Справа № 127/990/14-ц Провадження №
22-ц/772/1664/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Король О. П.Категорія:
42Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої :
Стеблюк Л.П.

суддів: Копаничук
С.Г., Нікушина В.П.

при секретарі:
Іщук О.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою квартирно -
експлуатаційного відділу м. Вінниці на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 квітня 2014 року
по справі за позовом квартирно -
експлуатаційного відділу м. Вінниці до
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про виселення із
гуртожитку

в с т а н о в и л а :

Квартирно-експлуатаційний відділ м.
Вінниці звернувся до суду з вказаним
позовом, мотивуючи його тим, що за
результатами перевірки працівників
КЕВ м. Вінниці стану використання
житлової площі в військових
гуртожитках Вінницького гарнізону
встановлено факт безпідставного
утримання відповідачами службового
житлового приміщення (кімнати в
гуртожитку). Спірна кімната призначена
для забезпечення житлом
військовослужбовців, а утримання
відповідачами цієї службової жилої
площі порушує права вказаної категорії
осіб, а також право на заселення та
законні інтереси щодо забезпечення
військовослужбовців службовим житлом
військової установи, якою є квартирно -
експлуатаційний відділ м. Вінниці, що
входить до складу Міністерства оборони
України. Позивач також зазначає, що
спірне .житло фактично вибуло з
користування Міністерства оборони
України та не може бути розподілено
встановленим порядком іншим
військовослужбовцям, які потребують
поліпшення житлових умов та рахуються
на отримання житла у Вінницькому
гарнізоні.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 квітня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено

В апеляційній скарзі квартирно -
експлуатаційного відділу м. Вінниці
ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення позову, оскільки судом
допущено порушення норми
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що остання не
підлягає до задоволення наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
відповідає.

10 листопада 1998 року відповідачеві
ОСОБА_3 було видано ордер №130 на кімнату
АДРЕСА_1, тобто вже після її звільнення
зі служби в Збройних силах України.

Разом з тим. в ордері на жилу кімнату
№414 не вказано, що даний ордер виданий
на службове житло чи житло, яке
відповідно до положень Житлового
кодексу України віднесено до інших
категорій житлових приміщень.

Також не доведено у встановленому
порядку і ту обставину, що користування
відповідачами вказаною кімнатою
порушує права третіх осіб, зокрема
військовослужбовців, та перешкоджає
реалізації їх права на забезпечення
службовим житлом.

Будь-яких заяв військовослужбовців на
адресу начальника КЕВ м. Вінниці з
цього приводу або списків
військовослужбовців, які потребують
поліпшення .житлових умов та
перебувають на відповідній черзі, які б
могли підтверджувати обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивачем під час розгляду справи
надано не було.

Вищевикладене спростовує вимоги
позивача щодо порушення його прав,
оскільки факт такого порушення
належними та допустимими доказами не
було доведено.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду.

Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування лсилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом. Житлові
права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих піків чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Статтею 10 ЖК України встановлені
житлові обов'язки громадян, відповідно
до яких громадяни зобов'язані
дбайливо ставитися до будинку, в якому
вони проживають, використовувати жиле
приміщення відповідно до його
призначення, додержуватись правил
користування жилими приміщеннями,
економно витрачати воду, газ,
електричну і теплову енергію.

Жилі будинки і .милі приміщення не
можуть використовуватися громадянами
на шкоду інтересам суспільства.

З огляду на вказане суд приходить до
висновку, що свої житлові обов'язки
громадян відповідачами виконуються
належним чином.

Добо правомірності вселення
відповідачів у спірну кімнату АДРЕСА_1
суд керується положеннями ЖК України,
якими встановлюються підстави для
вселення громадян в жилі приміщення.

Зокрема в ст. 58 ЖК України вказано, що на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне
жиле приміщення.

Статтею 129 ЖК України передбачено, що на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Таким чином є достатні правові
підстави вважати, що вселення
відповідачів відбулося у
відповідності до положень закону на
підставі відповідного документа ~
ордера, правовий статус якого є чітко
виточений законодавством.

Статтею 109 ЖК України встановлено
підстави для виселення з жилих
приміщень. Зокрема вказується, що
виселення із .жилого приміщення
допускається з підстав, встановлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду.

Відповідно до положень ст. 110 ЖК України
громадяни виселяються з жилих будинків
державного і громадського житлового
фонду з наданням іншого
благоустроєного .жилого приміщення,
якщо:

будинок, у якому знаходиться жиле
приміщення, підлягає знесенню;

будинок (жиле приміщення) загрожує
обвалом;

будинок (жиле приміщення) підлягає
переобладнанню в нежилий.

Офіцерів, прапорщиків і мічманів,
військовослужбовців надстрокової
служби Збройних ( и/і СРСР і прирівняних
до них осіб, звільнених з дійсної
військової служби у відставку або в
запас, а також осіб, які проживають
разом з ними, може бути виселено із
займаних ними жилих приміщень у
військових містечках з наданням іншого
благоустроєного жилого приміщення. У
такому ж порядку підлягають виселенню
з військових містечок інші особи, які
втратили зв'язок із Збройними Силами
СРСР.

Відповідно до статті 114 ЖК України з
наданням іншого жилого приміщення може
бути виселено:

- робітників і службовців (разом з
проживаючими з ними особами), що
припинили трудові відносини з
підприємствами, установами,
організаціями найважливіших галузей
народного господарства, які надсіли
жиле приміщення, у зв'язку із
звільненням за власним бажанням без
повалених причин, або за порушення
трудової дисципліни, або за вчинення
злочину;

- громадян, які одержали жилі
приміщення в будинках колгоспів, якщо
вони виключені з членів колгоспу або
вийшли з колгоспу за власним бажанням;

- громадян, позбавлених
батьківських прав, якщо вони
проживають спільно з дітьми, відносно
яких позбавлені батьківських прав.

Надаване громадянам у зв'язку з
виселенням інше жиле приміщення
повинно знаходитись у межах даного
населеного пункту і відповідати
встановленим санітарним і технічним
вимогам.

Положеннями ст. 132 ЖК України
встановлено підстави та порядок
виселення громадян із гуртожитків.
Зокрема, вказується, що сезонні,
тимчасові працівники і особи, що
працювали за строковим трудовим
договором, які припинили роботу, а
також особи вчились у навчальних
закладах і вибули з них, підлягають
виселенню без надання іншого жилого
приміщення з гуртожитку, який їм було
надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств,
установ, організацій, які поселилися в
гуртожитку в зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без повалених причин,
за порушення трудової дисципліни або
вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших
підстав, ніж ті, що зазначені в частині
другій цієї. статті, а також: осіб,
перелічених у статті 125 цього Кодексу,
може бути виселено лише з наданням їм
іншого житлового приміщення.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов
приходить до висновку, що виселення
осіб, в тому числі таких, що втратили
постійні трудові відносини із
підприємством, установою,
організацією, яка надавала їм .житло з
підстав, відмінних від вказаних в
частині першій та другій станині 132 ЖК
України, з врахуванням виключень
передбачених ст. 125 цього Кодексу,
можливе за умови надання їм іншого
жилого приміщення, про яке судом має
бути вказано в рішенні суду, що
передбачено ст. 109 ЖК України.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у в а л и л а:

Апеляційну скаргу квартирно -
експлуатаційного відділу м. Вінниці
відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: