Головуючий суду 1 інстанції - Ткаченко
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 408/13/14-ц
Провадження № 22ц/782/1124/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк»

на заочне рішення Біловодського
районного суду м. Луганська

від 18 лютого 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 33293,18 грн., судових
витрат в розмірі 332,93 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом в якому
просив стягнути заборгованість за
кредитним договором № LGXRRX14740040 від
03.06.2007 року, в сумі 33293,18 грн., а саме 1069,59
грн. заборгованості за кредитом, 11545,09
грн. заборгованості по процентам
(відсоткам), 56,86 грн. заборгованості по
комісії за користування кредитом, 18560,06
грн. пені, та штрафів - 500 грн. як
фіксованої частини та 1561,58 грн. як
процентної складової, вирішити питання
стягнення судових витрат в розмірі 332,93
грн.

Заочним рішенням Біловодського
районного суду Луганської області від
18 лютого 2014 року у задоволенні позову
повністю відмовлено з причин пропуску
строку позовної давності за зверненням
з позовом до боржника.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, ПАТ КБ
«Приватбанк» подав апеляційну скаргу і
просить скасувати заочне рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що зазначеним
вимогам закону рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог , суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачка не підписувала
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам та не погоджувалася на
збільшення строків позовної давності
на стягнення відсотків, винагороди,
неустойки, пені та штрафів, що
дозволило позивачу застосовувати
строки давності за своїм розсудом та
порушувати її право як споживача. Крім
того, суд першої інстанції застосував
до спірних правовідносин п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» про заборону кредитодавцю
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1049 УК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику /грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем/ у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Стаття 1054 ЦК України наголошує, що за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами 03.06.2007 року був укладений
кредитний договір № LGXRRX14740040 , за яким
відповідачка отримала кредит у розмірі
1160,40 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості, на
строк 12 місяців, тобто до 03.06.2008 року
включно.

Матеріалами справи підтверджується, що
укладаючи кредитний договір,
відповідачка надала згоду, що заява
разом із запропонованими банком
Умовами надання споживчого кредиту
«Розстрочка» фізичним особам,
тарифами, складає між сторонами
кредитно-заставний договір,
посвідчивши її своїм підписом.(а.с.4-8).

У відповідності до умов договору,
погашення заборгованості за кредитним
договором повинно було здійснюватися
шляхом щомісячної сплати грошових
коштів для погашення заборгованості за
кредитом, відсоткам, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

В порушення вищезазначених умов,
відповідачка взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконала, у зв'язку із чим, за нею станом
на 23.12.2013 року утворилась
заборгованість в сумі 33293,18 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом - 1069,59 грн,; заборгованості по
процентам за користування кредитом -
11545,09 грн; заборгованості по комісії за
користування кредитом - 56,86 грн;. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором -18560,06 грн; а також штрафів:
фіксованої складової - 500 грн та
/процентної складової - 1561,58 грн./

Розмір зазначеної заборгованості (а.с.3)
підтверджується наявним в матеріалах
справи розрахунком заборгованості,
відповідачкою, яка належним чином
повідомлена про день, місце та час
розгляду справи, не спростований,
нових розрахунків не надано,
вважається колегією суддів
обгрунтованим та підлягаючим
стягненню на користь позивача.

Щодо застосування до спірних
правовідносин строку позовної
давності, то колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до п.5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Тобто, позивач мав би звернутися з
вимогою про повернення кредиту до
відповідачки до 03.06.2013 року. З позовом
до суду він звернувся в січні 2014 року.

Частина 3 статті 267 ЦК України
передбачає, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Матеріали справи не містять
відповідної заяви ОСОБА_2або інших
осіб.

Пунктом 7 частини 13 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачено, що якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

В постанові Верховного Суду України
від 20.11.2013 року у справі № 6-126 цс 13
зроблений правовий висновок про те, що
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Таким чином, висновки суду про
застосування до спірних правовідносин
наслідків спливу позовної давності з
огляду на положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів» є
помилковими.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає стягненню
судовий збір в сумі 332,93 грн.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до статті 309 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку,
про задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду першої
інстанції із ухваленням нового.

Колегія суддів, керуючись 303, 304, 307, 309, 316,
324-325 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Біловодського
районного суду Луганської області від
18 лютого 2014 року скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ LGXRRX14740040 від 03.06.2007 року в сумі 33293,18
грн. та судові витрати в сумі 332,93 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий:

Судді: