У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 10 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Ужгородської міської ради, Управління
держземагенства в Ужгородському
районі, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визнання недійсним рішення, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, визнання
недійсними державних актів на право
власності на землю,

в с т а н о в и в :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Ужгородської міської
ради, Управління держземагенства в
Ужгородському районі, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила: визнати
недійсним рішення виконавчого
комітету Ужгородської міської ради
народних депутатів від 30 червня
1995 року в частині надання ОСОБА_5
земельної ділянки загальною площею 0,1
га АДРЕСА_1; визнати недійсним
державний акт про право власності на
землю виданий Ужгородською міською
радою народних депутатів 11 липня 1995
року; визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
державним нотаріусом Ластівка А.В. 15
листопада 2005 року по спадковій справі;
визнати недійсним державний акт про
право власності на землю виданий
відділом держкомзему у м. Ужгороді 14
жовтня 2009 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що в червні
1991 року на підставі договору,
укладеного з виконавчим комітетом
Ужгородської міської ради, отримала в
безстрокове користування земельну
ділянку для будівництва житлового
будинку АДРЕСА_1. Після погодження
технічної документації та отримання
дозволу на будівництва, почала
будівництво будинку. В 2012 році,
звернувшись до уповноважених органів з
метою зареєструвати право власності на
будинок, отримала відмову, оскільки
земельна ділянка належить іншій особі.
Стверджувала що тільки 30 червня 1995 року
дізналася про те, що вищевказана
земельна ділянка належить ОСОБА_5
Вказану земельну ділянку за померлим
ОСОБА_5 успадкував його син ОСОБА_8 та
отримав на неї державний акт. В липні 2012
року ОСОБА_8 помер.

Позивач вважає порушеним своє право на
користування земельною ділянкою,
оскільки така зареєстрована за ОСОБА_8,
тому вона позбавлена можливості
оформити право власності на збудований
житловий будинок.

Рішенням Ужгородського міскрайонного
суду Закарпатської області від 30
вересня 2013 року позов задоволено.

Визнано недійсним рішення виконавчого
комітету Ужгородської міської ради
народних депутатів від 30 червня 1995 року
в частині надання ОСОБА_5 земельної
ділянки, загальною площею 0,1 га по
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
виданий Ужгородською міською радою
народних депутатів 11 липня 1995 року.

Визнано недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
виданий відділом держкомзему в м.
Ужгороді 14 жовтня 2009 року.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 10 квітня
2014 року, рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржуване судове
рішення апеляційного суду та направити
справу на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваного рішення суду
апеляційної інстанції та доданих до
касаційної скарги матеріалів
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності оскаржуваного
рішення суду апеляційної інстанції.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_2
до Ужгородської міської ради,
Управління держземагенства в
Ужгородському районі, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним
рішення, визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
визнання недійсними державних актів на
право власності на землю відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук