АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2399/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 639/6339/13-ц
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою представника
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» - Пінчука Антона
Анатолійовича на заочне рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 19 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
вище зазначеним позовом, та просив суд
стягнути з приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (долі по
тексту - ПрАТ «УПСК») страхову виплати у
розмірі 19 938 грн. 01 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що йому на праві приватної
власності належить автомобіль моделі
SUZUKI GRAND VITARA реєстраційний номер НОМЕР_2,
2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1. Через
свого представника ОСОБА_5 21 травня 2012
р. з ПрАТ «УПСК» було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу (Автокаско) № ДК
008/000/12 0000874.

Згідно з п. 11 Договору страхова сума
становить 160 240, 00 грн.

Відповідно до умов п. 20.2.3.//21.5 Договору
Відповідач зобов'язався здійснювати
Позивачу страхові виплати за умови
настання страхового випадку.

20.04.2013 року, під час дії договору
страхування, біля будинку, де стояв
автомобіль SUZUKI GRAND VITARA р/н НОМЕР_2 за
адресою: АДРЕСА_1, близько 11-00 годин
ОСОБА_5, яка тимчасово користувалася
даним авто, було виявлено механічні
пошкодження передньої правої та
бокової правої частини автомобіля, що,
на його думку, є страховим випадком.

Після виявлення пошкоджень на
автомобілі ОСОБА_5 зателефонувала до
диспетчерської служби Технічного
асистансу Страховика, де було
зафіксовано повідомлення про
страховий випадок, а також направлено
на місце ДТП представника, який
особисто пересвідчився в пошкодженні
автомобіля, сфотографував пошкодження
та надав усні рекомендації стосовно
подальших дій щодо звернення до
страхової компанії.

Також ОСОБА_5 повідомила про скоєння
ДТП в ДАІ, працівники якої зафіксували
дану пригоду та видали довідку для
пред'явлення її до страхової компанії.

Заява про настання страхового випадку
була подана ОСОБА_5 22 квітня 2013 року,
тобто в перший робочий день після ДТП
разом з первинною довідкою з ДАІ,
копією технічного паспорту на
автомобіль SUZUKI GRAND VITARA р/н НОМЕР_2,
копією посвідчення водія ОСОБА_5,
довіреність від 15.04.10 року та
письмовими поясненнями про подію.

В подальшому до ПрАТ «УПСК», відповідно
до п. 21.2. Договору, було подано
розширену довідку з ДАІ, договір
страхування, копію паспорта та
ідентифікаційного номера, заяву на
виплату страхового відшкодування, 2
акта технічного стану та
рахунки-фактури до них.

22 квітня 2013 р. ПрАТ «УПСК» було
проведено опис пошкоджень автомобіля
SUZUKI GRAND VITARA р/н НОМЕР_2 про, що було
складено Акт огляду пошкодженого
транспортного засобу.

Для визначення розміру збитку
внаслідок пошкодження автомобіля 30
квітня 2013 року позивач звернувся до
спеціалізованої СТО автомобілів SUZUKI -
TOB «Технік-центр».

Згідно рахунку-фактури № 0-00000226 від 30
квітня 2013 року, виданого TOB
«Технік-центр», вартість відновлення
автомобіля становить 17 948 грн. 88 коп.
Того ж дня даний рахунок був наданий до
ПрАТ «УПСК», який прийняв його без
заперечень.

В ході подальшої експлуатації
автомобіля було виявлено ще один
недолік - пошкодження переднього
правого важеля, який виник через
пошкодження автомобіля 20 квітня 2013
року, але відразу не був виявлений.

20 травня 2013 року позивач знову
звернувся до TOB «Технік-центр», який
оглянув повторно автомобіль та видав
Акт технічного стану автомобіля від 20
травня 2013 року та рахунок-фактуру №
0-00000248 від 20 травня 2013 року щодо ремонту
даного пошкодження на суму 1 989 грн. 13
копійок.

