Справа № 22-ц/1784/1537/14
інстанції: Кокорєв В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 травня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Орельській Н.М.,

за участю представників позивача
Матвєєва Ю.І., Петрової Є.Ф., відповідача
- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника садівничого товариства
«Путієць»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 14 квітня 2014 року за
позовом садівничого товариства
«Путієць» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості зі сплати внесків,

в с т а н о в и л а :

10 грудня 2013 р. садівниче
товариство «Путієць» (далі - СТ
«Путієць») звернувся з позовом до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості зі
сплати внесків.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що з 19 травня 1996 р.
відповідачка була членом СТ «Путієць»,
а з 2000 р. по 16 травня 2010 р. - головою
правління товариства.

Посилаючись на те, що в період з 2007
р. по 2009 р. відповідачка не сплатила 749
грн. 50 коп. членських внесків та 490 грн.
цільових внесків, про що товариству не
було відомо до 16 травня 2010 р., позивач
просив стягнути з ОСОБА_5 1239 грн. 50 коп.
заборгованості та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 14 квітня 2014 р. в
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
СТ «Путієць» вказує на помилковість
висновку суду й просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

У запереченні на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 вказує на
обґрунтованість та правильність
висновків суду.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників позивача,
відповідачки, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню із таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що з 19 травня 1996 р.
ОСОБА_5 була членом СТ «Путієць», а з 2000
р. по 16 травня 2010 р. - головою правління
товариства. Відповідачці належить
земельна ділянка № НОМЕР_1, розташована
на території товариства.

Згідно підпункту 2 пункту 3.5
Статуту СТ «Путієць» члени товариства
зобов'язані виконувати, в тому числі,
вимоги Статут товариства.

Зокрема, підпунктом 9 пункту 3.5
Статуту передбачений обов'язок членів
товариства своєчасно сплачувати
вступні, цільові та членські внески у
розмірах та в строки, встановлені
загальними зборами (зборами
уповноважених членів товариства).

Відповідно до п. 5.5 Статуту
членські внески сплачуються членами
товариства щорічно у розмірі та в
строки, встановлені зборами. За рахунок
цільових внесків відбувається
фінансування робіт з будівництва
об'єктів загального користування
(доріг, водопостачання, електрифікації
тощо).

Звертаючись з даним позовом, СТ
«Путієць» вказувало, що відповідачка
має заборгованість перед товариством:
за членськими внесками в сумі 749 грн.50
коп. за 2007 - 2009 роки та за цільовими
внесками - 490 грн.

Відмовляючи в позові про
стягнення заборгованості з членських
внесків, суд вважав, що позивачем
заявлено такі вимоги з пропуском
позовної давності.

Як встановлено судом і не
оспорюється сторонами розмір
членських внесків за 2007 р. складав 150
грн., за 2008 р. - 210 грн., за 2009 р. - 250 грн., а
також підлягав сплаті щорічно
земельний податок в сумі 5 грн.

Відповідно до записів у членській
книжці по земельній ділянці № НОМЕР_1 в
СТ «Путієць» відповідачкою сплачено
членських внесків 28 жовтня 2008 р. 150 грн.,
20 червня 2008 р. - 210 грн., 17 вересня 2009 р. - 150
грн. Кожен запис про здійснення оплати
підтверджений підписом бухгалтера, між
тим, згідно наданих позивачем
відомостей щодо сплати членських
внесків за відповідні місяці 2007-2009
років та прибуткових касових ордерів
(а.с. 19-25) дані внески до каси
підприємств не надходили.

Таким чином, можна вважати
доведеним вимоги позивача щодо наявної
заборгованості зі сплати членських
внесків за 2007-2009 роки.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

В силу ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Членські внески в товаристві за рік
сплачують протягом цього року.

Тобто прострочення платежу наступає 01
січня наступного за роком сплати року.

Посилання представників позивача на
те, що СТ «Путієць» не мало змоги
дізнатися про невиконання ОСОБА_5 своїх
обов'язків щодо сплати членських
внесків до січня 2011 р. (дати передачі
усіх фінансових документів новому
керівництву) не заслуговують на увагу
оскільки згідно розділу 4 Статуту окрім
голови правління до органів управління
віднесено загальні збори членів
товариства та правління, а
контролюючим фінансово-господарську
діяльність - ревізійна комісія, які
мали можливість постійно контролювати
здійснення виплати за членськими
внесками та ініціювати звернення з
відповідним позовом.

Крім того, як встановлено судом,
рішенням загальних зборів товариства
від 16 травня 2010 р. голова правління
товариства ОСОБА_5 була переобрана та
на посаду голови правління обрано іншу
особу - Матвєєва Ю.І.

За такого з 17 травня 2010 р. СТ
«Путієць» мало можливість перевірити
стан сплати позивачкою внесків до каси
товариства, але з даним позовом
звернулося лише 10 грудня 2013 р., тобто з
пропуском позовної давності.

Доводи представників позивача
про те, що про несплату відповідачкою
внесків їм стало відомо лише 23 січня 2011
р. не заслуговують на увагу.

Так, бухгалтерські документи за 2009 р.
були передані Матвєєву Ю.І. 29 травня 2010
р. згідно акту (а.с. 45).

Щодо стану сплату внесків за 2007-2008
роки, то незважаючи на те, що акт про
передачу бухгалтерської документації
за ці роки було складено 23 січня 2011 р.,
але позивачем не доведено, що документи
не були доступні його керівникам до
цього часу.

З урахуванням викладеного та
наявності заяви відповідачки про
пропуск позовної давності позивачем
суд обґрунтовано відмовив у стягненні
заборгованості зі сплати членських
внесків за 2007-2009 роки у зв'язку зі
спливом позовної давності, а доводи
апеляційної скарги про помилковість
висновку суду щодо пропуску позовної
давності не заслуговують на увагу.

Між тим, з рішенням суду в частині
відмови у стягненні цільових внесків в
повному обсязі погодитись не можна.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно наданих позивачем витягів
із протоколів загальних зборів (а.с. 28)
товариством протягом 2010-2011 років у
визначений Статутом спосіб приймались
рішення про сплату цільових внесків: в
розмірі 175 грн. на заміну стовпів та
ремонт лінії електропередачі (протокол
загальних зборів № 3 від 15 серпня 2010 р.),
про сплату 150 грн. для створення
резервного фонду та ремонту
водопроводу (протокол загальних зборів
№ 4 від 19 вересня 2010 р.), про сплату 150
грн. на ремонт трансформатору,
встановлення водоміру та електронних
лічильників, влаштування дошки
оголошень (протокол загальних зборів №
7 від 22 травня 2011 р.).

Таким чином, всього за 2010-2011 роки
члени товариства мали сплатити 475 грн.
цільових внесків.

Стосовно встановлення інших
цільових внесків позивачем належних
доказів (рішень загальних зборів
членів товариства) суду не надано, а
тому відсутні підстави для
встановлення наявності та стягнення
заборгованості зі сплати цільових
внесків у більшому розмірі.

Як вбачається з наданої
позивачкою членської книжки, нею 30
березня 2010 р. сплачено 200 грн. цільових
внесків та 29 травня 2011 р. - 150 грн., тобто
заборгованість становить 125 грн. (474 грн.
- 350 грн.).

При цьому неможна погодитись з
висновком суду про пропуск позивачем
позовної давності щодо стягнення
цільового внеску в розмірі 150 грн.,
рішення щодо сплати якого прийнято
рішенням загальних зборів членів
товариства 19 вересня 2010 р., оскільки
даним рішенням строку сплати цього
внеску не визначено, отже за загально
прийнятим у товаристві правилом цей
внесок мав бути сплаченим до кінця
поточного (2010) року, і право на
звернення з позовом щодо стягнення
недоплаченої суми виникло 01 січня
2011 р., а тому позивачем заявлено дану
вимогу у межах позовної давності.

Також помилковими є твердження й
позивача про несплату відповідачкою 200
грн. цільових внесків у 2010 р., оскільки
товариством не надано доказів
ненадходження даної суми до каси.

Суперечить положенням Статуту
товариства і заперечення ОСОБА_5 щодо
сплати 150 грн. цільових внесків на
ремонт водоводу з посиланням на
відсутність такої необхідності, тому
що рішення загальних зборів про такий
внесок прийнято у встановленому
Статутом порядку і його правомірність
не оспорена.

Таким чином, доведеними і такими,
що підлягають задоволенню є позовні
вимоги про стягнення з ОСОБА_5 125 грн.
цільових внесків, а висновок суду про
відмову у їх стягненні не відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

У зв'язку з викладеним рішення
суду в частині відмови у стягненні
цільових внесків в силу пунктів 3, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати,
ухваливши в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позову та,
відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України про стягнення з відповідачки 23
грн. 13 коп. судового збору пропорційно
від задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу садівничого
товариства «Путієць» задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 14 квітня 2014 року в
частині відмови у стягненні цільових
внесків скасувати, ухвалити в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення таких позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь
садівничого товариства «Путієць» 125
(сто двадцять п'ять) грн. заборгованості
зі сплати цільових внесків за 2010-2011
роки та 23 грн. (двадцять три) грн.. 13 коп.
судового збору.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: