Справа № 178/2280/13-ц
У Х В А Л А

13 червня 2014 року Криничанський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Цаберябого Б.М.,

при секретарі
Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с.Кринички цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Дзержинець», Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк», про визнання
іпотечного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача ПАТ «ВТБ
Банк» звернувся до суду з клопотанням
про закриття провадження по справі
посилаючись на наступне - в провадженні
Криничанського районного суду
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ
«Агрофірма «Дзержинець» про визнання
іпотечного договору недійсним. Питання
щодо визнання недійсним Іпотечного
договору, де предмет іпотеки - нерухоме
майно, яка належить на праві власності
ТОВ «Агрофірма «Дзержинець», учасником
останнього з підстав того, що відсутнє
рішення єдиного учасника Товариства
ОСОБА_1, це суто корпоративний спір, а
тому це підвідомчість господарського
суду. Тому представник відповідача ПАТ
«ВТБ Банк»просить закрити справу за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ
«Агрофірма «Дзержинець» про визнання
іпотечного договору недійсним. В
обгрунтування клопотання представник
відповідача посилається на те. що спір
є корпоративним, оскільки стосується
захисту корпоративного права, тобто
права особи, частка якої визначається в
статутному фонді господарського
товариства і даний спір підсудний
господарським судам незалежно від
складу учасників спору.

.Відповідно до статей 15, 16 ЦПК суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
про

інші правовідносини, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства. -.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

У вирішенні питання про те, чи є спір
таким, що виник з корпоративних
правовідносин, та чи підлягає він
вирішенню господарським судом, слід
виходити з вимог пункту 4 частини
першої статті 12 Господарського
процесуального кодексу України .

Під корпоративними відносинами
маються на увазі відносини, що
виникають, змінюються та припиняються
щодо корпоративних прав (частина третя
цієї ж статті). Отже, відповідно до
зазначених приписів законодавства
суб'єктом корпоративних прав щодо
господарського товариства є учасник
(засновник, акціонер) такого
товариства.

Пункт 4 ч.І статті 12 ГПК України
передбачає такий склад сторін
корпоративного спору: 1) учасник
(акціонер, засновник) господарського
товариства, в тому числі такий, що
вибув, та товариство або 2) учасники
(акціонери, засновники) господарського
товариства*" у спорі між ними,
пов'язаному із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням цього
товариства.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" зазначено, що
Законом України від 15 грудня 2006 року №
483-У (483-16) "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних
спорів" (далі - закон № 483-У) до
підвідомчості господарських судів
віднесено справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані зі, створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, ^крім трудових
спорів.

При визначенні підвідомчості
(підсудності) справ цієї категорії
судам необхідно керуватися поняттям
корпоративних прав, визначеним
частиною першою статті 167 ГК України,
згідно з якою корпоративними є права
особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Тобто, до виключної компетенції
господарських судів відносяться
справи у спорах між учасниками
(акціонерами, засновниками)
господарського товариства та
господарським товариством, пов'язані з
реалізацією та захистом корпоративних
прав.

Зі змісту позовної заяви і з доданих до
неї документів вбачається, що
позивачкою, яка є єдиним учасником ТОВ
"Агрофірма "Дзержинець", фактично
оспорюється передача директором ТОВ в
іпотеку майна на суму 20030893 грн.

В судовому засіданні
встановлено, що власником переданого в
іпотеку майна є ТОВ "Агрофірма
"Дзержинець", а не фізична особа ОСОБА_1
якій належить 100% статутного капіталу.
Але статутний капітал не є заставленим
майном.

Ст. 1 Закону України «Про іпотеку»
іпотекою визнає вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в
разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Ст.12.Статуту ТОВ «Дзержинець»
наділяє директора товариства в межах
своєї компетенції укладати та
підписувати від імені товариства
господарські та інші договори,
виступати розпорядником його коштів та
майна з врахуванням обмежень,
встановлених цим Статутом. А такими
обмеженнями, згідно ст. 12.1 Статуту, є
затвердження угод про відчуждження
майна товариства на суму понад 50%
загальної вартості майна товариства
загальними зборами.

Таким чином спір про перевищення
відповідачем своїх повноважень при
укладенні договору іпотеки не
стосується відчуждження майна
товариства і перебуває в площині
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасниками, що пов'язані із створенням,
діяльністю, управлінням та припиненням
діяльності товариства і в даному разі
мають бути застосовані правила ст.167 ГК
України, ст. 12 ГПК України, що свідчить
про підсудність спору господарським
судам і обумовлює висновок суду про
можливість задоволення клопотання про
закриття справи через непідсудність
спору судам загальної юрисдикції.

Керуючись ст.205 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Дзержинець», Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк», про визнання
іпотечного договору недійсним
провадженням закрити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Криничанський районний суд шляхом
подачі в п'ятиденний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги.

Суддя: Б. М. Цаберябий