вказаних
в позовній заяві вбачається, що
позивачка просила

усунути всі створені відповідачкою
перешкоди у користуванні належною
позивачці спірною земельною ділянкою
(а.с.2-5, 81-84).

Рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 30.01.2014 року, яке
набрало законної сили, уточнені
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та
зобов'язано відповідачку ОСОБА_2
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав позивачки ОСОБА_1,
шляхом знесення встановлених
відповідачкою дерев'яної огорожі,
демонтажу собачої будки, столика і
лавки (а.с.115-118).

Однак, вказаним судовим рішенням
не вирішено всі позовні вимоги ОСОБА_1
Зокрема, залишилася невирішеною
частина уточнених позивачкою в
судовому засіданні позовних вимог
про зобов'язання відповідачку ОСОБА_2
знести самовільно встановлені
останньою металічні ворота та
огорожу, що унеможливлюють позивачці
як власнику спірної земельної ділянки,
на якій встановлені вказані об'єкти,
користуватися цією ділянкою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК
України cуд, що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення, якщо стосовно
якої-небудь позовної вимоги, з приводу
якої сторони подавали докази і давали
пояснення, не ухвалено рішення.

Із наданої позивачкою план-схеми
та копій фотоматеріалів вбачається, що
на спірній земельній ділянці, яка
належить позивачці, відповідачкою
встановлено металічні ворота довжиною
2, 95 м, прилеглу до низ з обох сторін
металічну огорожу на бетонному
фундаменті довжиною 1,69 м та 3,10 м, а
також металічну огорожу на бетонному
фундаменті, яка проходить позаду
розташованого на цій ділянці гаража,
та закінчується на межі даної ділянки.
Вказані об'єкти позначені в цій
план-схемі зеленим кольором (а.с.134,
137-141). Дані обставини визнала в
судових засіданнях відповідачка, а
тому вони не потребують доказування
відповідно до правил ч.1 ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

У відповідності до п.б ч.3 ст.152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Щодо заяви відповідачки про
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності від 29.01.2014
року (а.с.101-102), то суд зазначає наступне.

В судових засіданнях, які
проводилися до винесення рішення від
30.01.2014 року, позивачка ОСОБА_1 сама
вказувала, що спірні ворота та
огорожу на бетонному фундаменті
відповідачка та її чоловік встановили
приблизно в 2005-2006 роках, про що вказано
в рішенні суду від 30.01.2014 року.

Однак, відповідно до роз'яснень,
наведених в абз.7 п.7 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 при
вирішенні негаторного позову слід
враховувати, що до нього не
застосовуються правила щодо позовної
давності. Оскільки вимоги негаторного
позову полягають в усуненні порушення,
яке триває і має місце на момент
пред'явлення позову, то з негаторним
позовом можна звернутися в будь-який
час, поки існує правопорушення.

Вказана позиція знайшла своє
втілення і в постанові Пленуму
вказаного суду «Про судову практику в
справах про захист права власності та
інших речових прав» від 07.02.2014 року №5.
Зокрема в п.36 цією постанови зазначено,
що за змістом статті 391 ЦК позовна
давність не поширюється на вимоги
власника чи іншого володільця про
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування чи розпорядження
своїм майном, що не пов'язані з
позбавленням володіння, оскільки
правопорушення є таким, що триває у
часі. У зв'язку із цим тривалість
порушення права не перешкоджає
задоволенню такої вимоги судом.

З цих підстав вказану заяву
відповідачки про застосування
наслідків пропуску строку

позовної давності суд до уваги не
бере.

На підставі наведеного суд
приходить до висновку про необхідність
ухвалення додаткового рішення та
задоволення невирішеної частини
позовних вимог.

На підставі ст.ст.152 ЗК України,
ст.391 ЦК України та, керуючись ст.ст.220, 294
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ухвалити додаткове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1, шляхом
знесення металічних воріт довжиною 2,
95 м., металічної огорожі на бетонному
фундаменті, яка прилягає до цих воріт
з обох сторін, довжиною 1,69 м та 3, 10 м, а
також металічної огорожі на бетонному
фундаменті, яка встановлена позаду
гаража та проходить до межі
вищевказаної земельної ділянки.

Додаткове рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Коломийський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Додаткове рішення набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення
виготовлено 11 квітня 2014 року

Суддя: Калинюк О. П.