21 травня 2013 року позивач повідомив ПрАТ
«УПСК» про нові виявлені пошкодження,
надав йому Акт технічного стану
автомобіля від 20 травня 2013 року,
рахунок-фактуру № 0-00000248 від 20 травня 2013
року, видані TOB «Технік-центр», які
відповідач прийняв.

Посилаючись на те, що у відповідності
до положень п. 21.5. договору відповідач
зобов'язаний був прийняти рішення про
виплату страхового відшкодування
протягом 5 днів з дня отримання
останнього документа за виплатною
справою та виплатити страхове
відшкодування протягом 5 днів з дня
прийняття рішення про виплату
страхового відшкодування, тобто в
строк до 4 червня 2013 року, однак від
прийняття такого рішення і сплати
страхового відшкодування ухиляється,
позивач просив суд стягнути з Прат
«УПСК» вказану вище суму страхового
відшкодування збитків.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 19.11.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені повністю.

Суд вирішив стягнути з ПрАТ «УПСК» на
користь ОСОБА_4 страхове відшкодування
у розмірі 19 938 грн. 01 коп. , а також
судовий збір на користь держави у сумі
229 грн.40 коп.

14.01.2014 року до суду надійшла заява про
перегляд заочного рішення ПрАТ «УПСК»
у особі представника ОСОБА_6, який
вказував, що у суду не було підстав для
задоволення позову з огляду на ту
обставину, що позивач не виконав умови
договору і не здійснив у визначений
договором строк страховий платіж за
період страхування з 01.09.2012 року по
31.05.2013 року у сумі 3445,16 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова від 31.01.2014 року заяву ПрАТ
«УПСК» про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представника ПрАТ
«УПСК» - Пінчук А.А. просить скасувати
заочне рішення, вважаючи його
прийнятим без належного зясування
обставин справи, з порушенням норм
процесуального і матеріального права,
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що ОСОБА_4 звернувся
до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату
страхового відшкодування, надавши
пояснення, що застрахований автомобіль
зазнав пошкоджень в результаті ДТП від
20.04.2013 року.

Однак застрахованим автомобіль
позивача вважати немає підстав, так як
у позивач не виконав взяті на себе
зобов'язання щодо здійснення
страхового платежу. Так, відповідності
до умов договору страхування,
страховий платіж за період страхування
від 01.06.2012 року по 31.08.2012 рік у розмірі 3
445 грн. 16 коп. мав бути сплачений
страхувальником до 31.05.2012 року. Даний
платіж надійшов до ПрАТ «УПСК» 25.05.2012
року. Страховий платіж за період
страхування з 01.09.2012 року по 31.05.2013 року
у сумі 3 445 грн. 16 коп. повинен був бути
сплачений до 31.08.2012 року, однак даний
страховий внесок сплачений не був.

Згідно п. 18.5 договору страхування, якщо
страхувальником пропущені строки
страхового платежу, відповідного
періоду страхування, то дія договору
припиняється з 24. год. 00 хв. Згідно з п.
23.1.7 договору страхування невиконання
чи неналежне виконання
страхувальником своїх обов'язків,
покладених на нього договором
страхування, являється підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування.

Таким чином договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу № ДК 008/000/12 припинив свою дію з
01.09.2012 року у зв'язку з несплатою
страхового платежу та у ПрАТ «УПСК»
відсутні правові підстави для виплати
ОСОБА_4 відшкодування по ДТП від 20.04.2014
року

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
апеляційну скаргу не визнала, просила
її відхилити, а рішення суду залишити
без змін, вказуючи, що дійсно, страховий
платіж за період страхування з 01.09.2012
року по 31.05.2013 року нею було здійснено
17.10.2012 року, тобто з порушенням
встановленого умовами договору
страхування терміну, однак цю
обставину вона не вважає підставою для
звільнення відповідача від обов'язку
виплати страхової суми, оскільки
працівники ПрАТ «УПСК» в телефонному
режимі підтвердили чинність дії
договору страхування навіть і за
простроченим платежем, а її заяву про
пошкодження автомобіля 20.04.2013 року
невідомою особою працівники ПрАТ
«УПСК» прийняли і зареєстрували в
своєму журналі, ніяких заперечень чи
зауважень про припинення дії договору
страхування їй не повідомляли.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
сторін, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позову за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, а
сторонам не оспорюється той факт, що
дійсно 21.05.2012 року ПрАТ «УПСК» у особі
заступника директора Шумиліна О.І. і
позивачем ОСОБА_4 у особі його
представника ОСОБА_5 був укладений
договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу
(автокаско) №ДК-008/000/120000874, на який у
подальшому і посилався позивач, зі
строком дії до 31.05.2013 року, а 20.04.2013 року
застрахований автомобіль було
пошкоджено невстановленою органами
ДАІ особами.

Приймаючи заочне рішення про
задоволення позову суд першої
інстанції виходив з того, що вказане
позивачем пошкодження застрахованого
автомобіля сталося 20.04.2013 року, тобто
під час дії договору страхування,
позивачем своєчасно і у передбаченому
законом і умовами договору порядку
повідомлено страховика і органи ДАІ
про пошкодження транспортного засобу,
а згодом і подано заяву і усі документи,
необхідні для вирішення питання про
виплату страхової суми, однак
відповідач страхову суму грошових
коштів не виплачує, а тому позивач має
право вимагати у судовому порядку
стягнення з відповідача страхової суми
з метою компенсації заподіяних
збитків.

Приймаючи ухвалу про залишення без
задоволення заяви представника ПрАТ
«УПСК» суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи, однак у судове засідання не
з'явився, про причини неявки не
повідомив, а зазначені у заяві причини
неявки, тобто зайнятість представника
у іншій справі, не є поважною причиною
нехтування викликом до суду.

Однак з таким вирішенням справи
колегія суддів погодитися не може у
зв'язку не неповнотою з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а також неправильним застосуванням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Дійсно, як зазначив суд першої
інстанції в оскарженому рішенні і в
ухвалі про залишення без задоволення
заяви про перегляд заочного рішення,
відповідач, будучи належним чином
повідомлений судом про час та місце
розгляду справи недобросовісно
здійснював свої процесуальні права і
обов'язки, знехтувавши викликом до суду
і не надавши своєчасно суду письмових
заперечень на позов з їх
обґрунтуванням і наданням доказів та
доведенням їх переконливості, як це
передбачено ст.ст.10, 27, 60, 131 ЦПК України.

Однак зазначені обставини не можуть
бути безумовною підставою для
ухвалення оскарженого рішення і
залишення без задоволення заяви про
перегляд заочного рішення.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Стаття 224 ЦПК України передбачає
можливість прийняття заочного рішення
на підставі наявних у справі доказів у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними.

Однак наявні у справі докази, які
надані позивачем та його
представником, мають бути бездоганними
з огляду на вимоги ст.ст.58, 59, 63, 64 ЦПК
України і мати повний обсяг даних про
обставини, які б давали підстави
вирішити питання, передбачені ст.214 ЦПК
України, які суд зобов'язаний вирішити
під час ухвалення рішення.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції без будь-яких сумнів
прийняв позовну заяву з додатками і
відкрив провадження у справі, не
звернувши увагу на ту обставину, що
ксерокопії наданих позивачем заяви на
укладення договору добровільного
страхування і договору страхування
транспортного засобу, доказове
значення якого для даної справи важко
переоцінити, мають вкрай низьку якість
виготовлення, що унеможливлює
з'ясування їх змісту.

Крім того, серед наданих позивачем
матеріалів відсутні докази виконання
ним умов договору в частині своєчасної
і повної сплати страхових внесків.

Суд першої інстанції на ці обставини, а
також на вимоги ст.232 ЦПК України уваги
не звернув і ухвалив 19.11.2013 року заочне
рішення не маючи належних доказів -
повного тексту договору страхування та
доказів сплати страхувальником усіх
страхових внесків в обумовлений
договором страхування термін, а 31.01.2014
року постановив ухвалу про залишення
без задоволення заяви представника
відповідача про перегляд заочного
рішення, зосередившись лише оцінкою
його доводів про причини неявки в
судове засідання і не перевіривши
обґрунтованість доводів щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

З оригіналів договору страхування і
квитанцій оплати страхових внесків,
наданих представником позивача ОСОБА_5
в ході апеляційного перегляду
оскарженого представником відповідача
заочного рішення, вбачається, що
страховий платіж для забезпечення дії
передбаченого договором страхування
другого його періоду, тобто з 01.09.2012
року по 31.05.2013 року, здійснено
страховиком 17.10.2012 року, тобто через
півтори місяці після закінчення строку
дії договору про його чинність на
період з 01.06.2012р. по 31.08.2012 року.

Разом з тим, з умов договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу (автокаско)
№ДК-008/000/120000874 від 21.05.2012р., передбачених
п.п.13, 18.5, 20.3.7 вбачається, що страховий
платіж за період страхування з 01.09.2012р.
по 31.05.2013р. у сумі 3445,16 грн. повинен бути
сплаченим в строк до 31.08.2012 року, що
договір страхування припиняє свою дію
в 24 години 00 хвилин наступного дня
оплаченого періоду страхування. При
цьому усі події, які виникли після
припинення дії договору страхування не
визнаються страховими, а шкода,
пов'язана з їх настанням страховиком,
тобто ПрАТ «УПСК», не відшкодовується.

Згідно п.23.1.7. договору страхування
невиконання чи неналежне виконання
страхувальником обов'язків, покладених
на нього умовами страхування, є
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування.

Так як страхувальник ОСОБА_4 порушив
умови договору страхування і не
сплатив у передбачений п.п.13, 18.5
договору строк до 31.08.2012 року платіж у
сумі 3445,16 грн. за період страхування з
01.09.2012 року по 31.05.2013 року, то у
відповідача не виникло обов'язку
сплачувати страхову суму за подію, яка
сталася 20.04.2013 року.

Постання представника позивача ОСОБА_5
на ту обставину, що ПрАТ «УПСК» прийняв
17.10.2012 року прострочений страховиком
платіж у сумі 3445,16 грн., а після події
20.04.2013 року прийняв від неї заяву про
виплату страхової суми та відповідні
докази щодо події 20.04.2013 року та розміру
заподіяної шкоди, не є підставою для
задоволення позову, оскільки сторони
погодили умови страхування,
зобов'язавшись виконувати відповідні
обов'язки і у передбаченому законом
порядку змін до цього договору не
вносили.

Посилання представника ОСОБА_5 на ту
обставину, що працівник ПрАТ «УПСК» під
час розмов по телефону запевнила про
чинність дії договору страхування і у
разі сплати другого страхового внеску
після сплину передбаченого п.13
договору строку сплати, що від
прийняття вказаного платежу від 17.10.2012
року працівники ПрАТ «УПСК» не
відмовилися, прийняли гроші, а згодом і
заяву про подію 20.04.2013р. також не тягне
настання бажаних позивачем правових
наслідків. Згідно п.п.18.5-18.8 договору
страхування Страховик не зобов'язаний
повідомляти Страхувальника про
припинення дії договору, а сплачені у
такому разі кошти можуть бути
повернуті Страхувальнику за умови
подання ним відповідної заяви з
зазначенням реквізитів його рахунку у
банківській установі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,4 ст.309, ст.ст.
313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія
суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» - Пінчука Антона
Анатолійовича - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року
скасувати.

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_4
до приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» про стягнення страхового
відшкодування

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: