Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 434/3796/13-ц
Провадження № 22ц/782/119/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Дронської І.О.,
Луганської В.М.

при секретарі : Соловей А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 25 грудня 2013 року

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовною заявою та просив суд
стягнути солідарно з відповідачів на
користь позивачів матеріальну шкоду у
розмірі 7118,91 грн., стягнути з
відповідачів на користь ОСОБА_6,
законними представниками якої є
позивачі по справі у якості
відшкодування моральної шкоди 200000,00
грн., стягнути з відповідачів солідарно
на користь позивачів по 10000 грн. на
кожного в рахунок моральної шкоди,
посилаючись на такі обставини.

12.07.2011 року, коли їхня малолітня дочка
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з неповнолітньою
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 проходили повз
будинку ОСОБА_5, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, відчинилася хвіртка
та з двору вибіг собака бійцівської
породи пітбультер'єр, який накинувся на
дітей та спричинив тяжкі тілесні
ушкодження та незгладиме спотворення
обличчя.

У зв'язку з тілесними ушкодженнями
дитина знаходилася на лікуванні, на яке
позивачами було витрачено 7118,91 грн.

Дитині була завдана моральна шкода, яка
полягає в тому, що тривалий час вона не
могла вільно розмовляти, вживати їжу,
постійно згадувала ті страшні події,
страх до цього часу залишився в неї,
вона боїться залишатися на самоті,
страждає від ушкодження свого обличчя,
не може вільно спілкуватися зі своїми
друзями, в основному залишається
тільки з рідними, після цієї травми в
неї відсутні два передні зуба, які вже
ніколи не виростуть, а пізніше потрібно
вставляти імплантанти. Страждання
своєї дитини позивачі оцінюють у
розмірі 200000 грн.

У зв'язку з ушкодженнями у дитини
позивачі змушені змінити своє життя, бо
вимагалося багато часу на поїздки з
дитиною на лікування, постійне
перебування з нею, змушені були
постійно заспокоювати дитину,
запевняти її, що рани на обличчі
пройдуть, позивачка змушена була
покинути роботу та постійно
знаходитися з дитиною, яка потребувала
постійного знаходження з нею, в той
період позивачка була вагітна, але не
могла приділяти належну увагу своєму
здоров'ю, позивач змушений взяти на
себе поїздки з дочкою, підприємство на
якому він працював, як приватний
підприємець прийшлося закрити і
фінансовий стан сім'ї погіршився, на
цей час позивачка не має можливості
піти на роботу, бо дитина потребує
постійної психологічної допомоги, тому
позивачі оцінюють свої моральні
страждання у розмірі по 100000 грн. на
кожного.

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - законних
представників малолітньої ОСОБА_6 в
рахунок моральної шкоди завданої
малолітній ОСОБА_6 - 70000,00 грн., стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
рахунок матеріальної шкоди 5738,91 грн.,
моральної шкоди по 25000 грн. на кожного,
судові витрати у розмірі 229,40 грн.,
стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати на
користь держави у розмірі 970,00 грн., в
іншій частині позовних вимог
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що
суд з самого початку розгляду справи
проявив завзяте відношення до спору та
зайняв позицію на боці позивачів по
справі. Про це, на мою думку, говорить
обставини: провадження у справі було
відкрито судом всупереч вимогам ст. 121
ЦПК без сплати позивачами судового
збору. Позовна заява датована 08.05.2013
року, та у травні подана до суду та за
нею відкрито провадження, а судовий
збір було сплачено лише у серпні, та при
цьому у мінімальному розмірі, без
надання суду клопотання про його
зменшення або відстрочку сплати. Судом
протягом усього процесу від позивачів
приймалися нові докази по справі,
викликалися свідки, про існування яких
позивачі не ставили до відома під час
проведення попереднього судового
засідання як того вимагають норми ЦПК.
Судом на користь позивачів під час
постановлення рішення по справі
порушено вимоги ст. 88 ЦПК України, щодо
розподілу судових витрат. Незважаючи
на те, що позовні вимоги судом
задоволено частково, на користь
позивачів стягнуто судовий збір у
повному обсязі. Відповідно до
законодавства під час вирішення
питання про розмір компенсації
моральної шкоди суд повинен брати до
уваги й обставини та матеріальний стан
винної особи. Апелянт просить змінити
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 25.12.2013 року, а саме:
стягнути з відповідача ОСОБА_8 на
користь позивачів ОСОБА_9 та ОСОБА_4 як
законних представників ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3 10000 грн. у якості
компенсації заподіяної їй моральної
шкоди, на користь позивачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 стягнути по 2500 грн. на кожного у
якості компенсації заподіяної їм як
батькам моральної шкоди.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши
справу у межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
встановлені судом обставини у повному
обсязі відповідають матеріалам справи,
оскільки судом встановлено, що 12.07.2011
року собака бійцівської породи
пітбультер'єр «Айс» вибіг за територію
двору будинку за адресою: АДРЕСА_1, де
проходили малолітні діти ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5,
напав на дівчат та спричинив останнім
тілесні ушкодження середнього ступеню
тяжкості.

З обвинувального висновку відносно
ОСОБА_8 за ст. 128 КК України вбачається,
що ОСОБА_8 згідно медичного паспорту є
господарем собак бійцівської породи за
прізвиськами «Айс» і «Боня», а також є
особою, яка здійснювала виховання,
дресуру та догляд за ними, достовірно
знаючи, що внаслідок особливостей
ляпаної породи собак, а саме підвищеною
агресивністю, заниженого больового
синдрому, він являється власником
джерела підвищеної небезпеки.

З постанови про накладення штрафу №
434-15 від 16.07.2011 року вбачається, що
ОСОБА_8 визнаний винним у недодержанні
правил утримання домашньої собаки
породи американський пітбультер'єр, в
результаті чого постраждали дві дитини
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, за що на ОСОБА_8
накладений штраф у сумі 102,00 грн.

З постанови Артемівського районного
суду м. Луганська від 24.02.2012 року
вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачувався
у вчиненні злочину передбаченому ст.128
КК України за ознаками необережне
тяжке тілесне ушкодження та його
звільнено від кримінальної
відповідальності, кримінальна справа
за його обвинуваченням за ст.128 КК
України закрита на підставі ЗУ «Про
амністію в 2011 році» від 08.07.2011 року,
оскільки на його утриманні знаходиться
неповнолітня дитина.

З вищезазначеної постанови також
вбачається, що згідно висновку
судово-медичної експертизи № 2179 від
21.09.2011р. малолітній ОСОБА_6 були
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді: укушених ран обличчя, голови.
Проникаючі в порожнину рота та носу;
осколкового перелому правих відділів
нижньої щелепи, осколковий перелом
правої акулової кістки, осколковий
перелом кісток носу, дефект кінчику
носу, укушено - рвана рана нижнього
повіка правого ока, по ступеню
тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді
перелому кісток лицьового скелету
черепу в сукупності з множинними
укушено - рваними ранами обличчя
кваліфікується як тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості по
критерію довжини розладу здоров'я
строком свище трьох тижнів, інші
тілесні ушкодження як у сукупності, так
і ізольовано один від одного
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, які потягли за
собою короткочасний розлад здоров'я.
Наслідком загоєння вищевказаних ран є
рубці, які в свою чергу незгладимі та
таким чином данні ушкодження носять
ознаки тяжкого тілесного ушкодження,
яке потягло за собою незгладиме
спотворення обличчя.

З довідки № 430 від 16.09.2011 року головного
лікаря ДП «Санаторій Немирів»
вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3
дійсно знаходилася на
санаторно-курортному лікуванні у
період з 06-17 вересня 2011 року у ДП
«Санаторій «Немирів» ЗАТ
«Укрпрофоздоровниця».

Відповідно виписного епікризу з
медичної карти № 638 медичного центру
«Універсальна клініка «Оберіг»
вбачається, що з 23.04.2012 року ОСОБА_6 по
25.04.2013 року знаходилася в медичному
центрі «Універсальна клініка «Оберіг»
зі скаргами на множинні після
травматичні рубці обличчя, виконана
операція: корекція рубців обличчя.

З виписки із медичної карти
стаціонарного хворого № 5635 зав.
центром термічної травми та пластичної
хірургії 8-ї МКЛ м. Львова вбачається, що
ОСОБА_6 2007 року знаходилася на
стаціонарі з 05.06.2012 року по 11.06.2012 року,
06.06.2012 року зроблена операція посічення
рубців, усунення деформації крила носа
шляхом заміщення хряща вушної
раковини.

З виписки з історії хвороби № 8424 видно,
що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6, знаходилася на
стаціонарному лікуванні у відділенні
анестезіології та інтенсивної терапії
ЛОДКЛ з 13.07.2011р. по 18.07.2011р. з діагнозом:
укушені рани обличчя, голови,
проникаючи в порожнину рота та носа,
осколковий перелом відділів нижньої
щелепи. Осколковий перелом правої
скулової кістки. Осколковий перелом
кісток носу, дефект кінчику носа,
укушено - рвані рани нижнього повіка
правого ока. (12.07.2011р. - ПХО ран обличчя,
порожнини рота; MX ПХО укушено - рвані
рани нижнього повіка правого ока; 14.07.201
lp.-видалення обломку зовнішньої
пластинки н/щелепи).

Відповідно виписки з історії хвороби №
9954 з відділення інтенсивної терапії № 2
ЛОКЛ хвора ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7, була
доставлена у відділення інтенсивної
терапії № 2 ЛОКЛ. 12.07.2011р. швидкою
допомогою. Травма побутова 12.07.2011р.,
укушена собакою сусідів. При
надходженні до стаціонару стан хворої
важкий. Об'єктивно: в неврологічному
плані свідомість ясна, на питання
відповідає, налякана. Очні щілини
зімкнуті. Реакція зіниць збережена.
Активні рухи в кінцівках збережені.
Укушені рани носа.

Відповідно виписки з історії хвороби №
10209 відділення ЧЛХ ЛОКЛ ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_7, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_2, знаходилася в ЛОКЛ в
відділенні ЧЛХ з 18.07.2011р. по 23.07.2011р. з
діагнозом: Множинні укушені рани
обличчя, проникаючи в порожнину носа та
порожнину рота. Осколковий перелом
нижньої щелепи в області тіла справа.
Укушено - рвана рана нижнього повіка.
Субкон'юнктивальний крововилив обох
очей. Гостра реакція на стрес важкого
ступеню. Синдром порушеного сну з
кошмарними сновидіннями.

Відповідно консультативного висновку
клініки «Вірус» ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4,
консультована в клініці «Віртус»
08.08.2011р. Встановлений діагноз:
Посттравматичні свіжі атрофічні рубці
чола, скроневої, щічної областей,
верхньої губи, нижнього повіка справа,
носу. Рубцева рефракція нижнього
повіка справа. Постравматичний дефект
кінчика носу зліва.

Ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Ст.1187 ЦК України передбачає, що
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утримання диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює та інших осіб.

Ст.1199 ЦК України передбачає, що у разі
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я малолітньої особи, фізична або
юридична особа, яка завдала цієї шкоди,
зобов'язана відшкодувати витрати на її
лікування, протезування, постійний
догляд, посилене харчування тощо.

Судом першої інстанції правомірно
визнано, що неправомірними діями
відповідача ОСОБА_8 малолітній
потерпілій ОСОБА_6 були спричинені
тілесні ушкодження, на її лікування
були витрачені грошові кошти, а саме: на
проїзд, санаторно-курортне лікування,
на консультації, а всього на суму 5738,91
грн., проти відшкодування яких не
заперечує представник відповідача, які
підтверджені належними доказами.

З характеристики завідуючого я/с № 53
від 20.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідувала логопедичну
групу після фізичної травми /укусу
собаки/, що вплинуло на її психічний
стан. Дитина уникала спілкування,
прагнула залишатися на самоті, щоб не
звертати на себе уваги. Дівчинка
засмучувалась з приводу свого
зовнішнього обліку.

З довідки завідуючої КУ д/я № 53 від
15.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідувала логопедичігу
групу, в яку була направлена з
діагнозом: фонетико-фонематичний
недорозвиток мови з елементами ЛГНР,
складна дислація, що могло бути
наслідком стресу на ранньому періоді
розвитку мови.

З характеристики на ученицю 1-Д класу
КЗЛСШ-І-ІІІ ступенів № 57 м. Луганська
ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6
почувається невпевнено із-за своєї
зовнішності, в неї обмежене коло
спілкування серед однокласників, їй
важко знайомитися з дітьми, тому що у
них виникає бажання дізнатися, чому на
обличчі дівчинки шрами, звідки вони
з'явилися. ОСОБА_6 закриває руками
обличчя, намагаючись прикрити вади.
Якщо на уроках говорять про тварин, її
охоплює страх, вона стає стривожена,
напружена. Вона перебуває у постійному
стані стресу.

З характеристики тренера-хореографа
«Луганської федерації черліденгу»
вбачається, що після трагедії ОСОБА_6 не
контактує з дітьми як раніше, в неї
немає друзів, є побоювання, що при
досягненні перехідного віку процес
відновлення психологічного стану може
зупинитися або збільшитися.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно 4.4 ст.23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків встановлених
частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади АРК, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Судом першої інстанції враховано
рекомендації п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної /немайнової/ шкоди від 31
березня 1995 року № 4, згідно якої розмір
відшкодування моральної /немайнової/
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
/фізичних, душевних, психічних тощо/,
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат / їх тривалості,
можливості відновлення тощо/ та з
урахуванням інших обставин; зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Відповідач ОСОБА_8 як особа, яка
неправомірними винними діями завдала
моральної шкоди позивачам, згідно ст.1167
ЦК України зобов'язаний відшкодувати
їм таку шкоду. Обраний позивачам спосіб
відшкодування моральної шкоди - грішми,
відповідає як вимогам закону так і
фактичним обставинам справи.

Внаслідок ушкодження здоров'я ОСОБА_6
були завдані моральні страждання,
оскільки у той час, коли собака
відповідача рвала її обличчя, вона
відчувала фізичний біль, отримала
тілесні ушкодження які потягли за
собою незгладиме спотворення обличчя,
що підтверджується висновком
експертизи № 2177 від 21.09.2011 року; після
того як відповідач почув крики дітей
він вийшов на вулицю, але не надав
допомоги малолітнім дітям, а почав
займатися своєю собакою і вони
стікаючи кров'ю вимушені самі були йти
додому, а потім після цих подій дитина
знаходилася 5 днів в реанімації і за її
життя боролися лікарі, що
підтверджується випискою з історії
хвороби № 9955; на протязі тривалого часу
у зв'язку з отриманими ушкодженнями
дитина не могла говорити, навіть їсти,
дитина вимушена була витратити багато
часу не на навчання, а на поїздки до
різних лікарень, до цього часу дитина
потребує психологічної допомоги, бо
постійно згадує ті події і забути їх
для неї неможливо, оскільки відповідач
продовжує займатися цими бійцівськими
собаками, яких тримає у своєму дворі і
вони не позбавлені можливості у
будь-який час знов вискочити на вулицю,
до того ж гуляють без намордника у
дворі, без прив'язі та догляду; позивачі
мешкають поблизу з будинком
відповідача і через страх дитини
вимушені вибирати інший шлях, щоб не
проходити біля будинку відповідача;
для дитини як дівчинки дуже важливо
мати гарне обличчя, яке було в неї до
цих подій, вона багато часу проводить
перед дзеркалом, в надії, що її обличчя
стане таким гарним як раніше;
спілкування з дітьми які є її
ровесниками для неї стало тяжким,
оскільки діти можуть необережно її
образити з приводу її зовнішнього виду,
тому вона багато часу проводить вдома,
відновлення попереднього стану її
обличчя неможливо, що значно впливає на
її майбутню долю; до теперішнього часу
відповідач в добровільному порядку не
бажає відшкодувати шкоду, незважаючи
на те, що факт спричинення тілесних
ушкоджень був ще 12.07.2011 року, на цей час
неможливо протезування двох передніх
зубів, які були видалені після травми.

З урахуванням характеру моральних
страждань та перелічених факторів, їх
тривалості, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, внесених благодійних
внесків, суд першої інстанції
правомірно прийшов до висновку, що
заявлений позивачами розмір
відшкодування в 200 000 грн. на користь їх
малолітньої дочки ОСОБА_6 є надмірним і
розміром грошового відшкодування
моральної шкоди, необхідним за
вказаних обставин є 70 000 грн., відтак
позовні вимоги задовольнив частково.

Внаслідок ушкодження здоров'я
малолітній ОСОБА_6 - її батькам
позивачам по справі були також
заподіяні моральні страждання, бо на
протязі тривалого часу вони дивляться
на спотворене обличчя своєї
малолітньої дитини, яке вже ніколи не
буде відновлено, на протязі кілька
років вони витрачають свій час та гроші
на різні консультації, лікування,
операції, вони не мають можливості
реалізувати свої потенціальні
здібності, бо весь час повинні
займатися дитиною, яка в постійному
стресі і потребує психологічної
допомоги, вони не можуть заробляти ту
кількість грошів, що потрібна на
лікування дитини, бо для цього потрібен
час, позивачка сприйняла трагедію в час
своєї вагітності, що потребувала
додаткових зусиль для організації
життя від усієї сім'ї, в сім'ї є інші
неповнолітні діти, яким позивачі не
можуть приділяти такої уваги, яку
приділяли до травми дочки ОСОБА_6.

Ст. 1193 ЦК України передбачає, що суд
може зменшити розмір відшкодування
шкоди завданої фізичною особою залежно
від її матеріального становища, крім
випадків, коли шкоди завдано вчиненням
злочину.

Виходячи з того, що відповідач скоїв
відносно малолітньої потерпілої
ОСОБА_6 злочин, передбачений ст.128 КК
України, який відноситься до
необережних злочинів і в нього був
відсутній якийсь умисел на спричинення
шкоди, враховуючи його сімейний стан,
наявність неповнолітньої дитини, тяжку
хворобу його дружини, відсутність
цінного майна, яким можна було б
відшкодувати завдану шкоду, суд
прийшов до правильного висновку про
зменшення суми відшкодування
моральної шкоди позивачам, виходячи з
засад розумності та справедливості і
визнав необхідним за вказаних обставин
стягнути по 25 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди на
користь позивачів - батьків
постраждалої дитини.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 25 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ

Головуючий :

Судді :