Єдиний унікальний номер 255/1717/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/2613/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Південкомбанк» на ухвалу судді
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 13 лютого 2014 року про
відмову у забезпеченні позову у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Південкомбанк» до відділу ДВС
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку, приватного
підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_1 про
скасування (визнання недійсними)
прилюдних торгів,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся
представник банку з апеляційною
скаргою на ухвалу судді, якою заява
банку про забезпечення позову була
залишена без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що
квартира, на яку представник банку
просив покласти арешт з метою
забезпечення позову, належить ОСОБА_2,
яка не є стороною у справі за позовом
банку.

В апеляційній скарзі представник банку
просить вказану ухвалу судді
скасувати, оскільки ОСОБА_2 є власницею
3-кімнатної квартири АДРЕСА_1, яка
знаходиться в іпотеці банку та
відносно якої відділом ДВС відкрите
провадження щодо примусового
звернення стягнення на цю квартиру.

Представник банку вважає, що існує
реальна загроза реалізації цієї
квартири третім особам по заниженій
ціні, що унеможливить погашення
заборгованості банку за кредитом у
достатньому розмірі.

Заслухавши пояснення представників
банку та відділу ДВС, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскаржувану судову
ухвалу скасувати, заяву банку про
забезпечення позову задовольнити, з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13
лютого 2014 року товариство звернулось
до суду з позовом про скасування
(визнання недійсними) прилюдних торгів.

З цієї заяви вбачається, що рішенням
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 02 червня 2010 року було
звернуте стягнення на 3-кімнатну
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Вказана квартира перебуває в іпотеці
банку, оскільки була придбана
власницею за грошові кошти, отримані
ОСОБА_2 у банку за кредитним договором
від 28 лютого 2008 року у сумі 1 341 472 грн. 73
коп.

Виконавчий лист на виконання вказаного
рішення суду був переданий банком до
відділу ДВС.

У ході виконання рішення суду була
проведена оцінка спірної квартири та
станом на 20 серпня 2013 року вартість
квартири була визначена у сумі 406 773 грн.
17 коп.

Не погодившись з вказаною оцінкою, 06
грудня 2013 року банк звернувся до суду з
позовом про скасування звіту
незалежної оцінки майна, а ухвалою від
23 грудня того ж року з метою
забезпечення цього позову було
зупинено реалізацію спірної іпотечної
квартири.

Незважаючи на це, 10 січня 2014 року
прилюдні торги все ж таки були
проведені, спірна квартира була
продана ОСОБА_1 за 410 000 грн. (а.с.1-5).

11 лютого 2014 року представник банку
звернувся до суду із заявою про
забезпечення позову шляхом покладання
арешту на спірну іпотечну квартиру,
оскільки, як вважає кредитна установа,
до завершення розгляду даного позову
та ухвалення рішення у справі існує
можливість реалізації спірної
квартири третім особам, що значно
утруднить у майбутньому виконання
рішення суду у разі задоволення
позовних вимог банку (а.с.7).

Відмовляючи банку у задоволенні цієї
заяви, суд першої інстанції послався на
те, що власниця квартири ОСОБА_2 не є
стороною у тому позові, з яким банк
звернувся до суду, а відповідачі у
цьому позові не є власниками спірної
квартири, тому, як вважає суд першої
інстанції, підстави для забезпечення
позову за рахунок чужого майна
відсутні.

Натомість з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки спір
виник з приводу виконання кредитного
договору, за яким кошти були отримані
саме на придбання спірної квартири, яка
за іпотечним договором знаходиться в
іпотеці банку.

Кредитна установа, яка звернулась до
суду з позовом про відновлення своїх
порушених прав, вважає, що невжиття
заходів забезпечення їхнього позову у
той спосіб, на якому банк наполягає, а
саме: покладання арешту на іпотечну
квартиру - може утруднити або ж взагалі
унеможливити виконання рішення суду,
якщо воно буде ухвалене на користь
банку, оскільки за час розгляду справи
спірна квартира може бути неодноразово
реалізована третім особам.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи
позивача є обґрунтованими, тому у
відповідності до вимог ст.ст.151, 152 ЦПК
України заява про забезпечення позову
банку шляхом покладання арешту на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
та яку на торгах придбала відповідачка
ОСОБА_1, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» задовольнити.

Ухвалу судді Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 13 лютого
2014 року про відмову у забезпеченні
позову скасувати.

Заяву публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Південкомбанк» про забезпечення
позову до відділу ДВС Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, приватного підприємства
«Нива-В.Ш.», ОСОБА_1 про скасування
(визнання недійсними) прилюдних торгів
задовольнити та покласти арешт на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на праві власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: