Справа № 467/1921/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року Арбузинський районний
суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді
Кірімової О.М.

за участю секретаря
Торба А.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1

за участю представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Арбузинка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору

ОСОБА_5

про стягнення суми авансу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення суми авансу.

Свої вимоги мотивував тим, що влітку 2012
року уклав з відповідачем усний
договір купівлі-продажу житлового
будинку та земельної ділянки розміром
18 га, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.
На виконання такої домовленості він
передав відповідачці в два прийоми 40 000
грн., що підтверджується власноручно
написаною ОСОБА_4 розпискою.

Вказаний житловий будинок на праві
власності належить сину відповідачки,
ОСОБА_5 Відповідач передала позивачу
оригінали договору купівлі-продажу її
сином спірного будинку, запевнила, що
її син не заперечує проти такої угоди
та в подальшому в законному порядку
оформить договір купівлі-продажу,
оскільки син знаходиться на
заробітках. З того часу ОСОБА_3 став
проживати в житловому будинку, що
розташований АДРЕСА_1

Проте в наступному виявилось, що
вказаний житловий будинок знаходиться
під арештом та підлягає конфіскації,
оскільки власник будинку ОСОБА_5 за
вироком суду перебуває в місцях
позбавлення волі, тому позивач та його
сім»я повинні звільнити приміщення.
Посилаючись на те, що з вини
відповідача договір купівлі-продажу
так і не був укладений, позивач просив
стягнути з відповідача 40000 грн.,
безпідставно отриманого авансу і
судові витрати.

Ухвалою Арбузинського районного суду
від 03.02.2014 року в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору залучено ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги та просив суд їх
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала вимоги свого
довірителя в повному обсязі та просила
задовольнити позов, оскільки такий є
законним та обґрунтованим.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала та суду пояснила, що
домовилась з позивачем про угоду
купівлі-продажу будинку, що
розташований АДРЕСА_1 та який на праві
приватної власності належить її сину
ОСОБА_5 Дійсно, як і домовлялись із
позивачем, отримала від нього 40000 грн.
за продаж спірного дубинку, та
власноручно про таке написала
розписку. На теперішній час її син
перебуває в місцях позбавлення волі,
гроші витратила на його лікування та
адвокатів, тому грошових коштів, щоб
повернути позивачу, вона не має. Згідно
вироку суду, винесеного відносно
ОСОБА_5, накладено арешт на спірний
будинок. Відповідач зазначила, що має
від сина довіреність на право продажу
спірного будинку. Вважала, що діяла від
імені ОСОБА_5, за його згодою та
вказівкою останнього щодо відчуження
спірного нерухомого майна

Представник відповідача в судовому
засіданні просив суд відмовити в
задоволенні позову оскільки такий
пред'явлений до неналежного
відповідача. Вважає, що кошти, отримані
відповідачем за продаж житлового
будинку в сумі 40000 грн., передані
власнику будинку, який і повинен бути
належним відповідачем по даній справі.
Відповідач згодна документально
оформити купівлю-продаж спірного
будинку, за умови зняття арешту,
накладеного на нерухомість ДВС за
вироком суду винесеного відносно
ОСОБА_5

Вислухавши сторони та їх
представників, дослідивши письмові
матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, суд приходить до
висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав (а.с. 42, 40-41) будинок
АДРЕСА_1 на праві власності належить
ОСОБА_5

В судовому засіданні встановлено, та
сторони не заперечували, що відділом
ДВС Южноукраїнського МУЮ накладено
арешт на майно ОСОБА_5 та оголошено
заборону на його відчуження. Дане
підтверджується і витягом про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна (а.с. 39).

Так, судом встановлено, що 2 червня 2012
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була
досягнута домовленість про купівлю -
продаж житлового будинку АДРЕСА_1. З
цією метою, позивач передав
відповідачу 40000 грн. авансу. Факт
передачі грошей оформили розпискою.
(а.с. 6, 17).

Як підтвердила в судовому засіданні
відповідач, на момент складання
розписки, її син перебував у СІЗО і
довіреності від ОСОБА_5 на право
продажу належного останньому спірного
нерухомого майна, вона не мала.

Посилання відповідача на ту обставину,
що має від сина довіреність на право
розпорядження усім належним йому
майном (а.с. 57), є помилковим, оскільки
така довіреність не охоплена
розпорядженням на право продажу
будинку АДРЕСА_1. А довіреність надана
ОСОБА_5 (а.с. 69) надає коло прав
відповідачу на майбутнє, тільки з 25
лютого 2014 року.

У зв'язку з порушенням відповідачем
умов договору щодо подальшого
укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна, підстави для
утримання переданих позивачем
відповідачу 40000 грн., отриманих в
рахунок платежу за договором
купівлі-продажу, відпали, а тому
відповідач повинен повернути
зазначену суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої підстави (безпідставне
набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Такий же
обов'язок виникає, коли підстава, на
якій придбано майно, згодом відпала.

Сторони в судовому засіданні не
заперечували, що отримана відповідачем
сума є авансом, а тому відповідно до
положень ст. 1212 ЦК України, вона
підлягає поверненню на користь
позивача.

Відповідно до положень ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням,
завдатком.

Згідно із ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу, зокрема, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Статтею 570 ЦК України визначено, що
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Згідно ч.2 даної статті, якщо не буде
встановлено, що сума сплачена в рахунок
належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

З урахуванням викладених вище положень
законодавства, зважаючи на те, що між
сторонами на момент передачі коштів не
існувало договору, виконання якого
забезпечували б грошові кошти, то такі
кошти в силу положень ч.2 ст. 570 ЦК
України є авансом, який підлягає
поверненню позивачу.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

За такого суд вважає, що заявлені
позовні вимоги є законними та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. У зв'язку
із задоволенням позову, на користь
позивача слід стягнути з ОСОБА_4
сплачений ОСОБА_3 (а.с. 3) судовий збір в
розмірі 400 грн.

Всього із відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 40400 грн. (
40000+400)

Керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_5 про стягнення
суми авансу, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
40400 грн.

Повний текст рішення виготовлено 03
березня 2014 року

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Арбузинський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду
О.М. Кірімова