Справа № 466/2-1552/11
Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/366/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Крайник Н.П.

суддів: Курій
Н.М., Мельничук О.Я.

з участю
секретаря Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 31 травня 2011 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

встановила:

Оскаржуваним заочним рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 31 травня 2011 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2
солідарно на користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» 145378 (сто сорок п'ять тисяч триста
сімдесят вісім) гривець 16 копійок
заборгованості за кредитним договором
від 12.04.2010 року №11-1/39к-07/1, 5607,06 грн.
заборгованості за відсотками, 538,86 грн.
підвищених відсотків, а всього 151524,08
гривень, а також 1515,24 грн. судового
збору і 120 грн. 00 копійок витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. Вважає
рішення незаконним, необгрунтованим та
таким, що прийнято з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Зазаначає, що суд
при ухваленні рішення покликався на
договір поруки від 12.04.2010 року,
укладений між нею та ПАТ «Універсал
Банк». Про укладення такого договору їй
взагалі не було відомо, і вона взагалі
не мала на меті укладання будь-яких
договорів щодо повернення коштів
отриманих від банку ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Вказує, що вона постійно хворіє, є
інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку
у лікаря психіатра, періодично
знаходиться на стаціонарному
лікуванні у обласній психіатричній
лікарні та систематично знаходиться на
амбулаторному лікуванні. Зазначає, що
можливо і підписувала якийсь документ
у банку, але якщо такий факт і був, то це
відбулося внаслідок помилки. На
прохання сина весною 2010 року вона
їздила до банку і підписувала
документи для переоформлення
автомобіля. Під дією препаратів, які
вона приймає не усвідомлювала що
підписує і взагалі не читала цього.
Просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити ПАТ «Універсал Банк» у
солідарному стягненні з ОСОБА_2
заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Згідно положень ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (договір позики), якщо інше
не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що 13.06.2007 року між
ВАТ «Банк Універсальний»,
правонаступником якого є ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №11-1/392к-07 на
споживчі потреби, згідно з умовами
якого банк надав позичальнику кредит в
сумі 22000,00 грн., з кінцевим терміном
повернення 12.06.2012 року та сплатою 14,0%
річних (а.с. 10-14).

12.04.2010 року між ПАТ «Універсальний
банк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №1/392к-07/1 на загальну
суму 147940,65 рн. з кінцевим терміном
повернення 01.04.2015 року (а.с. 16-23). Даний
кредит відповідачем було отримано для
погашення кредитної заборгованості,
яка виникла на підставі кредитного
договору №11-1/392к-07 від 13.06.2007 року.

У зв'язку з невиконанням умов
кредитного договору станом на 28.12.2010
року утворилась заборгованість по
кредиту в сумі 151524,08 грн., з яких 145378
грн. 16 коп. заборгованості за кредитним
договором від 12.04.2010 року №11-1/392к-07/1,
5607,06 грн. заборгованості по відсотках
та 538,86 грн. заборгованості по
підвищених відсотках.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Для забезпечення виконання
зобов'язання по вищевказаному
кредитному договору 12.04.2010 року між
позивачем та ОСОБА_5. був укладений
договір поруки, відповідно до якого
останній зобов'язувався відповідати
перед позивачем за своєчасне виконання
позичальником в повному обсязі усіх
зобов'язань за вказаним кредитним
договором (а.с.26-28).

Виконання зобов"язань за вищевказаним
договором було також забезпечено
договором поруки від 12.04.2010 року,
укладеним між Банком та ОСОБА_2 (а.с.29-31).

Згідно п. 1.3. Договору поруки ОСОБА_2
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, за всіма
зобов'язаннями останнього за основним
договором, включаючи повернення
основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту,
регресу), сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору (а.с. 29).

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов»язку боржників
(солідарних боржників), кредитор має
право вимагати виконання обов»язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, Шевченківський районний суду м.
Львова виходив з того, що боржник
допустив заборгованість за
користування кредитом, не виконав
взятих на себе за договором
зобов»язань, та враховуючи, що кредитор
має право вимагати виконання обов»язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо, прийшов до
правильного висновку, що
заборгованість за кредитним договором
в сумі 151524,08 грн., підлягає стягненню з
боржника - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як
поручителів.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Доказів того, що договір був укладений
внаслідок помилки відповідачка не
подала, договір відповідачка уклала
свідомо, таким чином доводи апелянта в
цій частині є безпідстаними.

Укладений договір поруки був
добровільно підписаний ОСОБА_2, відтак
вона погодилася зі всіма істотними
умовами договору.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.315,
ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 31 травня 2011 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.