Справа № 2/487/980/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

07.05.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого судді -
Притуляк І.О., при секретарі -
Уманському І.В., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу та
розподіл спільного майна подружжя -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, яким просила
встановити факт проживання її з
відповідачем однією сім'єю без
реєстрації шлюбу у період з жовтня 1996
року по 08.10.1999 року. Визнати квартиру
АДРЕСА_1 спільним майном та в порядку
поділу, визнати за нею право власності
на ? частину вказаної квартири.

В заяві ОСОБА_1 зазначила, що з жовтня
1996 року проживала однією сім'єю з
відповідачем. 08.10.1999 року вони
зареєстрували шлюб, від якого мають
неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час спільного
проживання, за спільні кошти ними з
відповідачем було придбано квартиру
АДРЕСА_1, право власності на яку було
зареєстровано за відповідачем.

Зазначила, що підставою її звернення до
суду з даним позовом, послужила
відсутність домовленості з
відповідачем щодо спільного
користування та добровільного
розподілу майна.

Посилаючись на викладене просила
позовні вимоги задовольнити.

Також просила стягнути з відповідача
витрати по оплаті правової допомоги у
розмірі 2000 грн. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487,21 грн.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, просили про їх
задоволення.

До судового засідання відповідач
не з'явився повторно, причини неявки
суду не повідомив, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно.

З відома позивача, суд вважає
можливим постановити рішення про
заочний розгляд справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки, покази
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні сторони з жовтня 1996 року
стали проживати однією сім'єю та вести
спільне господарство.

З 08.10.1999 року сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт спільного проживання сторін
та ведення спільного господарства
знайшов своє підтвердження, як
показами допитаних у судовому
засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 так і
Актом про проживання від 10.10.2013 року.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 в
частині встановлення факту проживання
її та ОСОБА_3 в однією сім'єю без
реєстрації шлюбу знайшли своє
підтвердження при розгляді справи та
підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір, щодо спільного майна,
суд виходить з наступного:

Відповідно до положень ст..5 ЦК України
та п.4 Прикінцевих та перехідних
положень цього Кодексу, норм розділу
VІІ Прикінцевих положень СК України,
правовий статус майна щодо якого виник
спір, визначається нормами
матеріального права, яке діяло на час
його придбання (виникнення
правовідносин).

За змістом пункту 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 29 «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності», яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
розглядаючи позови, пов'язані з
спільною власністю громадян, суди
повинні виходити з того, що відповідно
до чинного законодавства спільною
сумісною власністю є: майно, нажите
подружжям за час шлюбу (ст. 16 ЗУ «Про
власність», ст. 22 КЗпроШ України; майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї чи майно, що є у власності
осіб, які ведуть селянське (фермерське)
господарство, якщо письмовою угодою
відповідно між членами сім'ї чи членами
селянського (фермерського)
господарства не передбачено інше або
майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладеною
між ними письмовою угодою визначено, що
воно є спільною сумісною власністю (п.
ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 ЗУ «Про власність»);
квартира (будинок), кімнати в квартирах
та одноквартирних будинках, передані
при приватизації з державного
житлового фонду за письмовою згодою
членів сім'ї наймача у їх спільну
сумісну власність (ст. 8 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду»).

Отже, майно, набуте під час
спільного проживання особами, які не
перебувають у зареєстрованому шлюбі
між собою, є об'єктом їхньої спільної
сумісної власності, якщо:

- майно придбане внаслідок спільної
праці таких осіб, як сім'ї (при цьому
спільною працею осіб слід вважати їхні
спільні або індивідуальні трудові
зусилля, унаслідок яких вони одержали
спільні або особисті доходи, об'єднані
в майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету)

- інше не встановлено письмовою угодою
між ними.

Вказана правова позиція викладена і в
Постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13, якою
зазначено, що майно набуте до 1 січня 2004
року під час спільного проживання
особами, які не перебувають у
зареєстрованому шлюбі між собою, є
об'єктом їхньої спільної сумісної
власності, якщо:

1) майно придбане внаслідок спільної
праці таких осіб, як сім'ї (при цьому
спільною працею осіб слід вважати їх
спільні або індивідуальні трудові
зусилля, унаслідок яких вони одержали
спільні або особисті доходи, об'єднані
в майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету)

2) інше не встановлено письмовою угодою
між ними.

06.11.1997 року відповідач ОСОБА_3 за
договором купівлі продажу №7640 придбав
квартиру АДРЕСА_1.

Разом з тим, при розгляді справи
було встановлено, що спірне майно
придбано сторонами внаслідок спільної
праці сім'ї та за спільні кошти.

Вказане знайшло своє підтвердження, як
показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, так і
нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_9,
якаю та підтвердила факт передачі у
борг позивачці у 1997 році 5000 грн. на
купівлю квартири.

Крім того, відповідно до Довідки №424
управління освіти Миколаївської
міської Ради у 1996-1997 роках позивач
працювала на посаді вихователя ДНЗ №92
та мала постійний дохід.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, щодо
обґрунтованості заявлених вимог.

Відповідно до положень ст..88 ЦПК
України з відповідача на користь
ОСОБА_10 підлягають стягненню судові
витрати у розмірі 1987,21 грн., з яких1500
грн. витрати на правову допомогу та 487,21
грн. витрати по сплаті судового збору

Керуючись ст.. ст.. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити..

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації шлюбу у
період з жовтня 1996 року до 08.10.1999 року

Визнати квартиру АДРЕСА_1
спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Залишити за ОСОБА_3 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати на правову допомогу у розмірі
1500 грн. та 487,21 грн. судового збору, а
всього 1987,21 грн.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів з моменту винесення.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
м. Миколаєва у порядку передбаченому
ст.. 294, 296 ЦПК України

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Головуючий

Суддя:
І.О.Притуляк

РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

Вступна та
резолютивна частини

07.05.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого судді -
Притуляк І.О., при секретарі -
Уманському І.В., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу та
розподіл спільного майна подружжя -

В И
Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити..

Встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації
шлюбу у період з жовтня 1996 року до
08.10.1999 року

Визнати квартиру АДРЕСА_1
спільним майном подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Залишити за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати на правову допомогу у розмірі
1500 грн. та 487,21 грн. судового збору, а
всього 1987,21 грн.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів з моменту винесення.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
м. Миколаєва у порядку передбаченому
ст.. 294, 296 ЦПК України

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Головуючий

Суддя:

І.О.Притуляк