Справа № 407/5594/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 лютого 2014 року
Антрацитівський міськрайонний суд
Луганської області в складі:

головуючого - судді
Керімова Р.В.,

при секретарі
Степаненко Н.О.,
розглянув у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Антрацит справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
ОСОБА_2 борг в сумі 28 950 грн..

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
ОСОБА_1 послалася на те, що 06 березня 2011
року ОСОБА_2 під розписку позичила у неї
гроші у розмірі 15 000 грн.. При цьому всі
вказані кошти зобов'язалася повернути
через шість місяців, а саме 06 вересня 2011
року. Вона погодилася позичити гроші,
але при умові виплати щомісячно 3% від
позиченої суми. Таким чином, між ними
06.03.2011 року був укладений у письмовій
формі договір позики. Вона
неодноразова пред'являла ОСОБА_2 усну
вимогу щодо повернення заборгованості,
на що остання не реагувала. До
теперішнього часу гроші їй не
повернуті, сума боргу по відсотках за
період з 06.03.2011 року по 06.10.2013 року
складає 17 700 грн., а всього 28 950 грн.. На
неодноразові вимоги повернути борг
відповідачка відмовляється це зробити,
тому вона вимушена була звернутися до
суду з позовом.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
який діє на підставі довіреності від
21.10.2013 року (а.с.17), в судове засідання не
з'явився, проте 06.02.2014 року подав до суду
заяву, згідно з якою заявлені
позивачкою вимоги підтримує, просить
суд задовольнити їх у повному обсязі,
справу розглянути в його відсутність,
не заперечує проти заочного розгляду
справи (а.с.26).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про місце та час розгляду
справи була повідомлена судом
своєчасно належним чином (а.с.20,22,24), про
причини своєї неявки до суду не
повідомила. Заяви про розгляд справи в
її відсутність до суду не надходило,
тому суд розглядає справу відповідно
до ст. 225 ЦПК України на підставі
наявних у справі доказів, оскільки
проти цього не заперечує позивач.

06.02.2014 року постановлено ухвалу про
заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши докази по справі,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з розписки, виданої
ОСОБА_2 06.03.2011 року, вона зобов'язалася
протягом шести місяців повернути
ОСОБА_1 гроші в сумі 15 000 грн. та 3%
щомісячно від позиченої суми (а.с.5),
зазначені факти також підтверджуються
розпискою ОСОБА_2.

Згідно з вимогами ст.207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 545 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Якщо
боржник видав кредитору в посвідчення
зобов'язання борговий документ, то
кредитор, приймаючи виконання, повинен
повернути цей документ, а при
неможливості повернення зазначити про
це у розписці, що ним видається.
Наявність боргового документа у
боржника посвідчує припинення
зобов'язання, поки не доведено інше.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми.

Відповідачка прострочила виконання
грошового зобов'язання з 06.03.2011 року.

Наведений позивачкою розрахунок
розміру сплати трьох процентів річних
з простроченої суми наведений вірно.

Відповідно до ст.526, ст.530, ст.1049 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в строк,
що відповідачем не було виконано, тому
зазначена сума, а саме, 28 950 грн.
підлягає стягненню з відповідачки
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд,
вирішуючи питання про розподіл судових
витрат між сторонами, стороні, на
користь якої ухвалено рішення,
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 на користь
позивачки ОСОБА_1 суму сплаченого
судового збору у розмірі 289,5 грн..

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України,
ст.ст. ст.ст. 207, 526, 530, 533, 536, 545, 625, 1049 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики в сумі 28 950 грн.
(двадцять вісім тисяч дев'ятсот
п'ятдесят) грн., а також витрати,
пов'язані з оплатою судового збору в
сумі 289,5 грн. (двісті вісімдесят дев'ять
грн. 50 коп.).

Копію заочного рішення надіслати
сторонам не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Суддя Антрацитівського

міськрайонного суду
Р. В. Керімов