ЄУН№389/4721/13-ц
Провадження №2/389/1222/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року Знам'янський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.

при секретарі Ніколаєві
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Знам'янка
Кіровоградської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
грошової компенсації за невикористану
щорічну відпустку у розмірі 4329 (чотири
тисячі триста двадцять дев'ять) грн.. 12
коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
вона з 01.02.2011 року працювала у
відповідача на посаді продавця та була
звільнена 26.06.2001 року за угодою сторін
по п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю
України, проте за весь період часу її
роботи відповідач не надавав їй
щорічні відпустки та не виплатив
грошову компенсацію при звільненні у
вищезазначеному розмірі за їх
невикористання на порушення вимог ст.
83 .КЗпП України.

Позивач у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі та надав пояснення відповідно
до змісту позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог у частині розміру
грошової компенсації, при цьому
зазначала, що її розмір повинен
становити 1 875, 48 грн., виходячи із
розміру заробітної плати, зазначеної у
трудовому договорі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, докази
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у
період з 01.02.2014 року по 26.06.2013 року
працювала продавцем продовольчих
товарів за трудовим договором № 1
від 01.02. 2011 р., укладеним з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та була
звільнена з роботи за угодою сторін
відповідно до ч.1 п.1 ст. 36 Кодексу
законів про працю України (а.с. 7-10).

За вказаний період роботи
позивачу жодного разу не надавалась
щорічна основна відпустка, що свідчить
про порушення вимог ч. 5 ст. 80 КЗпП
України та крім того, при звільненні
відвідачем на порушення вимог ст. 83
КЗпП України не була нарахована та
виплачена грошова компенсація за
невикористану щорічну основну
відпустку.

Вищезазначені порушення
законодавства про працю було виявлено
у ході перевірки, проведеної
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Кіровоградській
області, про що складений акт №
11-03-025/1075 від 06.08.2013 року. Внаслідок цього
складено протокол про адміністративне
правопорушення та постановою
Знамянського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 17.09. 2013
року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41
КУпАП України.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України вищезазначені обставини не
підлягають доказуванню в ході розгляду
даної цивільної справи, оскільки були
встановлені судовим рішенням у справі
про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ч. 1 ст. 83 КЗпП України, ст. 24
Закону України «Про відпустки» у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі невикористані ним дні щорічної
відпустки.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
проводиться в день звільнення.

Таким чином, ОСОБА_1 за час роботи
у період з 01.02.2014 року по 26.06.2013 року не
було використано щорічну основну
відпустку протягом 58 календарних днів,
виходячи із тривалості відпустки ( 24
календарних днів), передбаченої
трудовим договором № 1 від 01.02. 2011
р, а також не виплачено відповідну
грошову компенсацію. Ця грошова
компенсація нараховується у розмірі
середньої заробітної плати, порядок
обрахунку якої визначений Постановою
Кабінету Міністрів України № 100 від
08.02.1995 року. Так, відповідно до розміру
заробітної плати ОСОБА_1, визначеної
зазначеним трудовим договором
(мінімальна заробітна плата), у 2011, 2012
та 6 місяців 2013 року пропорційно
кількості робочих днів розмір
компенсації має становити 2 206, 45 грн., з
яких належить відрахуванню податок на
дохід фізичних осіб у розмірі 330, 97
грн., а отже сума до виплати має
становити 1875, 48 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову ОСОБА_1 в
частині невиплати грошової
компенсації, оскільки дійсно мало
місце порушення її трудових прав зі
сторони ОСОБА_2 Проте не погоджується
із сумою грошової компенсації
заявленої в позові у розмірі 4329,12 грн.,
оскільки розрахунок не ґрунтується на
розмірі заробітної плати позивачки,
визначеної трудовим договором №
1 від 01.02. 2011 р.

Вирішуючи питання про судові
витрати у справі, зважаючи на те, що
позивач звільнена від сплати судового
збору, позов задоволено частково, суд у
відповідності до ст.88 ЦПК України
приходить до висновку про
необхідність стягнення з відповідача
на користь держави судового збору в
сумі 243 грн. 64 коп.

На підставі викладеного, ст. 24
Закону України «Про відпустки»,
ст.ст.83, 116 Кодексу законів про працю
України та , ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 64, 88, 208-215
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 1875 (одна тисяча
сімдесят п'ять) грн. 48 (сорок вісім) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 64 коп.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25.03.2014
року.

Суддя Знам'янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області
Ябчик Н.М.