________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2472/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одеса
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Одеса про
визнання неправомірною відмову в
призначенні одноразової страхової
виплати, стягнення одноразової
страхової виплати та стягнення
моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, вимоги якого під час
розгляду справи були уточнені та
відповідно до яких просить суд визнати
неправомірною відмову Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса в
призначенні йому одноразової
страхової виплати, стягнути з фонду на
його користь грошові кошти у розмірі
82.824 гривні в рахунок одноразової
страхової виплати, а також грошові
кошти у розмірі 40.000 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовані тим, що він з
04 серпня 1987 року по 23 грудня 1988 року
працював бетонником на підприємстві СУ
«Промстрой» тресту «Днепртяжстрой»,
однак 05 вересня 1987 року під час
виконання трудових зобов'язань з ним
стався нещасний випадок, в результаті
чого він отримав перелом стегна та
потрапив на 180 днів на стаціонарне
лікування.

10 травня 1988 року Медико-соціальна
експертна комісія (МСЕК) встановила
ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності та
втрату 60% професійної працездатності
строком на один рік.

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернувся
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Одеса з проханням про призначення
страхової виплати у зв'язку із
погіршенням стану здоров'я, який має
посттравматичний характер через
каліцтво, отриманого на виробництві.

16 березня 2010 року МСЕК видало
ОСОБА_1 довідку про втрату 10%
професійної працездатності у зв'язку
із трудовим каліцтвом.

10 вересня 2010 року начальником
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса винесено
постанову про призначення ОСОБА_1
щомісячної страхової виплати в сумі 416
гривень 51 копійка, розмір якої
становить 10% від середньомісячної
заробітної плати перед настанням
страхового випадку, яка складала 4.165
гривень 09 копійок.

Крім того, в цей же день начальник
Фонду надіслав на адресу ОСОБА_1
лист за № 237, яким відмовив йому в
призначенні одноразової страхової
виплати.

19 жовтня 2010 року МСЕК видало
ОСОБА_1 довідку про втрату 25%
професійної працездатності у зв'язку
із трудовим каліцтвом та ІІ групу
інвалідності.

04 листопада 2010 року начальником
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса винесено
постанову про призначення ОСОБА_1
щомісячної страхової виплати в сумі 1.041
гривня 27 копійок, розмір якої становить
25% від середньомісячної заробітної
плати перед настанням страхового
випадку, яка складала 4.165 гривень 09
копійок.

Однак, ОСОБА_1 вважає, що
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса
неправомірно та безпідставно
відмовило йому в призначенні
одноразової страхової виплати,
оскільки він має право на забезпечення
по страхуванню від нещасного випадку
згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

При цьому зазначає, що
невиконання Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса умов
страхування, що встановлені чинним
законодавством України, завдало йому
моральну шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях та розмір якої він оцінює в
сумі 40.000 гривень.

Не погодившись з первісними
позовними вимогами та уточнювальними,
представник відповідача Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса надав
заперечення, в яких посилається на те,
що відсутні підстави для призначення
ОСОБА_1 одноразової страхової виплати,
оскільки на момент втрати ним
професійної працездатності поняття
«одноразової допомоги» не існувало й
Правила відшкодування підприємствами,
установами та організаціями шкоди,
затвердженими постановою Держкомпраці
СРСР та Президіуму ВЦРПС від 13 лютого
1985 року, що діяли на той час, не
передбачали одноразової допомоги при
отримані травми на виробництві.

Також вказує, що на момент
нещасного випадку діюче законодавство
не передбачало по відшкодуванню
моральної шкоди.

У зв'язку з чим, просить суд
відмовити ОСОБА_1 у задоволені
позовних, оскільки вони є
необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на те, що
позивач має право на одноразову
страхову виплату на підставі ч. 2 ст. 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Представник відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
відсутність підстав для одноразової
страхової виплати та стягнення
моральної шкоди.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що у
задоволені позову слід відмовити з
наступних підстав.

Положеннями ст. 6 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод встановлено, що
кожний має право при визначенні його
громадянських прав та обов'язків на
справедливий та публічний розгляд
судом.

У судовому засіданні встановлено,
що з 04 серпня 1987 року по 23 грудня 1988 року
ОСОБА_1 працював бетонником на
підприємстві СУ «Промстрой» тресту
«Днепртяжстрой».

З матеріалів справи вбачається,
що 05 вересня 1987 року під час виконання
ОСОБА_1 своїх трудових зобов'язань, з
ним стався нещасний випадок, в
результаті якого він отримав перелом
стегна та потрапив на 180 днів на
стаціонарне лікування, що
підтверджується відповідним актом за
№ 3 від 07 вересня 1987 року.

