№ 317/4213/13-ц
№/п 2/317/144/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року

Запорізький районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді - Ачкасова
О.М.

при секретарі - Кузіній Л.Х.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжя справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що
07.05.2008 р. з відповідачем був укладений
кредитний договір №б/н, відповідно до
якого ОСОБА_1 отримав у позивача
кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користуванням кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Однак, станом на 09.10.2013 р. у
відповідача виникла заборгованість в
сумі 24307,67 грн., яка до цього часу не
сплачена, у зв'язку з чим позивач був
вимушений звернутися до суду.

У судове засідання представник
позивача не з»явився, надав суду заяву,
у якій підтримав позов в повному
обсязі, просив суд розглядати справу за
його відсутності.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, надав суду заяву, у якій позов
не визнав, просив суд застосувати строк
позовної давності та відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі,
розглянути справу за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутністю сторін.

Розглянувши матеріали справи, заяви
сторін у справі, проаналізувавши всі
докази, суд вважає що позов є
обґрунтованим, проте підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як "строк
дії договору", так і "строк (термін)
виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК
України). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї
події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Встановлено, що 07.05.2008 р. між
позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір №б/н,
відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у
позивача кредит в розмірі 3000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

При оформленні кредитної картки
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу кредиту .
Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

В заяві про відкриття банківського
рахунку і отримання кредитної картки
відповідач зазначив про свою згоду з
тим, що вказана заява разом з Умовами
надання споживчого кредиту, Правилами
користування кредитною карткою і
Тарифами складають договір, укладений
між ним і банком про надання
банківських послуг.

Умовами і правилами надання
банківських послуг передбачено, що для
надання послуг Банк відкриває клієнту
картковий рахунок, його вид і строк дії
визначений в заяві і в пам'ятці клієнта,
підписанням якої клієнт і Банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору являється дата відкриття
рахунку, зазначена в розділі "відмітки
Банку. Договір діє протягом 12 місяців
з моменту його підписання. Якщо
протягом цього строку ні одна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк. Погашення кредиту здійснюється
шляхом поповнення рахунку готівкою або
у безготівковому порядку. Строки і
порядок погашення кредиту (кредитного
ліміту, кредитної лінії) по платіжним
карткам з встановленим мінімальним
обов'язковим платежем наведений у
Пам'ятці клієнта, яка являється
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частку заборгованості по Кредиту. При
порушенні строків платежів
позичальник зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми
позову. (п.п.3.1; 3.2; 5.2; 5.3; 8.6; 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг).

Пам'яткою клієнта і Тарифами на
обслуговування продуктового ряду
„кредитка" передбачено щомісячне
погашення заборгованості по кредиту,
процентам і комісіям (мінімальний
платіж), розмір якого складає 7% від
залишку заборгованості на кінець
звітного періоду, але не менше 50 грн.

На порушення умов договору
позичальник взяті на себе зобов'язання
не виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, у зв'язку
із чим станом на 09.10.2013 року має
заборгованість в загальній сумі 24307,67
грн., із яких заборгованість за
кредитом- 3000,00 грн., заборгованість по
відсотках за користування кредитом-
12743,97 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 6930,00 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф
(процентна складова) - 1133,70 грн.,
загальна сума заборгованості складає
24307,67 грн..

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору -
протягом 12 місяців з моменту його
підписання, а якщо протягом цього
строку ні одна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк (п.9.12
Умов і правил), так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - до кінця місяця, наступного
за звітним (див. тарифи на
обслуговування).

Таким чином, пам'яткою клієнта та
тарифами на обслуговування, які є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку
дії договору сторони встановили і
строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1
отримав кредитні кошти 07.05.2008 року,
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту жодного разу не виконував, у
той час як з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся 21.10.2013 року, включивши до
позовних вимог як всю заборговану суму,
так і майбутні платежі.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей
конкретних правовідносин початок
перебігу позовної давності пов'язаний
з певними юридичними фактами та їх
оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк
виконання не встановлено або визначено
моментом вимоги кредитора, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

У даній справі судом встановлено, що
згідно з умовами кредитного договору
(п.5.2, 5.3 Умов і правил, Тарифи і Пам'ятка)
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі 7%
залишку заборгованості на кінець
звітного періоду, але не менше 50 грн. до
кінця місяця, наступного за звітним , а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту і процентів
повинно здійснюватись позичальником
частинами кожного місяця, наступного
за місяцем, в рахунок якого вносяться
кошти, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору
сторін та зміст зазначених правових
норм, слід дійти висновку про те, що у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13.

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст.
261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку
про те, що у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання
вправі заявити вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнути
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.
В останньому випадку, перебіг позовної
давності буде починатись в залежності
від закінчення строку сплати кожного
із щомісячних платежів.

Із наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що позичальник почав
порушувати умови кредитного договору
уже з червня 2008 року - наступного місяця
після отримання кредиту. З відповідним
позовом до суду Банк звернувся у жовтні
2013 року. Заперечуючи проти позову,
відповідач просив, у тому числі про
застосування строків позовної
давності. Зважаючи на те, що умовами
кредитного договору передбачений
обов'язок позичальника щомісячно
погашати кредит і відсотки у розмірі 7%
від залишку кредиту, з урахуванням
положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України на
користь кредитора підлягає стягненню
та частина позики, що підлягала сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.

Отже, у відповідності з умовами
договору, графіком погашення кредиту і
наданими Банком розрахунку з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню 14450, 35 грн., із яких:

1 872, 41 грн. - заборгованість за тілом
кредиту, розмір якої з урахуванням
строків позовної давності
визначається як різниця загальної
заборгованості за кредитом 3 000,00 грн. і
простроченої станом на 03.10.2010 року
заборгованості у сумі 1 127, 59 грн.;

7 633,64 грн. - несплачені проценти,
нараховані з 03.10.2010 року і до 09.10.2013 року,
які визначаються як різниця загальної
заборгованості за процентами 12 743, 97
грн. станом на 09 жовтня 2013 року і
загальної заборгованості за
процентами станом на 03 жовтня 2010 року;

3 780, 00 - несплачена комісія, нарахована з
03.10.2010 року і до 09.10.2013 року, які
визначаються як різниця загальної
заборгованості за комісією 6 930,00 грн.
станом на 09 жовтня 2013 року і загальної
заборгованості за процентами станом на
03 жовтня 2010 року;

а також штраф у загальній сумі 1164,30 грн.,
який визначається як сума фіксованої
частини у розмірі 500 грн. і 5% від боргу
пропорційно частці задоволених
позовних вимог.

У задоволенні решти позовних вимог -
про стягнення сум, що підлягали сплаті
боржником до жовтня 2010 року Банку слід
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Сторонами дотриманні вимоги ст.1055 ЦК
України щодо форми кредитного
договору, умови якого викладені в заяві
ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту;
умовах і правилах надання споживчого
кредиту, що не суперечить вимогам ст.207
ЦК України.

Вирішуючи спір, суд, відповідно до
ст. 88 ЦПК України, присуджує з
відповідача на користь позивача суму
сплаченого судового збору у розмірі
229,40 грн., пропорційно задоволених
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст.
ст.207, 252-256, 261,267,509,526, 530,610,611, 626,629,631, 1048,
1050,1054, 1055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк», рр
3111, МФО 305299, ,
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 07.05.2008 р., у розмірі 14450,35 грн.
(чотирнадцять тисяч чотириста
п»ятдесят гривень 35 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк», рр
0001, МФО 305299, ,
судовий збір у розмірі 229,40 (двісті
двадцять дев»ять гривень 40 копійок)
грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Запорізької
області через суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів.

Суддя: