Справа № 1211/9665/2012
Провадження № 2/413/13/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Красний Луч

Краснолуцький міський суд Луганської
області

у складі: головуючого судді
Ковальчук Г. Л.,

при секретарі
Базь О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Красний Луч цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та Краснолуцького міського
відділу Управління державної
міграційної служби України в
Луганській області, третя особа
Об"єднання співвласників
багатоквартирних будинків "Союз", про
визнання особи такою, що втратила право
на житло, та зняття з реєстрації та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселення, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 та Краснолуцького
міського відділу Управління державної
міграційної служби України в
Луганській області про визнання особи
такою, що втратила право на житло та
зняття з реєстрації, в обгрунтування
якого вказала, що 17.01.1979 року ОСОБА_3 на
сім"ю з 5 осіб була надана трикімнатна
квартира за адресою АДРЕСА_1. На той час
ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4, але
цей шлюб було розірвано 07.07.1980 року.
29.08.1980 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, з
яким проживала сумісно за адресою
АДРЕСА_1. За цією адресою вона була
зареєстрована як дружина з 08.05.1980 року.
З того часу і до смерті чоловіка вона
проживала за цією адресою і по
теперішній час проживає у квартирі,
своєчасно сплачує комунальні послуги
по укладеним договорам, турбується про
технічний стан квартири , проводить
поточний ремонт за власні кошти,
використовує житло за призначенням.
Через придбання для її доньки від
першого шлюбу будинку і для того, щоб
цей будинок не перейшов у спільну
власність подружжя, вона деякий час з
26.12.2001 року по 17.11.2012 року була
зареєстрована за іншою адресою, але
фактично весь час проживала у квартирі
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
ОСББ "Союз" від 05.05.2010 року та довідкою
квартального комітету № 68 від 31.03.2011
року. 17.11.2012 року вона була
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на
підставі рішення Краснолуцького
міського суду від 14.08.2012 року, згідно
якого був встановлений факт її
фактичного проживання у квартирі в
період з травня 2007 року по травень 2008
року, визнано за нею право на
проживання в цій квартирі та
зобов"язаний відділ ДРФО
Краснолуцького МВ УМВС України в
Луганській області провести
реєєстрацію її проживання у АДРЕСА_1.
Згідно ухвали апеляційного суду
Луганської області від 10.10.2012 року
рішення Краснолуцького суду від 14.08.2012
року залишено без змін. На цей час
квартира перебуває у комунальній
власності Краснолуцької міської ради,
оскільки приватизація скасована на
підставі постанови Краснолуцького
міського суду від 18.10.2011 року, а саме
скасоване розпорядження органу
приватизації - відділу житлової
політики Краснолуцького виконкому від
17.01.2008 року та скасоване свідоцтво про
право власності на квартиру на ім"я
ОСОБА_2 від 17.01.2008 року. Згідно ухвали
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2012 року
постанова Краснолуцького міського
суду від 18.10.2011 року залишена без змін. У
квартирі АДРЕСА_1 крім неї
зареєстрований також син ОСОБА_3 від
першого шлюбу - ОСОБА_2, який з 1995 року у
квартирі фактично не проживає, а
кількість зареєстрованих в квартирі
осіб збільшує розмір комунальних
платежів з її боку. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК
України при тимчасовій відсутності
члена сім"ї наймача за ним зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців. Стаття 72 ЖК України
передбачає, що визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням внаслідок відсутності
понад шість місяців, встановлюється у
судовому порядку. Відповідно до ст. 7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" однією з підстав
зняття з реєстрації за місцем
проживання є рішення суду. Просить
позбавити ОСОБА_2 права користування
житловим приміщенням за адресою
АДРЕСА_1 та зобов"язати Краснолуцький
міський відділ управління державної
міграційної служби України в
Луганській області зняти ОСОБА_2 з
реєстрації за вказаною адресою.

ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселення, в обгрунтування
якого вказав, що з 1979 року він разом зі
своїми батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4
проживав за адресою АДРЕСА_1. Квартира
була видана батьку на підставі ордеру
виконкому Краснолуцької міської ради.
У 1980 році батьки розлучилися і батько
знов одружився на ОСОБА_1 У 2001 році
батьком через постійні сварки було
прийнято рішення про придбання ОСОБА_1
будинку за адресою АДРЕСА_2 для
проживання разом з її донькою ОСОБА_5
ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно
проживала за вказаною адресою. Він до
самої смерті батька був зареєстрований
та проживав за адресою АДРЕСА_1. Після
смерті батька ОСОБА_1 самовільно у його
відсутність вселилася в квартиру, яка
на той час належала йому на праві
власності, поміняла замки та почала
чинити йому перешкоди у користуванні
квартирою. Він не має змоги попасти у
квартиру, в якій зареєстрований. Так,
09.11.2012 року був складений акт про те, що
ОСОБА_1 обмежила йому доступ у квартиру
за адресою АДРЕСА_1, посвідчений
головою правління Краснолуцької
житлової спілки Душкіним В.М. Особовий
рахунок відкритий на його ім"я і він
своєчасно сплачує рахунки, про що
свідчить довідка ОСББ "Союз-9".
Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Згідно ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Статтею 383 ЦК України
передбачено, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати приміщення для
власного проживання, проживання членів
своєї сім"ї, інших осіб і не має права
використовувати її для промислового
виробництва. Право на житло
гарантовано особі статтями 47, 48
Конституції України і ніхто не може
бути примусового позбавлений житла не
інакше як на підставі закону та за
рішенням суду. Він не був у
встановленому порядку позбавлений
права користування спірною квартирою,
тобто має права та обов"язки по
спірному житлу, у тому числі і право
користування цим житлом у
відповідності до ст.ст. 9, 64 ЖК України.
Згідно ст. 163 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім"ї за ними зберігається житлове
приміщення у випадках та у межах
строків, передбачених діючим
законодавством. Відповідно до ст. 71 ЖК
України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім"ї за ними
зберігається житлове приміщення
протягом шести місяців. Разом з тим,
згідно ч.2 ст. 71 ЖК України якщо наймач
або члени його сім"ї відсутні з
поважної причини понад шість місяців,
цей строк за заявою відсутнього може
бути подовжений. Вважає, що його
відсутність у спірній квартирі була
обумовлена поважними причинами,
оскільки з моменту смерті батька
ОСОБА_1 чинила йому перешкоди для
проживання у квартирі шляхом зміни
замків та обмеження доступу до житла.
Просить усунути йому перешкоди у
користуванні квартирою за адресою
АДРЕСА_1 шляхом його вселення у
квартиру та зобов"язати ОСОБА_1 не
чинити йому перешкод у користуванні
цією квартирою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2 не визнала та суду пояснила, що
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 та проживала разом з ним
у квартирі АДРЕСА_1. Син чоловіка ОСОБА_2
проживав у квартирі до одруження у 1986
році, а потім приходив тільки у гості і
в квартирі не проживав. Речей ОСОБА_2 у
квартирі немає. У 2009 році чоловік помер
і в квартирі стала проживати вона одна.
ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі,
але не жив. Вона також деякий час була
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2. Цей
будинок був придбаний її чоловіком для
її доньки, але оформлений на її ім"я, щоб
чоловік доньки в подальшому не мав
змоги на нього претендувати. Після
смерті чоловіка ОСОБА_2 разом з сестрою
почали вигоняти її з квартири і тоді
вона дізналася, що квартира
приватизована ще за життя чоловіка на
його сина. Вона про приватизацію нічого
не знала, звернулася до суду з позовом
про скасування приватизації і її
позовні вимоги були задовільнені.
Після цього ОСОБА_2 тільки один раз
приходив до неї у листопаді 2012 року з
двома незнайомими чоловіками і
попрохав сходити з ним та зробити йому
дублікат ключа від квартири, але вона
не пішла, оскільки боїться, що
відповідач може прийти в любий момент
та поб"є її, бо він зловживає спиртними
напоями, а коли п"є, то "буянить". ОСОБА_2
ніколи участі в утриманні квартири не
приймав, ремонт не робив, у квартирі не
проживав, тому просить визнати його
втратившим право на житло у квартирі
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації. ОСОБА_2
має інше житло за адресою АДРЕСА_3, де
постійно проживає. Крім того,
відповідно до рішення Краснолуцького
суду будинок по АДРЕСА_2 також
поділений між нею та відповідачем і
його сестрою у рівних частках. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
просить відмовити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та пояснив, що ОСОБА_2
тривалий час не проживає у квартирі
АДРЕСА_1 і наявність зустрічного позову
не є перешкодою для визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням. Зустрічний позов
не визнає, оскільки він протирічить
законодавству України і є
необгрунтованим. Та обставина, що
ОСОБА_1 чинить ОСОБА_2 перешкоди у
користуванні квартирою нічим не
підтверджена, а наданий акт
посвідчений особою, який не має на це
повноважень.

ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, свої
позовні вимоги підтримав та суду
пояснив, що у 1979 році його батько
отримав квартиру на сім"ю з 5 осіб за
адресою АДРЕСА_1. Потім батьки
розлучилися і батько одружився на
ОСОБА_1 Він проживав разом з батьком,
потім з 1982 року по 1985 роки служив в
армії, а в 1985 році одружився та
виписався з квартири, бо проживав з
сім"єю окремо. У 1990 році він розлучився
і повернувся жити до батька. У 1995 році
він знов одружився і проживав окремо,
але у 2001 році повернувся до батька та
зареєструвався у квартирі. У 1999 році
він придбав квартиру барачного типу за
адресою АДРЕСА_3, де проживав
періодично, бо постійно виїжджав на
заробітки. Потім батько у 2001 році купив
ОСОБА_1 будинок за адресою АДРЕСА_2.
Після цього ОСОБА_1 виписалася з
квартири та прописалася у будинку. В
цьому будинку оселилася донька ОСОБА_1,
куди також постійно їздила позивач до
доньки. Він допомогав батькові робити
ремонт у квартирі і його речі
знаходилися у батька. У 2008 році батько
запропонував йому приватизувати
квартиру на себе і ОСОБА_1 про це знала.
Батько виписався з квартири і він
приватизував квартиру тільки на себе.
На той час він продовжував їздити на
заробітки до Москви і відносини з
ОСОБА_1 у нього були нормальні. З
батьком в нього були прекрасні
відносини, він проживав з батьком,
іноді ночував у співмешканки по вул.
Ленінградська. Спиртними напоями він
не зловживає, постійно їздить на
заробітки, де знаходиться по 3 місяці, а
потім приїжджає на декілька днів і знов
повертається на роботу. Батько йому
грошима не допомогав, навпаки це він
давав батькові гроші на квартиру і
ремонт. В 2009 році батько помер і ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про
скасування приватизації.
Краснолуцьким міським судом
приватизація квартири була скасована.
Він також звертався до суду з позовом
про розподіл житлового будинку за
адресою АДРЕСА_2 і за рішенням суду
будинок було розділено між трьома -
ОСОБА_1, ним та його сестрою. Дом
залишився ОСОБА_1, а вона їм сплатила за
їхні частки у будинку. У жовтні 2012 року
він приходив до квартири разом з ОСОБА_8
та іншим чоловіком, бо там були його
особисті речі, але ОСОБА_1 його не
пустила, відмовила у наданні дублікату
ключа від квартири. Ключи від квартири
в нього раніше були, але він їх загубив.
Весною 2013 року він знов приходив до
квартири разом з ОСОБА_15, але ОСОБА_1 не
відкрила йому двері. З листопада 2012
року він сплачує квартирну плату за
половину квартири. Просить вселити
його у квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 у
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнала і просить у їх
задоволенні відмовити, оскільки ОСОБА_2
не втратив право користування житловою
квартирою за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_2 не
проживав у квартирі, оскільки виїжджав
на заробітки і в нього не було ключей
від квартири.

Представник Краснолуцького
міського відділу Управління державної
міграційної служби України в
Луганській області в судове засідання
не з"явився, надав суду заяву про
розгляд справу у відсутність
представника МВ УДМС та прийняття
рішення на розсуд суду(а.с.25).

Представник ОСББ "Союз-9" Душкін
В.І. суду пояснив, що він є головою
правління ОСББ та головою правління
Асоціації Краснолуцький житловий союз.
На балансі ОСББ знаходиться будинок
АДРЕСА_1. До нього зверталася ОСОБА_1 і
він видавав їй довідку про проживання у
квартирі. Власником квартири АДРЕСА_1 у
цьому будинку з 2008 року був ОСОБА_2, а
проживав батько з дружиною. Після
смерті батька на підставі рішення суду
приватизація була визнана недійсною.
Після цього до нього звертався ОСОБА_2 з
приводу того, що його не пускає до
квартири ОСОБА_1, просив його вселити у
квартиру. Він роз"яснив, що це не його
компетенція і запропонував звернутися
до дільничого інспектора міліції.
Через деякий час до нього знов прийшов
ОСОБА_2 зі своїми товаришами, він
перевірив їх паспорти та посвідчив
складений акт про те, що ОСОБА_2 не
пускають до квартири, а також поставив
печатку. Особисто він до квартири не
ходив і з ОСОБА_1 з цього приводу не
спілкувався.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що
перебуває з ОСОБА_2 у дружніх стосунках
і знає, що той проживав разом з батьком
за адресою АДРЕСА_1. Після смерті батька
ОСОБА_2 проживав по вул.. Ленінградська,
оскільки його не пускала до квартири
ОСОБА_1 Знає, що ОСОБА_2 давав батькові
гроші на ремонт квартири. Спиртними
напоями ОСОБА_2 не зловживає, вони разом
виїжджають на заробітки до Москви.
Знає, що ще за життя батько ОСОБА_2
придбав для ОСОБА_1 будинок і казав, що
квартира залишиться сину. У цьому
будинку проживає донька ОСОБА_1 з
дитиною. У ОСОБА_2 раніше були ключи від
спірної квартири, з якої він виїхав
через погіршення стосунків з ОСОБА_1
Восени 2012 року він разом з ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 приходив до спірної квартири, їм
відкрила ОСОБА_1 і на прохання надати
ключи від квартири відповіла відмовою.
Після цього вони пішли до ЖЕКу, де був
складений акт, який вони підписали.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що
знаходиться у дружніх стосунках з
ОСОБА_2 і знає, що мачуха ОСОБА_1 не
пускає того жити до квартири. У грудні
2012 року він разом з ОСОБА_2 приходив у
будинок АДРЕСА_1, але їх у квартиру не
пустили. ОСОБА_2 постійно їздить на
заробітки до Москви, де працює на
будівництві. Зараз ОСОБА_2 проживає у
родичів або у жінки на вул..
Ленінградська.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що
проживає в одному під»їзді з ОСОБА_1,
яка перебувала у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_3 Разом з ними спочатку проживав
ОСОБА_2, який після служби в армії десь у
1984-1985 роках одружився і більше в
квартирі не проживав, а тільки приходив
у гості до батька. Після смерті ОСОБА_3
його син почав сваритися з ОСОБА_1 за
квартиру. У ОСОБА_2 є своя квартира, куди
ще за життя батько разом з мачухою
ходили та робили там ремонт. Ключей від
домофону на під"їзді у ОСОБА_2 не має,
оскільки ці ключи видавала особисто
вона тим, хто в ньому проживає. ОСОБА_2 у
квартирі АДРЕСА_1 не проживає, не
приходить туди, тому ключи йому не
видавали. Вона неодноразово була у
квартирі, де проживає ОСОБА_1 та знає, що
речей ОСОБА_2 там немає. За життя батька
ОСОБА_2 ніякої допомоги йому не
оказував, навпаки, ОСОБА_3 скаржився, що
син п"є та ходив його за це сварити.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що
проживає з сім"єю ОСОБА_2 по сусідству.
Раніше у квартирі АДРЕСА_1 десь з 1979
року проживали ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. Потім ОСОБА_2 пішов до армії,
після якої одружився та став проживати
окремо, а до батька приходив тільки у
гості, у квартирі не проживав. ОСОБА_1 у
квартирі проживала постійно і нікуди
не виїжджала. За життя батька відносини
в них були нормальні, а після смерті
погіршилися. Речей та інструментів
ОСОБА_2 у квартирі немає і вона його у
своєму під"їзді не бачила, хоча кожен
день в ньому вбирається. ОСОБА_2
проживає на вул. Ленінградська у своїй
квартирі, де вона була у нього в
квартирі років десять назад.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що
ОСОБА_1 є його сусідкою, а ОСОБА_2 є
сином чоловіка сусідки - ОСОБА_3, вони
проживають на одній площадці. ОСОБА_1
проживає у квартирі АДРЕСА_1. До армії
ОСОБА_2 проживав у квартирі разом з
батьком, а після армії одружився і став
проживати окремо. У квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_2 більше ніколи не проживав, а
тільки іноді приходив у гості,
допомогав робити ремонт. Він
неодноразово приходив до ОСОБА_3, але
ОСОБА_2 там не бачив и речей ОСОБА_2 у
квартирі не було. У батька з сином
відносини були добрі і ОСОБА_3
допомогав сину, у тому числі і грошима.
Мови про те, щоб залишити квартиру сину
ніколи не було.

Суд, всилухавши сторони, свідків,
дослідивши письмові матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно
ордеру № 1506 від 17.01.1979 року, виданого
виконкомом міської ради м. Красний Луч
на підставі рішення № 54 від 16.01.1979 року
ОСОБА_3 та його сім"ї на 5 осіб було
надано право на проживання у квартирі
АДРЕСА_1 житловою площею 39,13 кв.м.

Відповідно до копії свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1, виданого 29.08.1980 року
Відділом ЗАГС м. Красний Луч Луганської
області ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_1.

Як вбачається з копії свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2, виданого 15.09.2009
року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Краснолуцького
міського управління юстиції
Луганської області ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років.

Згідно довідки ОСББ "Союз" від
05.05.2010 року ОСОБА_1 була зареєстрована
08.05.1980 року за адресою АДРЕСА_1 та знята
з реєстрації 26.12.2001 року, але з 2001 року
по теперішній час проживає за цією
адресою та вносить плату на утримання
будинку.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 17.01.2008 року,
виданого органом приватизації
Краснолуцького міськвиконкому ОСОБА_2
з 2008 року на праві приватної власності
належала квартира АДРЕСА_1

Постановою Краснолуцького
міського суду від 18.10.2011 року скасоване
розпорядження органу приватизації від
17.01.2008 року Краснолуцького
міськвиконкому та скасоване свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, видане Краснолуцьким
міськвиконкомом 17.01.2008 року на ім"я
ОСОБА_2.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2012 року
постанова Краснолуцького міського
суду від 18.10.2011 року залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного
Суду України від 24.10.2013 року постанова
Краснолуцького міського суду від 18.10.2011
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2012 року
залишені без змін та набрали чинності.

Рішенням Краснолуцького міського
суду від 14.08.2012 року встановлений факт
фактичного проживання ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1 у період з травня 2007
року по травень 2008 року та визнано її
право на проживання за цією адресою.

Ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 10.10.2012 року
рішення Краснолуцького міського суду
від 14.08.2012 року залишено без змін та
набуло чинності.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судовим рішенням,
а саме постановою Краснолуцького
міського суду від 18.10.2011 року ОСОБА_2 у
квартирі АДРЕСА_1 не проживав на час
приватизації, а саме 2008 рік і не
проживає на час винесення постанови
суду і ця обставина не підлягає
доказуванню при розгляді цієї справи.

Але в той же час, факт відсутності
ОСОБА_2 у спірній квартирі у судовому
засіданні підтвердили свідки ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які пояснили, що
проживають в одному під"їзді з ОСОБА_1,
знали померлого ОСОБА_3, з яким
перебували у дружніх стосунках. Свідки
у категоричній формі поянили суду, що
точно знають, що син покійного - ОСОБА_2
після одруження у 1980-х роках більше у
квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживав,
іноді приходив до батька в гості. Речі
ОСОБА_2 у квартирі відсутні. В квартирі
постійно з 1980 року проживає ОСОБА_1

ОСОБА_2 має інше житло, а саме за
відповідачем на підставі договору
купівлі-продажу зареєстрована
квартира АДРЕСА_3, що не заперечувалося
ним самим у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до рішення
Краснолуцького міського суду від 20.09.2012
року ОСОБА_2 та його сестрі ОСОБА_14 були
виділені у користування частини
житлового будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_2.

Оскільки розпорядження органу
приватизації від 17.01.2008 року
Краснолуцького міськвиконкому та
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане Краснолуцьким
міськвиконкомом 17.01.2008 року на ім"я
ОСОБА_2 скасовані постановою
Краснолуцького міського суду від 18.10.2011
року, яка набрала чинності і після
цього (як і після смерті батька у 2009
році) ОСОБА_2 не намагався вселитися у
спірну квартиру, то він вважається
особою, що втратила право користування
вказаним житлом.

Суд не приймає до уваги посилання
ОСОБА_2 на те, що 09.11.2012 року він
намагався вселитися у спірну квартиру
і з цією метою приходив до ОСОБА_1 зі
свідками, оскільки з пояснень свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які перебувають у
дружніх стосунках з ОСОБА_2, у суді
вбачається, що ОСОБА_2 просив позивача
надати йому дублікат ключей від
квартири і при цьому ніяких особистих
речей при ньому для проживання у
квартирі не було.

Як пояснив у судовому засіданні
представник ОСББ "Союз-9" Душкін В.І., він
особисто при зустрічі ОСОБА_2 та ОСОБА_1
не був присутнім, про що між ними йшла
мова не знає, а тільки посвідчив
підписи осіб, які склали акт від 09.11.2012
року

В той же час, суд звертає увагу на ту
обставину, що вперше з приводу
отримання ключей від квартири ОСОБА_2
звернувся до ОСОБА_1 тільки 09.11.2012 року,
тобто більш ніж через рік після
скасування судом свідоцтва про його
право власності на квартиру і саме з
цього часу почав вносити плату за неї.
До 09.11.2012 року ОСОБА_2 квартирою не
цікавився та квартирну плату за неї не
сплачував.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім»ї
були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору судом.

Визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК
України, провадиться в судовому
порядку.

В пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України", зазначено,
що у справах про визнання наймача або
члена його сім»ї таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
(ст. 71 ЖК України), необхідно
з»ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
В разі їх поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім»ї, тощо) суд
може продовжити пропущений строк.

За таких обставин відповідача слід
визнати таким, що втратив право
користування спірним житлом, оскільки
він без поважних причин відсутній там
більше шести місяців.

Та обставина, що ОСОБА_2, згідно довідки
ТОВ "СТС" від 17.12.2013 року в період з 2007
року по 2013 рік включно регулярно
знаходився на роботі в Московській
області на фірмі "СТС", періодично
виїжджаючи на місце свого проживання
не може бути доказом поважності
відсутності ОСОБА_2 у спірній квартирі,
оскільки судом встановлено, що
останній взагалі в квартирі АДРЕСА_1 не
проживав і коли приїжджав з заробітків,
то знаходився за іншою адресою - у
власному житлі по АДРЕСА_3, де
знаходяться його особисті речі.

Відповідно до ст.3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»від 11
грудня 2003 року N 1382-IV, реєстрація це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі, судового
рішення про позбавлення права
власності на житлове приміщення,права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або померлою, свідоцтва про
смерть, тощо.

Таким чином, рішення суду у справі про
втрату права на житло одночасно є
підставою для зняття з реєстрації
відповідача ОСОБА_2 за вказаною
адресою.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61 ЦПК
України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, Законом
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та Краснолуцького міського відділу
Управління державної міграційної
служби України в Луганській області,
третя особа Об"єднання співвласників
багатоквартирних будинків "Союз", про
визнання особи такою, що втратила право
на житло та зняття з реєстрації
задовольнити.

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Зобов"язати Краснолуцький
міський відділ Управління державної
міграційної служби України в
Луганській області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за адресою
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні квартирою та вселення
відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Луганської області через суд першої
інстанції.

Головуючий Суддя

Г.Л.Ковальчук