10 травня 1988 року
Медико-соціальною експертною комісією
встановлено ОСОБА_1 втрату 60%
професійної працездатності та ІІІ
групу інвалідності строком на один рік,
згідно довідки № 058302 від 20 травня 1988
року.

Але на повторний медичний огляд
ОСОБА_1 не прийшов, оскільки вважав, що
повністю одужав, однак згодом стан його
здоров'я погіршився, тому він у лютому
2010 року звернувся до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса з
проханням про призначення страхової
виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону

Згідно із пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, шляхом
виплати йому одноразової допомоги в
разі стійкої втрати професійної
працездатності або смерті потерпілого.

Положеннями ч. 2 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
встановлено, що у разі стійкої втрати
професійної працездатності,
встановленої МСЕК, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
проводить одноразову страхову виплату
потерпілому, сума якої визначається із
розрахунку середньомісячного
заробітку потерпілого за кожний
відсоток втрати потерпілим
професійної працездатності, але не
вище чотирикратного розміру граничної
суми заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду. У разі
коли при подальших обстеженнях МСЕК
потерпілому встановлено інший, вищий
ступінь втрати стійкої професійної
працездатності, з урахуванням іншої
професійної хвороби або іншого
каліцтва, пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків, йому провадиться
одноразова виплата, сума якої
визначається із розрахунку
середньомісячного заробітку
потерпілого за кожний відсоток
збільшення ступеня втрати професійної
працездатності відносно попереднього
обстеження МСЕК, але не вище
чотирикратного розміру граничної суми
заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків.

Статтею 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що
одноразова допомога виплачується
потерпілому в місячний строк з дня
визначення МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності.

Як вже зазначалось, нещасний
випадок з ОСОБА_1 стався 05 вересня 1987
року, а 10 травня 1988 року МСЕК встановило
йому втрату 60% професійної
працездатності та ІІІ групу
інвалідності строком на один рік.

Однак, на момент втрати ОСОБА_1
професійної працездатності діяли
Правила відшкодування підприємствами,
установами та організаціями шкоди,
затвердженими постановою Держкомпраці
СРСР та Президіум ВЦРПС від 13 лютого 1985
року, які не передбачали одноразової
допомоги при отримані травми на
виробництві.

Хоча само право на одноразову
допомогу було введено лише 14 жовтня 1992
року на підставі Закону України «Про
охорону праці».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України,
акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи (ч. 2 ст. 5 ЦК
України).

Згідно із ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Положеннями ст. 8 Конституції
України встановлено, що в Україні
визнається та діє принцип верховенства
права.

Як зазначено у п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
01 листопада 1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» при розгляді конкретних
справ суди мають оцінювати зміст
закону чи іншого нормативно-правового
акту з точки зору відповідності його
Конституції і в усіх необхідних
випадках застосовувати Конституцію як
акт прямої дії.

Таким чином, право на одноразову
допомогу не існувало на момент
отримання ОСОБА_1 травми, а із веденням
даного виду допомоги, обов'язок по її
відшкодуванню було покладено на
власника підприємства. При цьому
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Одеса проводиться одноразова страхова
виплата потерпілому у разі стійкої
втрати професійної працездатності,
встановленої МСЕК уперше, проте
проходження 16 березня 2010 року
експертизи ОСОБА_1 є повторним та не дає
права на зазначений вид виплат.

Постановою від 10 вересня 2010 року
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Одеса призначив щомісячні страхові
виплати та постановою від 04 листопада
2010 року перерахував щомісячні страхові
виплати у зв'язку із зміною ступеня
втрати професійної працездатності.

Отже, з урахуванням
вищевказаного, суд дійшов до висновку,
що оскільки в момент отримання ОСОБА_1
травми, законодавством не
передбачалась одноразова допомога,
тому Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Одеса правомірно відмовив ОСОБА_1 в
призначенні одноразової страхової
виплати, від так відсутні підстави для
задоволення позовних вимог в частині
визнання неправомірною цієї відмовита
стягнення одноразової страхової
виплати.

Між тим, позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині стягнення моральної шкоди в
сумі 40.000 гривень також не підлягають
задоволенню, оскільки відповідач
правомірно відмовив в призначенні
одноразової страхової виплати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду справи
представник позивача ОСОБА_1 не довів
суду ті обставини, на які він
посилається як на підставу позовних
вимог.

З урахуванням вищевказаного,
оцінивши всі обставини у їх сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та безпідставними,
які слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, на підставі ст. 6
Європейської конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.ст. 8,
58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1167, 1168,
1187 ЦК України, ст.ст. 2, 21, 34, 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
Законом України «Про охорону праці»,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Одеса про
визнання неправомірною відмову в
призначенні одноразової страхової
виплати, стягнення одноразової
страхової виплати та стягнення
моральної шкоди за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання через Київський
районний суд міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.