Справа № 463/1120/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/741/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Крайник
Н.П.,

Суддів: Курій Н.М.,
Мельничук О.Я.

З участю секретаря:
Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Кредитної
спілки «Християнська злагода» на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 10 вересня 2013 року у справі
за позовом Кредитної спілки
«Християнська злагода» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову Кредитної спілки «Християнська
злагода» відмовлено у зв'язку з
пропуском позовної давності.

Рішення суду оскаржив позивач. В
апеляційній скарзі зазначає, що КС
«Християнська злагода» у травні 2013
року подала до суду клопотання про
поновлення строку позовної давності
для звернення до суду у даній справі,
мотивуючи тим, що слідчими органами
було вилучено оригінали документів
кредитної справи. Копії кредитної
справи представником кредитної спілки
було отримано лише у січні 2013 року,
після отримання яких позивач відразу
звернувся до суду. Однак клопотання
Кредитної спілки «Християнська
злагода» не було розглянуто судом
першої інстанції. На думку апелянта,
оскаржуваним рішенням суд фактично
позбавив депозитних вкладників шансів
на будь-яке повернення їх вкладів.
Пропуск строку позовної давності мав
місце не з вини кредитної спілки, а з
вини її колишнього керівництва, проти
якого було порушено кримінальну
справу, в процесі розслідування якої
були вилучені всі оригінали кредитних
справ. Враховуючи наведені обставини,
просить поновити строк позовної
давності, оскаржуване рішення суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким позовні вимоги задоволити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задоволити з наступних підстав.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 01.08.2006 р. між
сторонами було укладено Договір №208
про надання кредиту, відповідно до умов
якого відповідач отримав в позивача
споживчий кредит в розмірі 13 000 грн.
строком на 12 місяців з 1 серпня 2006 року
по 1 серпня 2007 року зі сплатою 60 % річних.
З видаткового касового ордеру від 01
серпня 2006 року вбачається, що
відповідач отримав зазначені кошти
(а.с.10).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог КС «Християнська злагода»
районний суд виходив з того, що строк
дії договору споживчого кредиту
закінчився 01 серпня 2007 року, позивач
звернувся в суд з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за договором лише 13
березня 2013 року, не ставив питання про
поновлення строку позовної давності,
тому в задоволенні позовних вимог слід
відмовити. Однак з такими висновками
суду першої інстанції, колегія суддів
не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальнику у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки, розмір та порядок
отримання яких встановлюється
договором або законодавством.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншими актами
цивільного законодавства.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що
боржник вважаться таким, що прострочив,
якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав у строк,
встановлений договором.

Згідно ст. 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливістю
виконання ним грошового зобов'язання.

Пунктом 4.2.9 зазначеного Кредитного
договору передбачено, що позичальник
сплачує кредитодавцю кредит та плату
за користування кредитом в розмірах та
в терміни визначені в графіку
погашення кредиту. Згідно пункту 6.4.
строк дії Договору встановлюється з
дня надання кредиту і до повного
погашення кредиту та відсотків по
ньому.

ОСОБА_2 підписав Договір про надання
кредиту №208, Додаток №1 до договору
кредиту від 01 серпня 2006 року, таким
чином погодився його виконувати. Однак
неналежним чином виконував покладені
на нього зобов'язання внаслідок чого у
нього утворилась заборгованість, яка
підлягає стягненню з нього на користь
Банку. З матеріалів справи вбачається,
що відповідач ОСОБА_2 вніс 01.09.2006 року у
касу Кредитної спілки 662,47 грн., про що
отримав квитанцію про оплату.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливу строку
виконання. Строк виконання Договору
про надання кредиту був визначений до 01
серпня 2007 року, позовна заява була
подана в суд 13 березня 2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 267 ЦК
України, якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

30 травня 2013 року представник Кредитної
спілки «Християнська злагода» подав до
суду клопотання про поновлення строку
позовної давності для звернення до
суду, яке мотивував вилученням
оригіналів документів кредитної
спілки слідчими органами та отримання
їх копій КС лише в січні 2013 року
(а.с.65-67). Дане клопотання судом не було
вирішено.

Відповідно до розрахунку,
представленого представником
позивача, заборгованість ОСОБА_2 по
Договору про надання кредиту №208
становить: заборгованість по тілу
кредиту 13000 грн. та заборгованість по
відсотках 80949,00 - 662,47 (сплачена сума) =
80286,53, що в сукупності становить 93 286,53
грн.(а.с.75). Згідно уточненої позовної
заяви, позивач просив стягнути
заборгованість з ОСОБА_2 в розмірі 63646,53
грн. (а.с.82).

Згідно вимог ч. 2 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в досліджені яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідач при розгляді справи судом
першої інстанції не надав належних
доказів сплати кредиту, таких не
встановила і колегія суддів. Відтак,
позовні вимоги КС «Християнська
злагода» є підставними та підлягають
до задоволення.

Крім того, в засіданні колегії
встановлено, що звернення до суду КС
«Християнська злагода» з пропуском
позовної давності викликано поважними
причинами.

У зв'язку наведеним, оскаржуване
рішення слід скасувати ,ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги Кредитної
спілки «Християнська злагода»
задоволити. Стягнути з ОСОБА_2 в користь
КС «Християнська злагода»
заборгованість за Договором кредиту
№208 від 01.08.2006 року в розмірі 63646,53 грн.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.2., 309 ч.1 п.1,3, 313, 314
ч.2, 316 ЦПК України колегія суддів, -

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної
спілки «Християнська злагода»
задовольнити.

Рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 10 вересня 2013 року
скасувати. Ухвалити
нове рішення, яким позов Кредитної
спілки «Християнська злагода» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь Кредитної
спілки «Християнська злагода»
заборгованість за договором кредиту
№208 в розмірі 63464 (шістдесят три тисячі
чотириста сорок шість) гривень 53
(п'ятдесят три) копійки.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.