22-ц/772/1264/2014Копія Головуючий в суді
першої інстанції:Венгрин О.
О.Категорія: 27 Доповідач: Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів : Пащенко Л.В., Міхасішина І.В.,
при секретарі : Агєєвій Г.В.,
за участю сторін у справі: представника
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Олішевського Д.А.,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 березня 2014
року, -

в с т а н
о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.
Посилається на те, що відповідно до
укладеного договору б/н від 06.05.2008 року
з ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 10 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36.00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Тому підписання
відповідачем даного договору є прямою
і безумовною згодою позичальника щодо
прийняття ним будь-якого розміру
кредитного ліміту, встановленого
банком, відповідно до умов та правил
надання банківських послуг.

Свої зобов'язання за договором та
угодою банк виконав в повному обсязі.
Однак, відповідач як позичальник, в
свою чергу зобов'язання визначені
умовами договору належним чином не
виконує, у зв`язку з чим, у нього станом
на 30.11.2013 року з урахуванням процентів
за користування кредитом, штрафів
виникла заборгованість в розмірі 33 470, 97
грн.

В ході розгляду справи представником
ПАТ КБ «ПриватБанк» було зменшено
розмір позовних вимог, згідно яких
позивач просив стягнути з ОСОБА_3
заборгованість по кредиту лише за
період з 26.12.2010 року по 26.12.2013 рік в
розмірі 22 826,78 грн. (а.с.53).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 березня 2014
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 06.05.2008 року станом на 26.12.2013 року
в розмірі 22826 грн. 78 коп., з яких 6 727,90 грн.
заборгованість по тілу кредиту, 14 536,00
грн. - заборгованість по процентах, 1 563,00
грн. - штраф, а також стягнуто 228,27 грн.
судового збору (а.с.68).

В апеляційній скарзі відповідач у
справі скаржник ОСОБА_3 просить рішення
суду першої інстанції від 11 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в
повному обсязі. Зазначає, що рішення
суду є незаконним і необґрунтованим
через порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, висновки
суду щодо обставин справи не
відповідають дійсності. (а.с.72).

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача у справі
скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційну
скаргу свого довірителя повністю
підтримала та просила її задовольнити,
посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Олішевський Д.А. апеляційну скаргу не
визнав та заперечив проти її
задоволення, посилаючись на її
безпідставність та необґрунтованість.
А також зазначив, що відповідно до
платіжної картки за НОМЕР_1 отриманої
ОСОБА_3, кінцевим терміном повернення
коштів є жовтень 2009 року і перевипуск
(пролонгація) даної картки ні в 2009 році,
ні станом на сьогоднішній день не
здійснювався.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників сторін, що з'явився до
суду, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення у справі, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України,
при ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10, 57, 60 ЦПК України суд
вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Проте, зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції
встановив та виходив з того, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 06.05.2008р. ОСОБА_3 06.05.2008 р. отримав у
позивача кредит у розмірі 10000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Відповідач своїм підписом у заяві
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами і
правилами надання банківських послуг
складають між ним та банком договір.
Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. При порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором, більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн.
та 5% від суми позову. (а.с. 14-20, 60)

Відповідач ОСОБА_3 не виконував
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
утворилась заборгованість станом на
26.12.2013 р. в розмірі 22 826,90 грн., з яких: 6727,59
грн. - заборгованість по тілу кредиту,
14536,00 грн. - заборгованість по процентах,
1563,00 грн. - штраф (процентна складова).
(а.с. 7-11)

Таким чином, суд першої інстанції
враховуючи вимоги статей 261, 526, 610, 629, 631,
1048, 1049, 1054 ЦК України, а також те, що з
часу укладення договору і до цього часу
ніхто із сторін не заявив про свій
намір розірвати договір прийшов до
висновку, що строк дії укладеного
договору продовжувався і діє до 06.05.2014
р., а тому позивачем не було пропущено
строк позовної давності, у зв`язку з
чим, порушенні відповідачем права
позивача підлягають захисту.

Проте колегія суддів апеляційного суду
вважає, що такий висновок суду не можна
визнати обґрунтованим та законним.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно п.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, не сприяв
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених ЦПК України.

Так, відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 N14
«Про судове рішення у цивільній
справі», рішення є законним тоді, коли
суд виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад
законодавства України.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, а також пояснень наданих
представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції, місцевим судом не було
враховано та не досліджено обставини,
на які посилався відповідач у своїх
запереченнях.

Встановлено, що відповідно до умов
укладеного у формі заяви договору б/н
від 06 травня 2008 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, останній
отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с.12).

Відповідно до п.4 вказаного договору 19
травня 2008 року ОСОБА_3 було видано
кредитну картку, строк дії якої згідно
п.3.1.1. розділу ІІ умов і правил надання
банківських послуг до останнього
календарного дня місяця, який вказаний
на лицевій стороні карти, а саме до
жовтня 2009 року (а.с.13, 18).

При оформленні кредитної картки
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу кредиту.

Положеннями статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Пунктом 3.1.3. умов та правил
надання банківських послуг
встановлено, що після закінчення
строку дії відповідна картка
продовжується Банком на новий строк
(шляхом надання клієнту картки з новим
строком дії), якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії) не
надійшло письмової заяви держателя про
закриття картрахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картрахунку для оплати послуг за
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії) та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Відповідно до п. 5.2. умов та правил
надання банківських послуг, у випадку
порушення держателем або довіреною
особою вимог діючого законодавства
України та/або умов даного договору
та/або у випадку виникнення овердрафта
банк має право призупинити здійснення
розрахунків по карті (заблокувати
карту) та/або визнати карту недійсною
до моменту усунення вказаних порушень,
а також вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у визначений банком частині
у випадку невиконання держателем
та/або довіреною особою держателя
своїх боргових зобов'язань та інших
зобов'язань по даному договору.

Пунктом 5.4. умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що
строк погашення по кредиту (кредитний
ліміт, кредитна лінія) по платіжним
картам без встановленого мінімального
обов'язкового платежу, проводиться у
визначеному порядку, а саме : строк
погашення процентів по кредиту -
щомісячно за попередній місяць; строк
погашення кредиту - у повному обсязі,
не пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці (у полі
місяць).

Відповідно до п.9.12. розділу І умов
та правил надання банківських послуг,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо на
протязі цього строку жодна із сторін не
повідомить другу сторону про
призупинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
самий строк.

Пунктом 3.1.3. розділу ІІ умов та
правил надання банківських послуг
визначено, що після закінчення строку
дії відповідна карта продовжується
банком на новий строк (шляхом надання
клієнту карти з новим строком дії), якщо
попередньо (до початку місяця
закінчення строку дії) не надійшло
письмової заяви держателя про закриття
карти, а також при умові наявності
коштів на карті для оплати послуг для
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії) та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Як вбачається, в матеріалах
справи відсутні докази щодо
продовження строку дії картки на новий
строк, а також те, що після закінчення
строку дії платіжної картки відповідач
продовжував нею користуватися, або він
отримував у ПАТ КБ «Приватбанк» нову
кредитну картку, що також було
підтверджено в судовому засіданні
поясненнями представника позивача.

Разом з тим, відповідачем у справі
ОСОБА_3 було заявлено клопотання про
застосування строку позовної давності.

Згідно зі ст.256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено,
що перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної або настання події, з якою
пов'язано його початок.

Встановлено, що початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Тому, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Положеннями ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
А також якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Встановлено, що місцевий суд
задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» виходив з того, що з часу
укладення договору і до цього часу
ніхто із сторін не заявив про свій
намір розірвати договір, а тому строк
дії укладеного договору продовжувався
і діє до 06.05.2014 р. у зв`язку з чим,
позивачем строк позовної давності
пропущено не було.

Однак, колегія суддів враховуючи
вищезазначене, вважає, що місцевим
судом було залишено поза увагою умови
пунктів 3.1.1., 5.4. правил користування
платіжною картою, де граничний строк
дії карти (місяць, рік) зазначено на ній,
і що вона дійсна до останнього
календарного дня такого місяця, строк
погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця
вказаного на картці, а також те, що
відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованості ОСОБА_3
останній ним платіж було здійснено
30.04.2009 року. Дія картки закінчилась у
жовтні 2009 року, а до суду із відповідним
позовом про захист свого порушеного
права банк звернувся лише 26.12.2013 року.

Таким чином, колегія суддів з
урахуванням цих обставин та факту
пред'явлення банком позову лише 26
грудня 2013 року прийшла до висновку, що
позивачем при зверненні з даним
позовом до суду було пропущено строк
позовної давності. Що вказує на те, що
при вирішенні даного спору судом
першої інстанції було допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав доведеними, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин рішення суду не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо його законності й
обґрунтованості, що призвело до
неправильного вирішення спору, тому
залишатись в силі не може та підлягає
скасуванню відповідно до вимог п.п.1, 2, 3,
4 ч.1 ст.309 ЦПК України з постановленням
нового рішення у справі про відмову в
задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.4, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 березня 2014
року скасувати.

В задоволені позову публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :підпис.
В.М. Медяний

Судді :підписи.
Л.В. Пащенко

І.В. Міхасішин

З оригіналом вірно.

Суддя :