21 травня 2014 року м.Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі суддів:
Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хартрон-Віоліс»,
треті особи: ОСОБА_5, управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради, про визнання незаконним
та скасування наказу про переведення,
встановлення нового штатного розкладу,
зобов'язання надати довідку про доходи,
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 12 грудня 2013
року та рішення апеляційного суду
Запорізької області від 6 березня 2014
в с т а н о в и л а:
В серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом до
Свої вимоги мотивувала тим, що в період
з 10 листопада 2005 року по 29 квітня 2013
року працювала головним бухгалтером
ТОВ «Хартрон-Віоліс» з посадовим
окладом згідно штатного розпису 4000 грн.
У липні 2012 року вона захворіла та
вимушена була піти на лікарняний, на
якому перебувала 76 днів, крім цього у
зв'язку з необхідністю у додатковій
реабілітації в листопаді 2012 року вона
пішла у відпустку без збереження
У листопаді 2012 року під загрозою
звільнення їй було запропоновано
підписати заднім числом наказ від 16
липня 2012 року №15-а про її тимчасове
переведення, з 1 жовтня 2012 року по 31
грудня 2012 року на посаду бухгалтера із
зменшенням посадового окладу до 1200
грн., що вона і зробила.
У січні 2013 року їй була надана чергова
відпустка на 26 календарних днів, проте
відпускні на час виходу у відпустку не
були виплачені. Після її повернення у
березні 2013 року з відпустки та у зв'язку
з тим, що вона не використала відпустку
за 2011 рік, вона написала заяву на
надання невикористаної відпустки на 26
У квітні після повернення з відпустки
її не допускали до робочого місця, тому
вона 25 квітня 2013 року надіслала поштою
заяву про звільнення за власним
бажанням. Наступного дня вона знов
написала заяву про звільнення за
власним бажанням з 29 квітня 2013 року, на
підставі якої був виданий наказ від 26
квітня 2013 року №5/04 «Про звільнення
головного бухгалтера».
На час звільнення відповідач не
здійснив з нею повного розрахунку: не
виплатив заробітну плату за грудень 2012
року, січень-квітень 2013 року,
компенсацію за дні невикористаної
відпустки у 2013 році. Відповідач 20
червня 2013 року частково здійснив
розрахунок в сумі 7312 грн. З сумою
розрахункових коштів вона не згодна. За
її підрахунком заборгованість по
урахуванням утримань з неї,
підприємство зобов'язано виплатити їй
грн., за січень 2013 року 3130,28 грн., в тому
числі відпускні 164,83 грн., за лютий 2013
року 2633,49 грн., в тому числі відпускні
1977,97 грн., за березень 2013 року - 2968,70 грн.,
в тому числі відпускні 1329,90 грн., за
квітень 2013 року - 3389,68 грн., в тому числі
відпускні 1139,92 грн. та компенсація за
невикористану відпустку в сумі 759,94 грн.
З урахуванням частково сплаченої
заробітної плати заборгованість по
заробітній платі, яка підлягає
стягненню з відповідача, становить
Вважає, що протизаконними діями
відповідача їй було завдано моральної
шкоди, оскільки відповідач не провів з
нею розрахунку при звільнені,
відповідачем не виплачувалася
заробітна плата на протязі п'яти
місяців, що змушувало її вживати
додаткові заходи щодо звернення до
управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Бердянської міської ради, до суду, за
отриманням правової допомоги, що
привело до змін у способі її життя.
Розмір завданої шкоди вона оцінила у 4000
Протягом розгляду справи позивач
збільшила позовні вимоги в частині
Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «Хартрон-Віоліс» на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
за період з 26 квітня 2013 року по 20
червня 2013 року в розмірі 2812 гривень 48
копійок.

Стягнуто з ТОВ «Хартрон-Віоліс» на
користь ОСОБА_4 у відшкодування
моральної шкоди 500 гривень.

Стягнуто з ТОВ «Хартрон-Віоліс» на
користь ОСОБА_4 витрати на правову
допомогу в розмірі 1500 гривень. В решті
позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 6 березня
2014 року, рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 12 грудня 2013 року в частині
відмови у задоволені позову про
скасування пункту 1 наказу №15-а від 16
липня 2012 року скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення про
задоволення цієї вимоги.

Визнано незаконним та скасовано пункт 1
наказу №15-а від 16 липня 2012 року про
тимчасове переведення ОСОБА_4 на посаду
бухгалтера з 1 жовтня по 31 грудня 2012
року.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції змінено. Збільшено розмір
стягнутої моральної шкоди з ТОВ
«Хартрон-Віоліс» на користь ОСОБА_4 з 500
гривень до 1000 гривень.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати судові рішення в частині
відмови у позові, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судових
рішень, оскільки вони законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області
від 12 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 6 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Ю.Г. Іваненко

Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня