Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 1206/5312/12
Провадження № 22ц/782/253/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня « 16» дня
Колегія суддів Судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Максюта І.О., Луганська В.М.

при секретарі Булгакової М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

Прокурора міста Брянки в інтересах
держави в особі Інспекції
архітектурно-будівельного контролю м.
Києва

на рішення

Брянківського міського суду
Луганської області від 17 січня 2013 року

по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошової суми, та зустрічним позовом
третьої особи з самостійними вимогами
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФОГ-ЦЕНТР» до ОСОБА_2
та ОСОБА_3, третя особа - КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», про
розірвання договору та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, який в
ході судового розгляду уточнив та
просив суд зобов'язати ОСОБА_3 виконати
зобов'язання за Договором від 23.12.2011
року та стягнути з відповідача штраф в
розмірі 10000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що 22.12.2011 року між ним і ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР»
було укладено Договір, згідно якого він
зобов'язався надати послуги щодо
оформлення документів для реєстрації
права власності ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР» на
об'єкти: майновий комплекс торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (літ. Б), та майновий комплекс
торгових приміщень, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2 (літ. В) в строк до
22.03.2012 року, виконання вказаних робіт
він (позивач) поклав на ОСОБА_3, уклавши
з ним 23.12.2011 року Договір підряду,
згідно якого ОСОБА_3 в строк до 23.02.2012
року зобов'язався виконати роботи щодо
оформлення документів для реєстрації
права власності за ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР» на
зазначені об'єкти, а він (позивач) -
оплатити послуги ОСОБА_3 за Договором в
розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.
Після укладання Договору ОСОБА_3 через
деякий час перестав виходити на
зв'язок, до теперішнього часу
зобов'язання по Договору не виконав.
Вважаючи, що через недобросовісне
відношення ОСОБА_3 до Договору від
23.12.2011 року він (позивач) поніс збитки.

У січні 2013 року ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР» у якості
третьої особи з самостійними вимогами
на предмет спору звернулось до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3
та просив суд у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовити, розірвати договір,
укладений 22.12.2011 року між ним і ОСОБА_2
та визнати за ним право власності на
майновий комплекс торгових приміщень,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ.
Б), та майновий комплекс торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 (літ. В), а також зобов'язати
третю особу КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на обєкти
нерухомого майна» провести технічну
інвентаризацію, виготовити технічний
паспорт, зареєструвати за ТОВ
«ФОГ-ЦЕНТР»право власності на вказане
нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що з 22.12.2011 року є власником майнового
комплексу торгових приміщень, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. Б),
та Майнового комплексу торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 (літ. В), які придбав у ОСОБА_4,
разом з майновими комплексами
продавець передав їм висновок
експертного дослідження №7-12/2011 від 12
грудня 2011 року, згідно якого майнові
комплекси відповідають основним
вимогам технічного регламенту
будівельних виробів, будівель і споруд,
а також санітарним і пожежним нормам. З
метою належного володіння об'єктами
ними було укладено Договір 22.12.2011 року з
ОСОБА_2, згідно якого Замовник доручає,
а Виконавець бере на себе зобов'язання
надати послуги та представляти
інтереси Замовника в обсязі та на
умовах, передбачених цим Договором
щодо оформлення документів для
реєстрації права власності та
реєстрації права власності Замовника
на майновий комплекс торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (літ. Б), та майновий комплекс
торгових приміщень, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2 (літ. В) в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації, ОСОБА_2 до теперішнього
часу умови договору не виконав і
намагається перекласти
відповідальність за порушення умов
договору на ОСОБА_3

Рішенням Брянківського міського суду
Луганської області від 17 січня 2013 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 повністю.
Позовні вимоги ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР» до
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнено частково.
Розірвано договір, укладений 22.12.2011
року між ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР» та ОСОБА_2
Визнано за ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР» право
власності на майновий комплекс
торгових приміщень загальною площею 328
кв.м., які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (літ. Б). Визнано за ТОВ
«ФОГ-ЦЕНТР» право власності на
майновий комплекс торгових приміщень
загальною площею 80 кв.м., які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (літ. В).
У решті позовних вимог відмовлено.
Право власності ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР»
підлягає державній реєстрації.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, Прокурор міста
Брянки в інтересах держави в особі
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю м. Києва, просить рішення суду
в частині задоволення зустрічних
позовних вимог ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР» про
визнання права власності на нерухоме
майно скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволені
зустрічних позовних вимог ТОВ
«ФОГ-ЦЕНТР» у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами, але апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
22.12.2011 року було укладено Договір між
ОСОБА_2 і ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР», згідно якого
ОСОБА_2 зобов'язався виконати роботи
щодо оформлення документів для
реєстрації права власності та
реєстрації права власності за ТОВ
«ФОГ-ЦЕНТР»на об'єкти: майновий
комплекс торгових приміщень, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. Б),
та майновий комплекс торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 (літ. В) в строк до 22.03.2012 року
(а.с.10).

23.12.2011 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було
укладено Договір підряду, згідно якого
ОСОБА_3 в строк до 23.02.2012 року
зобов'язався виконати роботи щодо
оформлення документів для реєстрації
права власності та реєстрації права
власності за ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР»на об'єкти:
майновий комплекс торгових приміщень,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ.
Б), та майновий комплекс торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 (літ. В) (а.с.2-3).

Договір купівлі-продажу, укладений
20.12.2011 року між ОСОБА_4, як продавцем, та
ТОВ «ФОГ-ЦЕНТР», як покупцем, та акт
прийому-передачі майнового комплексу
торгових приміщень до Договору
купівлі-продажу від 20.12.2011 року,
підтверджують, що власником майна -
майнового комплексу торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (літ. Б), та майнового комплексу
торгових приміщень, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2 (літ. В) є ТОВ
«ФОГ-ЦЕНТР»(а.с.22-23, 24).

Згідно висновку експертного
дослідження №7-12/2011 від 12 грудня 2011 року
експерта ОСОБА_5, що має спеціальну
ліцензію, майновий комплекс торгових
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (літ. Б), та майновий комплекс
торгових приміщень, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2 (літ. В) відповідають
основним вимогам технічного
регламенту будівельних виробів,
будівель і споруд, а також санітарним і
пожежним нормам (а.с.25-30).

Задовольняючи позовні вимоги в
оскарженій частині, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
таких вимог.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак, ухвалене у справі судове
рішення, в оскарженій частині,
зазначеним вимогам закону в повному
обсязі не відповідає.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього
Кодексу, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» № 687-XIV від
20.05.1999, для забезпечення під час
забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації, вимог
вихідних даних, а також з метою захисту
державою прав споживачів будівельної
продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про утворення територіальних органів
Державної архітектурно-будівельної
інспекції» від 23.05.2011 № 549 утворено
територіальний орган - Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві та наказом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України від 02.06.2011 № 22
затверджено Положення про Інспекцію.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 549
«Про утворення територіальних органів
Державної архітектурно-будівельної
інспекції», територіальні органи, які
утворюються згідно з пунктом 1 цієї
постанови, є правонаступниками прав та
обов'язків територіальних органів
Державної архітектурно-будівельної
інспекції - урядового органу, що діяв у
системі Міністерства регіонального
розвитку та будівництва.

Наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011 № 22 затверджено
Положення про Інспекцію.

Процедура виконання будівельних робіт
та оформлення відповідних документів
на їх початок визначена Порядком
виконання будівельних робіт,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Станом на даний час Інспекція, згідно з
електронним реєстром, за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 дозвільних
документів не видавала та не
реєструвала, інформація про прийняття
в експлуатацію об'єкта відсутня.

Відповідно до п.3.1 Порядку, Документом,
який засвідчує відповідність
закінчених будівництвом до 05 серпня 1992
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації.

Відповідно до частини другої статті 331
Кодексу право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Рішення суду ґрунтується лише на
висновку експертного дослідження №
7-12/2011 від 12.12.11р. про відповідність
основним вимогам технічного
регламенту будівельних виробів,
будівель і споруд, а також санітарним і
пожежним нормам, однак, такий висновок
не передбачений Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого Постановою №461
від 13.04.11р. Відповідно до ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та п.п. 2 та 3
Постанови № 461 від 13.04.11р., прийняття в
експлуатацію об'єктів здійснюється
виключно шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації або на підставі
акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі Інспекцією
сертифіката.

Відповідно до аб. З, 4 п. 4 Указу
Президента про Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України, відповідно до покладених на
неї завдань, приймає в експлуатацію
закінчені будівництвом об'єкти, видає
відповідні сертифікати та реєструє
повідомлення про початок виконання
підготовчих та будівельних робіт,
декларації про початок виконання
підготовчих і будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації та у визначених
законодавством випадках відмовляє в
реєстрації таких декларацій.

Відповідно до п. 3.1 Наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24.06.2011 р. № 91, прийняття в
експлуатацію об'єктів здійснюється
безоплатно територіальними органами
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України за результатами
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж та за
наявності документа, що посвідчує
право власності або користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
об'єкт, шляхом реєстрації поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Згідно із частиною першою статті 182
Кодексу право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Отже, об'єкт будівництва набуває
статусу новоствореного нерухомого
майна лише після прийняття об'єкта в
експлуатацію та здійснення державної
реєстрації права власності на нього.

Таким чином, прийняття відповідних
майнових комплексів торгових
підприємств в експлуатацію здійснено
не було.

Крім того, частина 3 статті 376 ЦК
передбачає обов'язкові умови для
визнання судом права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно:
надання земельної ділянки у
встановленому порядку саме під
будівництво такого будинку, наявність
відповідного дозволу на будівництво,
виданого органами місцевої влади, а
також належно затверджений проект
будівництва.

Однак, у справі відсутня документація,
що підтверджує надання земельної
ділянки.

До того ж, суд не врахував норми чинного
процесуального законодавства,
оскільки не звернув увагу на те, що
спірний об'єкт нерухомості знаходиться
у м. Києві і спір повинен розглядатися
районним судом м. Києва за
місцезнаходженням нерухомого майна.
Адже відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК
України, позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги в оскарженій частині є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржене.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, -
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст.
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області, ~

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Прокурора міста
Брянки в інтересах держави в особі
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю м. Києва ~ задовольнити.

Рішення Брянківського міського суду
Луганської області від 17 січня 2013 року ~
змінити, в частинах задоволення
зустрічних позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ФОГ-ЦЕНТР» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
розірвання договору, укладеного 22.12.2011
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФОГ-ЦЕНТР» та
ОСОБА_2, визнання за Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ФОГ-ЦЕНТР» право власності на
майновий комплекс торгових приміщень
загальною площею 328 кв.м., які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. Б);
визнання за Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФОГ-ЦЕНТР» право
власності на майновий комплекс
торгових приміщень загальною площею 80
кв.м., які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 (літ. В), про державну
реєстрацію право власності Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ФОГ-ЦЕНТР» ~ скасувати, та постановити
нове рішення, яким в частинах
задоволення зустрічних позовних вимог
третьої особи з самостійними вимогами
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФОГ-ЦЕНТР» до ОСОБА_2
та ОСОБА_3, третя особа - КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», про
розірвання договору та визнання права
власності, ~ відмовити за
необґрунтованістю.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законно сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді