Справа №423/900/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
Попаснянський районний суд Луганської
області

в складі: головуючого судді
Закопайло В.А.

при секретарі
Соловйовій О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Попасна цивільну справу
за позовом ТДВ «Попаснянський
вагоноремонтний завод» до ОСОБА_1 про
стягнення грошової суми, -

встановив:

Сторони починаючи з 12 грудня 2007 року
перебували в трудових відносинах, при
цьому відповідач працював на посаді
машиніста крану ливарного цеху.
Відповідно до наказу №595 від 07 серпня
2013 року відповідач був звільнений за
власним бажанням на підставі ч.1 ст.38
КЗпП України.

В поданому позові позивач посилається
на те, що при звільнені відповідач мав
заборгованість перед підприємством по
зарплаті у розмірі 986 грн.07 коп., яка
виникла внаслідок того, що відповідачу
була виплачена сума заробітної плати
за використану відпустку за 2013 рік, в
якій відповідач знаходився в період з
01.04.2013р. по 03.05.2013р., після чого
звільнився, не відпрацювавши повний
календарний рік. У зв'язку з чим позивач
просить суд стягнути з відповідача на
його користь заборгованість за
використану відпустку у розмірі 986
грн.07 коп. та понесені по справі судові
витрати

До початку розгляду справи по суті
представник позивача надав до суду
письмову заяву, відповідно до змісту
якої підтримав заявлені позовні вимоги
в повному обсязі, справу просив
розглянути без його участі.

Відповідач заявлені позовні вимоги
визнав в повному обсязі, справу просив
розглянути без його участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає необхідним позов
задовольнити в повному обсязі з
наступних підстав.

Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно п.2 ч.2 ст.127 КЗпП України
відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, де вони
працюють, можуть провадитись за
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу, а саме при
звільнені працівника до закінчення
того робочого року, в рахунок якого він
вже одержав відпустку, за не відроблені
дні відпустки.

Із наданих позивачем письмових доказів
(а.с.5-13) судом встановлено, що сторони
дійсно починаючи з 12 грудня 2007 року
перебували в трудових відносинах, при
цьому відповідач працював на посаді
машиніста крану ливарного цеху.
Відповідно до наказу №595 від 07 серпня
2013 року відповідач був звільнений за
власним бажанням на підставі ч.1 ст.38
КЗпП України.

Також судом встановлено, що при
звільнені відповідач мав
заборгованість перед підприємством по
зарплаті у розмірі 986 грн.07 коп., яка
виникла внаслідок того, що відповідачу
була виплачена сума заробітної плати
за використану відпустку за 2013 рік, в
якій відповідач знаходився в період з
01.04.2013р. по 03.05.2013р, після чого
звільнився, не відпрацювавши повний
календарний рік.

При таких обставинах суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи позов таким чином суд
враховує, що позивачем при звернені до
суду з позовом було сплачено судовий
збір у розмірі 243 грн.60 коп., що
підтверджується відповідним платіжним
дорученням на а.с.1, у зв'язку з чим та
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
суд вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача
понесені по справі вищезазначені
судові витрати.

На підставі викладеного, ст.ст.127,130,134,136
КЗпП України, керуючись
ст.ст.10,60,88,212-215,292,294 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ
«Попаснянський вагоноремонтний завод»
суму заборгованості за використану
відпустку у розмірі 986 грн.07 коп., а
також судові витрати у розмірі 243 грн.60
коп.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення або з дня отримання копії
рішення до судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області через Попаснянський райсуд.

Суддя: