АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2953/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Антонюк О. А. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Міхеєвої В.Ю.,
Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерпайп
Україна»

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерпайп Україна»
про стягнення заробітної плати,
вихідної допомоги та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
посилалась на те, що вона працювала на
посаді начальника управління
логістики ТОВ «Інтерпайп Україна», 10
квітня 2013 року її було звільнено з
займаної посади, рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
(залишеного без змін апеляційною і
касаційною інстанціями) вона була
поновлена на роботі. 16 вересня 2013 року
вона була звільнена з роботи за п. 1 ст. 36
КЗпП України (за згодою сторін). Однак
при другому звільненні з нею не було
проведено повний розрахунок, а саме: їй
не в повному розмірі виплачена
заробітна плата і вихідна допомога.
Вважаючи такі дії відповідача
неправомірними ОСОБА_2 просила суд
стягнути на її користь не виплачену їй
при звільненні заробітну плату в
розмірі 75655,20 грн., вихідну допомогу в
розмірі 95767,75 грн. та моральну шкоду в
розмірі 20000,00 грн. (а.с. 2-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Інтерпайп Україна» на
користь ОСОБА_2 заробітну плату в сумі
75655,20 грн., вихідну допомогу в сумі 95767,75
грн. і моральну шкоду в сумі 2000 грн., а
всього 173422,95 грн.

Стягнуто з ТОВ «Інтерпайп Україна» на
користь держави судовий збір в сумі
1957,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 до ТОВ «Інтерпайп Україна» про
стягнення моральної шкоди відмовлено
(а.с. 55-57).

В апеляційній скарзі ТОВ «Інтерпайп
Україна» посилається на неповне
з'ясування судом обставин у справі,
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення, у
зв'язку з чим ставить питання про його
скасування та ухвалення нового, про
відмову у задоволенні позову (а.с. 61-65).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 01 лютого 2006 року перебувала у
трудових відносинах із ТОВ «Інтерпайп
Україна» (а.с. 5-6).

Наказом № 170-У від 10 квітня 2013 року її
було звільнено з займаної посади
начальника управління логістики на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України (у
зв'язку із втратою довіри) (а.с. 7).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 липня 2013 року
наказ відповідача № 170-У від 10 квітня 2013
року про звільнення ОСОБА_2 з займаної
посади було визнано незаконним, вона
була поновлена на роботі, з ТОВ
«Інтерпайп Україна» на її користь було
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу (станом на день
ухвалення рішення) та моральну шкоду
(а.с. 8-12).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 серпня
2013 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справі від 13 листопада 2013 року
вищевказане рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська та
ухвала апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 серпня
2013 року були залишені без змін (а.с. 13-15).

На виконання судового рішення
відповідачем було видано наказ № 420-П
від 11 вересня 2013 року про поновлення
позивачки на роботі з 11 вересня 2013 року
(а.с. 17).

16 вересня 2013 року між сторонами було
укладено Угоду про припинення
трудового договору, відповідно до умов
якої ОСОБА_2 було звільнено із займаної
посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України (за згодою сторін), з виплатою
їй повного розрахунку. Крім того,
відповідно до п. 3 Угоди відповідач
зобов'язався виплатити позивачці
вихідну допомогу в розмірі трьох
заробітних плат.

Згідно до розрахункового листа ОСОБА_2
при звільнені було виплачено заробітну
плату за липень-вересень 2013 року у
розмірі 63359,00 грн., а також 78000,00 грн.
вихідної допомоги (а.с. 22).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
КЗпП України.

За правилами ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно до ст. 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку; у разі призову або
вступу на військову службу,
направлення на альтернативну
(невійськову) службу (пункт 3 статті 36) -
у розмірі двох мінімальних заробітних
плат; внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39) - у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
ухваленні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Таким чином, місцевий суд, стягуючи на
користь позивача середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу з
моменту її звільнення по дату
поновлення, а також заробітну плату та
вихідну допомогу, вірно виходив із
середньоденного заробітку позивача в
розмірі 2673,35 грн., який був встановлений
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 липня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками.

Доводи апеляційної скарги, щодо
необхідності визначення
середньоденної заробітної плати
позивача виходячи із посадового
окладу, судова колегія вважає
необґрунтованими та такими, що
суперечать положенням ст. 2 Закону
України «Про оплату праці», відповідно
до яких до структури заробітної плати
крім основної та додаткової заробітної
плати включаються інші заохочувальні
та компенсації виплати. Доказів того,
що відповідач попередив ОСОБА_2 про
зміну умов оплати праці при поновленні
на роботу в матеріалах справи відсутні.

Також, не можна погодитись із доводами
апелянта стосовно пропуску позивачем
тримісячного строку при звернені до
суду з даним позовом, оскільки, у
відповідності до положень ч. 2 ст. 233
КЗпП України у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, оскільки
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерпайп
Україна» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: