РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/2513/14-ц

Пров. №2/668/1057/14

27.03.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, який діє від імені та
в інтересах ОСОБА_2, до Публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» про стягнення
грошових коштів за договором
банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_2 до ПАТ
«Західінкомбанк», в якому просив
стягнути з відповідача на користь
позивача грошові кошти, внесені на
депозитний вклад відповідно до
договору банківського вкладу НОМЕР_2
від 14.11.2008 року та додаткових угод до
нього, в розмірі 103647,85 грн., з яких 97220,09
грн. банківського вкладу, 3346,19 грн. -
проценти за користування банківськими
коштами, 3107,85 грн. - пеня за прострочення
строків повернення вкладу, та вирішити
питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.11.2008
року між позивачем та ТОВ КБ
«Західінкомбанк» (правонаступник ПАТ
«Західінкомбанк»), в особі Херсонської
філії, укладено договір строкового
банківського вкладу та додаткові угоди
до нього, на виконання яких позивачем
передано відповідачу грошові кошти в
розмірі 97220,09 грн. Датою повернення
коштів було визначено 17.04.2013 року. Після
закінчення терміну дії договорів
позивач звернувся з вимогою про
повернення коштів, в чому йому було
відмовлено.

На час звернення до суду ПАТ
«Західінкомбанк» грошові кошти так і
не повернуло, у зв'язку з чим позивач
був змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовну заяву повністю
підтримав, просив задовольнити позовні
вимоги та вирішити питання про
розподіл судових витрат за виключенням
витрат на правову допомогу у зв'язку з
відсутністю відповідних
підтверджуючих документів.

Представник відповідача позов не
визнала, надала суду письмові
заперечення проти позову, просила
відмовити в задоволенні позову та
пояснила, що відповідач ПАТ
«Західінкомбанк» не відмовляв
позивачу у поверненні банківських
вкладів та регулярно проводив виплати
в межах наявних ресурсів. Крім того, на
переконання представника, позивачем
невірно розраховано відсотки за
користування депозитом та
неправомірно заявлено вимогу про
стягнення пені.

Заслухавши пояснення сторін, повно та
всебічно з'ясувавши обставини справи,
оцінивши докази у їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 14.11.2008 року між
ОСОБА_2 та Херсонською філією ТОВ КБ
«Західінкомбанк» (правонаступник ПАТ
«Західінкомбанк»), в особі керуючого
Бурди Т.О., був укладений договір
банківського вкладу НОМЕР_2 про
депозитний вклад «Скринька».

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 цього
договору позивач передав відповідачу,
а відповідач прийняв на депозитний
вклад грошові кошти в сумі 70000 грн., з
процентною ставкою за вкладом 18%
річних. Датою повернення вкладу
визначено 14.05.2009 року.

14.11.2008 року на виконання своїх
зобов'язань позивач передав
відповідачу кошти в сумі 70000 грн., що
підтверджується копією квитанції про
внесення грошових коштів на
банківський рахунок.

Відповідно до п. 4.3.1 договору банк
зобов'язався виплатити кошти вкладнику
на першу вимогу, з дотриманням усіх
договірних умов.

В подальшому 20.05.2009 року, 13.10.2009 року,
15.04.2010 року між сторонами були укладені
додаткові угоди № 1, № 2 та № 3 до
договору банківського вкладу.
Відповідно до цих додаткових угод
термін дії договору було подовжено на 3,
6 та 18 місяців відповідно.

17.10.2011 року між сторонами укладено
додаткову угоду № 5 до договору
банківського вкладу, згідно умов якої
банк прийняв від вкладника на
депозитний рахунок грошові кошти у
сумі 97220,09 грн., з процентною ставкою за
вкладом 14 % річних. Датою повернення
вкладу визначено 17.04.2013 року.

26.06.2013 року у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань позивач звернувся до нього
із заявою про повернення грошових
коштів, розірвання укладеного договору
та додаткових угод до нього.

Згідно виписки по рахункам, відкритим
на ім'я позивача, станом на 12.03.2014 року
залишок коштів за договором
банківського вкладу НОМЕР_2 становить
97220,09 грн. вкладу та 0,63 грн. відсотків, а
всього 97220,72 грн.

На час розгляду справи ПАТ
«Західінкомбанк» зазначені грошові
кошти позивачу не повернуло.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
судовому засіданні знайшло своє повне
підтвердження те, що відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання та
не повернув позивачу грошові кошти за
договором банківського вкладу НОМЕР_2 в
розмірі 97220,72 грн. (97220,09 грн. вкладу та 0,63
грн. відсотків). Тому позовні вимоги в
цій частині є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині
розміру відсотків (3346,19 грн.) за
користування банком грошовими коштами
та в частині стягнення пені за
прострочення строків повернення
вкладу є безпідставними.

Так, 17.10.2011 року між відповідачем та
позивачем було укладено додаткову
угоду № 5 до договору банківського
вкладу, за умовами якої (п. 1.2) визначено
дата вимоги вкладу 17.04.2013 року.

В пунктах 1.4, 1.5 цієї угоди сторони
погодили, що процентна ставка за
строковим вкладом становить 14% річних,
процентна ставка за вкладами на вимогу
становить 0,001% річних.

Згідно положень п. 4.2.3 угоди якщо після
закінчення строку зберігання вкладу та
він не був сторонами продовжений,
вважається, що вклад є вкладом на
вимогу з відповідною процентною
ставкою.

Позивач не надав доказів того, що він
звертався до відповідача 17.04.2013 року з
пропозицією продовжити строки
зберігання вкладу з встановленням
відсоткової ставки саме 14%.

Позивач звернувся до відповідача з
вимогами про повернення вкладу лише
26.06.2013 року. З 17.04.2013 року його вклад став
вкладом на вимогу з відсотковою
ставкою 0.001 %. Іншими словами з 17.04.2013
року відсотки нараховувались виходячи
зі ставки 0,001 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Відповідно до матеріалів справи станом
на 12.03.2014 року заборгованість
відповідача з виплати відсотків
складає 0,63 грн., тому в іншій частині
вимоги про стягнення відсотків не
підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені слід
зазначити наступне.

Після укладення договорів між банком
та позивачем виникли зобов'язальні
відносини, які регулюються нормами
зобов'язального права та положеннями
укладеного договору банківського
вкладу.

Відповідно до положень статей 546, 549 ЦК
України пеня є одним із видів
забезпечення виконання зобов'язання.

Частиною 1 статті 547 ЦК України
передбачено, що правочин щодо
забезпечення зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Оскільки умовами договору
банківського вкладу НОМЕР_2 від 14.11.2008
року та додаткових угод до нього не
встановлено відповідальності сторін
за неналежне виконання договірних
зобов'язань у вигляді пені, а посилання
позивача на положення Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» є
безпідставним, інших норм закону, якими
встановлена така відповідальність, не
було наведено, то вимога щодо стягнення
пені є безпідставною та
необґрунтованою.

Крім того, відповідно до положень ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
документально підтверджені судові
витрати, які складаються з судового
збору у розмірі 972,2 грн.

Керуючись ст.ст. 546,547, 549. 610-612, 629, 1058, 1060
ЦК України, ст.ст. 209, 214, 218 ЦПК раїни, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, який діє від імені та в
інтересах ОСОБА_2, до Публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» про стягнення
грошових коштів за договором
банківського вкладу - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» () на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові
кошти, внесені на депозитний вклад
відповідно до договору банківського
вкладу НОМЕР_2 від 14.11.2008 року та
додаткових угод до нього, в сумі 97220,72
грн.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» () на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові
витрати, які складаються з судового
збору в розмірі 972,2 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СуддяГаврилов Д. В.