Провадження №6/761/1349/2014
У Х В А Л А

іменем України

06 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фроловій І. В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
про примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року заявник, державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Нідзельська А.В., звернувся до суду з
вказаною заявою, у якій просив
постановити рішення про примусове
входження до житла боржника ОСОБА_1, а
саме квартири АДРЕСА_1.

Свою заяву обґрунтовував тим, що на
виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві знаходиться виконавчий лист
№2-612 від 30 серпня 2012 року, за яким
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме двох-кімнатну квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 28,80 кв.м., загальною
площею 47 кв.м., що належить ОСОБА_1 на
погашення заборгованості ОСОБА_3 перед
ПАТ «КБ «Хрещатик» за Кредитним
договором № 57/07-840/94 від 05 вересня 2007
року в сумі 158 294,67 дол. США, що в
гривневому еквіваленті складає 1 209
118,00 грн. Як зазначає державний
виконавець, боржником була отримана
копії ухвали про відкриття виконавчого
провадження від 17 вересня 2012 року,
однак добровільно вона виконана не
була. Крім того, при неодноразовому
виході державного виконавця за
місцезнаходженням майна боржника з
метою здійснити опис майна, що належить
боржнику, доступу державному
виконавцеві не було надано, що
підтверджується відповідними актами.
На думку державного виконавця, такі
обставини у своїй сукупності свідчать
про ухилення боржника від виконання
рішення, на підставі чого звернувся до
суду з відповідним клопотанням.

Державний виконавець у судовому
засіданні подання підтримав та просив
його задовольнити з підстав,
викладених у ньому.

Сторони виконавчого провадження
відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України у
судове засідання не викликалися

Суд, заслухавши пояснення державного
виконавця, вивчивши матеріали справи
та дослідивши надані докази, приходить
висновку, що подання не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві знаходиться виконавчий лист
№2-612/11, виданий Шевченківським
районним судом м. Києва 30 серпня 2012 року
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме двох-кімнатну квартиру
АДРЕСА_1, житловою площею 28,80 кв.м.,
загальною площею 47 кв.м., що належить
ОСОБА_1 на погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед ПАТ «КБ «Хрещатик» за
Кредитним договором № 57/07-840/94 від 05
вересня 2007 року в сумі 158 294,67 дол. США,
що в гривневому еквіваленті складає 1
209 118,00 грн.

17 вересня 2012 року було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 34285186, боржнику надано
семиденний термін з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження на добровільне виконання
рішення суду.

Державний виконавець зазначає, що
боржникові направлялась вказана
постанова, була ним отримана, що
свідчить про його обізнаність з
приводу виконавчого провадження.

Однак, у матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що свідчать про
отримання боржником вказаного
процесуального документу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
(надалі - Закон) копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 31
зазначеного вище Закону копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Так, з копії зворотнього повідомлення,
що додане державним виконавцем до
подання про примусове проникнення до
житла, боржник ОСОБА_1 отримав особисто
лист 03 квітня 2014 року. Натомість, до
матеріалів справи не долучено
супровідний лист, з якого вбачалось би,
що саме направлялось боржникові таким
конвертом, крім того, така інформація
не зазначена на самому зворотньому
повідомленні.

Таким чином, суд позбавлений
можливості встановити, що саме було
отримано особисто ОСОБА_1 03 квітня 2014
року, а тому на обґрунтування
твердження державного виконавця, що
боржником було отримано постанову про
відкриття виконавчого провадження, не
додано жодного доказу.

Зважаючи, що постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена 17
вересня 2012 року, а лист отримано 03
квітня 2014 року, не можна стверджувати,
що боржникові адресувався саме цей
процесуальний документ, зважаючи на
значний проміжок часу між датою його
винесення та направлення.

Крім того, з копії вказаного
зворотнього повідомлення не можливо
встановити за якою адресою та якому
адресанту воно підлягає поверненню, що
взагалі не підтверджує направлення
листа саме ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві.

Згідно вимог ч. 1 ст. 27 Закону у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Таким чином, державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Між тим, до суду не подано жодного
належного та допустимого доказу, що
свідчив би про обізнаність боржника з
приводу наявного виконавчого
провадження та можливості
добровільного виконання рішення.

Як вбачається з актів державного
виконавця від 13 листопада 2012 року, 24
січня 2013 року, 19 серпня 2013 року, 30
вересня 2013 року, 07 травня 2014 року та 24
квітня 2014 року, виходом державного
виконавця за адресою: АДРЕСА_1
потрапити до квартири не виявилось
можливим, оскільки двері були зачинені,
на дзвінки ніхто не відкрив.

Так, до подання не додано належних та
допустимих доказів, які б свідчили, що
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 дійсно належить боржнику
станом на час звернення з поданням до
суду. Адже, як вбачається з доданої до
подання копії листа Київського МБТІ,
яким засвідчено право власності ОСОБА_1
на вказану квартиру, довідка датована 11
грудня 2012 р., так само як і довідка форми
№3 від 22 листопада 2012 року. Натомість,
відомості про державну реєстрацію прав
на нерухоме майно та їх обтяжень з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна державний
виконавець не перевіряв.

Лише актом державного виконавця від 24
квітня 2014 року зафіксовано, що консьєрж
підтвердив проживання боржника у даній
квартирі, однак, суд не може сприймати
посилання на слова консьєржа, як єдиний
та беззаперечний доказ належності
квартири боржникові.

Статтею 41 Конституції України
закріплено непорушність права
власності, що полягає в його
недоторканності, а водночас і в
недоторканості самого майна власника.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Аналізуючи вказані норми права, суд
приходить до висновку, що така міра як
проникнення до житла боржника, є
крайньою мірою та має бути застосовано
державним виконавцем у виключних
випадках, після вичерпання всіх інших
можливих способів виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 376 ЦПК України,
суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні поданням Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про примусове
проникнення до житла боржника ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва.

Суддя: