Єдиний унікальний номер 0545/7038/12
Номер провадження 22-ц/775/886/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2, на рішення Сніжнянського
міського суду від 05 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся
представник позивача з апеляційною
скаргою на рішення суду, яким
позивачеві було відмовлено у
задоволенні його вимог.

Суд першої інстанції виходив з того, що
16 лютого 2012 року позивач при виконанні
службових обов»язків, коли він
здійснював зовнішній огляд огорожі
території ВАТ «Сніжнянський
машинобудівний завод», де він працює
інспектором спеціальної команди, біля
будинку АДРЕСА_1 був покусаний собакою,
отримав тілесні ушкодження середньої
тяжкості, з 16 лютого по 10 березня 2012
року перебував на стаціонарному
лікуванні у травматологічному
відділенні міської лікарні № 2 м.
Сніжне.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні
його вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено, що саме ті собаки, які
утримуються відповідачами у дворі
свого будинку, здійснили напад на
позивача.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду
скасувати, оскільки вважає, що воно є
незаконним, таким, що не відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції
безпідставно не прийняв до уваги
пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
бачили, що одежа позивача після нападу
була порвана, вся у крові, непридатна
для подальшого використання.

Суд також не прийняв до уваги та не
надав оцінки актам за формою Н-1 та Н-5
від 21 лютого 2012 року, які були складені
відносно позивача за фактом ушкодження
здоров»я.

Суд також залишив поза увагою рішення
суду від 16 грудня 2010 року, яким з
відповідачів на користь позивача
ОСОБА_7 була стягнута моральна шкода у
зв»язку з нападом на позивача собак.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивача не ґрунтуються на законі.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких він його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 16 лютого 2012 року
приблизно о 10 годині позивач ОСОБА_2 при
виконанні службового завдання біля
будинку АДРЕСА_1 був покусаний
собаками, внаслідок чого отримав
тілесні ушкодження середньої тяжкості,
тривалий час лікувався, а крім того, був
пошкоджений його одяг.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні
його вимог про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, суд
виходив з того, що ОСОБА_2 не надав
доказів на підтвердження того факту, що
його покусали собаки, які належать
ОСОБА_4.

Суд не прийняв до уваги пояснення
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки вони
не бачили самої події безпосередньо,
стали свідками тільки її наслідків.

Апеляційний суд вважає, що правовий
висновок, зроблений судом першої
інстанції, ґрунтується на тих доказах,
які були надані сторонами, та не
спростовується позивачем.

Так, постановою про відмову у відкритті
кримінальної справи від 29 лютого 2012
року було встановлено, що позивач
дійсно був покусаний собаками, однак
біля будинку № 14 на вулиці
Білозерській, тоді як відповідачі
проживають у будинку АДРЕСА_1.

Крім того, проведеною перевіркою не
підтверджено, що саме собаки
відповідачів покусали ОСОБА_2, тому у
відкритті кримінальної справи
стосовно ОСОБА_4 було відмовлено (а.с.10).

Акт судово-медичного обстеження
позивача від 28 лютого 2012 року, а також
виписка з історії хвороби та епікриз
теж містить тільки наслідки тієї події,
що сталась та детально описують
проведене лікування, однак не
встановлюють безпосередньо обставин
самої події (а.с.9, 30, 31).

На підтвердження своїх доводів позивач
також надав до суду акт розслідування
нещасного випадку від 21 лютого 2012 року
та акт від 21 лютого 2012 року № 2-1 про
нещасний випадок, пов»язаний з
виробництвом (а.с.87-89, 83-86).

Однак і вказані документи містять
посилання на те, що подія сталась біля
будинку № 14 по вулиці Біломорській,
тоді як відповідачі ОСОБА_4 проживають
у будинку АДРЕСА_1. Крім того, ці акти не
містять пояснень або посилання на
свідків, які були би безпосередніми
свідками події.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Натомість позивач не надав до суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження своїх вимог.

Апеляційний суд не може прийняти
посилання представника позивача в
апеляційній скарзі на рішення
Сніжнянського міського суду від 16
лютого 2010 року, яким з відповідача
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 біла стягнута
моральна шкода, коли собаки
відповідача покусали позивачку.

З цього рішення суду вбачається, що 07
липня 2010 року на вулиці Мира у м. Сніжне
позивачка ОСОБА_7 була покусана
собаками, які належать відповідачу
ОСОБА_3

Суд першої інстанції у тому рішенні
дослідив матеріали справи та зробив
правовий висновок на підставі наданих
сторонами доказів стосовно події, яка
мала місце 07 липня 2010 року з позивачкою
ОСОБА_7.

Апеляційний суд вважає, що вказане
рішення суду першої інстанції не є
належним та допустимим доказом у даній
справі, оскільки події, встановлені
рішенням суду від 16 грудня 2010 року,
стосуються іншої особи та тих подій,
які в інший час стались безпосередньо з
цією особою, і не мають будь-якого
відношення до події, яка мала місце з
позивачем ОСОБА_2 16 лютого 2012 року.

Усі інші доводи апеляційної скарги
також були предметом дослідження у
суді, на правильність висновків суду
вони не впливають, тому апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити як безпідставну, рішення
суду як таке, що відповідає вимогам
закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Сніжнянського міського суду
від 05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: