Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської об ласті у складі:

головуючої - судді
Кожух О.А.

суддів - Леска
В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі - Пудак
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляцій
ною скаргою ОСОБА_1, представник за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Свалявського районного суду від 09
вересня 2011 року по справі за позовом
ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та
звернення стягнення на майно,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (далі -
Банк) 21.12.2010 звернувся до суду із
позовом, в якому просив стягнути з
відповідачів солідарно заборгованість
за кредитом та звернути стягнення на
предмет іпотеки. В подальшому,
уточнюючи позовні вимоги (а.с. 81), Банк
остаточно просив суд: стягнути
солідарно з позичальника ОСОБА_3 та
поручителя ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" в особі
відділення № 15 філії "Західне
регіональне управління" ПАТ "Банку
"Фінанси та Кредит" заборгованість за
кредитним договором в сумі 101508,46
доларів США та 922422,59 грн., що за курсом
НБУ станом на 01.07.2011 складало 1731678,48 грн.
Позов мотивовано тим, що 07 червня 2007 р.
Банк уклав з ОСОБА_3 кредит ний договір
№ 035/07-MUK, відповідно до якого Банк надав
позичальнику кредитні кошти окремими
траншами відповідно до Додаткових
угод, у межах рамкової угоди з лімітом
максимальної заборгованості 100 000 дол.
США. В забезпе чення виконання
зобов'язання за кредитним договором
07.06.2007 між Банком та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки, відповідно до
якого відповідач ОСОБА_1 зобов'язався
відповідати за своєчасне і повне ви
конання ОСОБА_3 зобов'язань перед
банком за кредитним договором.
Позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконувала,
внаслідок чого станом на 01.07.2011 виникла
заборгованість у розмірі 1731678,48 грн., з
яких: сума заборгованості по тілу
кредиту - 621020.80 грн. (77897,32 дол. США);
заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 188235,09 грн. (23611,14
дол. США) та пеня - 922422,59 грн..
Посилаючись на дані обставини Банк
просив стягнути з відповідачів
солідарно заборгованість за кредитним
договором в сумі 1731678,48 грн. та судові
витрати.

Заочне рішення, ухвалене судом 16.06.2011,
було скасовано ухвалою суду від 14.07.2011
(а.с.72-74,78).

Повторним заочним рішенням
Свалявського районного суду від 09
вересня 2011 року уточнений позов
задоволено - стягнуто солідарно з
відповідачів 1731678,48 грн. заборгованості
та 1820 грн. у відшкодування сплачених
Банком судових витрат.

Представником відповідача ОСОБА_1 на
рішення суду подано апеляційну скаргу,
в якій просить рішення скасувати
(змінити) та ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні вимог Банку до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості відмовити.
Вказує, що пред'явлення позову до
поручителя було безпідтавним, оскільки
договір поруки, в силу положень ст. 559 ч.
1 ЦК України, припинено у зв'язку з
підвищенням позивачем без згоди
поручителя відсоткової ставки.

В судоваому засіданні апеляційного
суду представник ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав та додатково вказав,
що Банком також було пропущено
шестимісячний строк звернення із
позовом до поручителя, передбачений ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Представник Банку апеляційну скаргу не
визнала та зазначила, що ОСОБА_1 було
відомо по рішення суду та про обсяг
його відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та розглянувши справу у цих межах,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов та стягуючи
солідарно з позичальника та поручителя
суму заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
виходив з того, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Проте з таким висновком суду
погодитися в повній мірі не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи та не ґрунтуються на вимогах
матеріального права.

За змістом ст.ст. 11, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 1049,
1050, 1054 ЦК України, циві льно-правові
зобов'язання виникають з договорів і
повинні виконуватися належним чином;
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в по
рядку, що встановлені договором; в разі
прострочення повернення чергової
частини позики позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що за лишилась, та
сплати процентів; особа відповідальна
за порушення зо бов'язання,
позичальник, який уклав і не виконує
кредитний договір, повинен відшко
дувати кредитору збитки в повному
обсязі. Правовими наслідками порушення
основ ного зобов'язання, забезпеченого
по рукою, є солідарна відповідальність
боржника та поручителя (ст. 554 ЦК
України).

З матеріалів справи вбачається, що 07
червня 2007 року між Банком "Фінанси та
Кредит" та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 035/07- MUK, за яким
Банк зобов'язувався надати
позичальнику кошти в тимчасове
користування. Надання кредитних коштів
Позичальнику буде здійснюватись
окремими частинами (траншами),
відповідно до додаткових умов цього
Договору, що укладаються між сторонами
у межах рамкової угоди з лімітом
максимальної заборгованості 100000
доларів США, зі сплатою 14,50 % річних за
користування кредитними коштами
(а.с.33-35).

В забезпе чення виконання
зобов'язання за кредитним договором
07.06.2007 між Банком та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки, відповідно до
якого відповідач ОСОБА_1 зобов'язався
відповідати за своєчасне і повне ви
конання ОСОБА_3 зобов'язань перед
банком за кредитним договором (а.с.21-22).

Додатковою угодою №1 від 07.06.2007 до
кредитного договору № 035/07-MUK, укладеною
між Банком та ОСОБА_3 визначено транш
кредитних коштів у сумі 60 000 дол..США зі
строком користування до 07 червня 2022
року (а.с.30).

Додатковою угодою №2 від 15
листопада 2007, укладеною між Банком та
ОСОБА_3 визначено транш кредитних
коштів у сумі 20 000 дол..США зі строком
користування до 03 червня 2022 року (а.с.16).

Кошти за додатковою угодою №1 та
додатковою угодою №2 отримано ОСОБА_3,
що підтверджується заявами про видачу
готівки № 172 від 07.06.2007 року та № 310 від
15.11.2007 року (а.с.38, 29).

Додатковою угодою №3 від 27.05.2008,
укладеною між Банком та ОСОБА_3, а саме
п.2.1 передбачено, що починаючи з 25 липня
2007 року по 27 травня 2008 року відсоткова
ставка складатиме 14.5% річних, а з 27
травня 2008 року до повного погашення
заборгованості за кредитними
ресурсами відсоткова ставка
складатиме 17 % річних (а.с.13).

Згідно із ч.1 ст. 553, ч.1 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно ч.1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що встановлено презумпцію припинення
поруки в разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
унаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає,
зокрема, в разі підвищення розміру
процентів. Внесення змін до кредитного
договору в частині збільшення розміру
процентів за відсутності згоди
поручителя на таку зміну змінює обсяг
його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть
участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Відповідні позиції неодноразово
викладені у постановах Верховного Суду
України. Зокрема, у постановах від
21.05.2012 № 6-69цс11, № 6-18св11, від 10.10.2012 N
6-112цс12, від 21.11.2012 № 134 цс12, від 05.06.2013 №
6-43ц13, 25.09.2013 № 6-97цс13, які, відповідно до
ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для
всіх судів України.

Предметом договору поруки було надання
поруки за Кредитним договором № 035/07- MUK,
згідно якого боржнику надано кредит у
вигляді рамкової угоди з максимальним
лімітом заборгованості 100000 доларів США
зі сплатою 14,50 % річних.

Закон пов'язує припинення договору
поруки зі зміною основного
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови, що
така зміна призведе до збільшення
обсягу відповідальності поручителя.

Пунктом 4.4 договору поруки від 07
червня 2007 року передбачено, що внесення
змін і доповнень у Кредитний договір,
внаслідок яких збільшується обсяг
відповідальності Поручителя, не
допускається без узгодження з
Поручителем.

Згода поручителя на збільшення обсягу
його відповідальності має бути
очевидною і наданою в спосіб,
передбачений договором поруки.

Докази того, що ОСОБА_1 був
повідомлений про збільшення розміру
процентів за кредитним договором,
відсутні..

Таким чином, збільшення
процентної ставки за кредитним
договором відбулося без згоди
поручителя, внаслідок чого збільшився
обсяг його відповідальності, що є
підставою для припинення поруки
відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України.

Згідно довідки-розрахунку щодо
виникнення заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором № 035/07- MUK від 07
червня 2007 року станом на 01.07.2011
заборгованість ОСОБА_3 становить 1731678,48
грн., з яких: сума заборгованості по
тілу кредиту - 621020.80 грн. (77897,32 дол. США);
заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 188235,09 грн. (23611,14
дол. США) та пеня - 922422,59 грн. (а.с.83). Проте
і довідка-розрахунок про
заборгованість ОСОБА_3, яка була додана
до позовної заяви (а.с.5), і довідки, які
додавались до заяв про збільшення
позовних вимог (а.с.60, 83) містили лише
остаточні цифри заборгованості, без
наведення повного розрахунку із
зазначенням, в тому числі, відсоткової
ставки, з якої проводилось нарахування
відсотків.

Обізнаність ОСОБА_1 про загальний
розмір заборгованості ОСОБА_3 перед
Банком станом на 01.07.2011 не свідчить про
правомірність вимоги Банку до
поручителя при збільшеному обсязі його
відповідальності.

За наведених обставин рішення
суду першої інстанції слід змінити з
підстав, передбачених п.п.3, 4 ст. 309 ЦПК
України (невідповідність висновків
суду обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального
права), та стягнути заборгованість з
боржника - ОСОБА_3, а у задоволенні
позову до поручителя - ОСОБА_1 -
відмовити.

Керуючись ст. 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст.
309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду
від 09 вересня 2011 року - змінити,
виклавши резолютивну частину в такій
редакції.

Позов публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит" -
задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором № 035/07- MUK від 07
червня 2007 року в розмірі 1731678 (один
мільйон сімсот тридцять одну тисячу
шістсот сімдесят вісім) грн. 48 коп., з
них: сума заборгованості по тілу
кредиту - 621020 (шістсот двадцять одну
тисячу двадцять) грн. 80 коп.;
заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 188235 (сто
вісімдесят вісім тисяч двісті тридцять
п'ять) грн. 09 коп., пеня - 922422 (дев'ятсот
двадцять дві тисячі чотириста двадцять
дві) грн. 59 коп., 1700 (одну тисячу сімсот)
гривень сплаченого судового збору та 120
(сто двадцять) гривень сплачених витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

У позові публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит"до
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча

Судді