Справа № 653/397/14-ц
Провадження № 2/653/256/14
РІШЕННЯ

іменем України

"10" січня 2014 р.

Генічеський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого судді
Хоменко В.Г.

при секретарі
Кідалові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Генічеську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, в якій з урахуванням
збільшених позовних вимог просив
стягнути з відповідача заборгованість
по сплаті аліментів у сумі 10 427,44 грн.;
стягнути з відповідача неустойку (пеню)
у сумі 85635,39 грн.; завдану моральну шкоду
у сумі 10 427,44грн.; стягнути з відповідача
на користь позивача аліменти у розмірі
? частини його заробітку щомісячно
починаючи з дня подання заяви по час
його одужання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі виконавчого листа від 06.08.1999
року виданого Генічеським районним
судом Херсонської області по справі
№2-765/99 з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на
неповнолітнього сина ОСОБА_1, в розмірі
? частки заробітку. Проте, відповідач
ухиляється від сплати аліментів, у
зв'язку з чим згідно довідки ВДВС
Калінінського РУЮ у м. Донецьку, за
боржником рахується заборгованість у
сумі 10 427, 44 грн. Просив стягнути з
відповідача вказану суму
заборгованості, та пеню за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за період з червня 2001 року по
17.02.2007р. у сумі 85635,39 грн., та спричинену
моральну шкоду у сумі 10427,44грн. Крім
того, позивач просив стягнути на його
користь з відповідача аліменти у
розмірі ? частини заробітку, оскільки
позивач ніде не працює, а отримувана
ним пенсія у розмірі 900 грн., не здатна
забезпечити його самі необхідні
потреби.

У судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги з підстав
викладених у позовній заяві, просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечив, зазначивши, що дійсно
станом на час подання позову існувала
заборгованість зі сплати аліментів.
Проте, на даний час ним в повному обсязі
сплачену всю суму заборгованості. Крім
того, зазначив, що розрахунок позивачем
пені не ґрунтується на вимогах закону.
Просив у задоволенні позову відмовити,
оскільки вважає, що свій обов'язок по
утриманню ОСОБА_1 він виконав у повному
обсязі, та враховуючи, що в нього на
утриманні перебуває неповнолітня
дитина, він не має матеріальної
можливості продовжувати сплачувати
аліменти у розмірі ? частин від доходу
для утримання непрацюючого позивача.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, приходить
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі виконавчого листа від 06.08.1999
року виданого Генічеським районним
судом Херсонської області по справі
№2-765/99, ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати
аліменти ОСОБА_3 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частин усіх
видів заробітку.

28 грудня 2007 року державним виконавцем
ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку
Володіною О.В. було винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження по виконанню
вищевказаного виконавчого листа, у
зв'язку з закінченням строку для
виконання даного виду стягнення. Також
державним виконавцем видано довідку
про заборгованість по аліментам від
28.12.2007 р. за №13-27, згідно якої за
боржником ОСОБА_2 рахується
заборгованість зі сплати аліментів з
червня 2001 року по 17.02.2007р. у сумі 10 427,44
грн. Наявність такої заборгованості
стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку виниклим
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень в частині
стягнення аліментів покладається на
державну виконавчу службу, а порядок
стягнення аліментів передбачено ст. 74
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої суд
вирішує питання заборгованості лише у
разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості. Інакше це суперечитиме
законодавчо встановленій
обов'язковості судових рішень.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_2 у період з
вересня 2009 р. по листопад 2013 р. сплачено
аліменти на користь ОСОБА_1, у розмірі
14297, 47 грн., що підтверджується довідкою
№79 від 19.12.2013р. виданою ТОВ «Веллекс»,
на якому працює боржник.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що в частині стягнення
заборгованості по виплаті аліментів у
розмірі 10427,44 грн. позов не підлягатиме
задоволенню.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу
України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК
України, суд повинен встановити факт
заборгованості за аліментами й
наявність чи відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішення суду, у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання про
наявність чи відсутність у одержувача
аліментів права на стягнення
неустойки.

Оскільки факт наявності
заборгованості зі сплати аліментів,
станом на час подання позову
встановлено, та відповідачем не
спростовано вини щодо її виникнення,
тому позивач має право на стягнення
пені за прострочення сплати аліментів.

Проте розрахунки позивача, за якими
неустойка за період з червня 2001 р. по
17.02.2007р. визначена в сумі 85635,39 грн., є
неприйнятними, оскільки вони не
відповідають вимогам ст. 196 СК України.

Згідно з положеннями СК України
аліменти призначаються та
виплачуються щомісяця, тому пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилося стягнення аліментів. За
нормами закону сума заборгованості зі
сплати аліментів за попередні місяці
не додається за наступні, а кількість
днів прострочення обчислюється
виходячи з того, скільки днів
прострочено до сплати певної суми
заборгованості.

Таким чином, неустойка за прострочку
сплати аліментів за пред'явлений
позивачем період складає 3173, 35 грн. (за
червень 2001р. - 11,2грн.; липень 2001р. -
22,94грн., серпень 2001р. -22,94грн., вересень
2001р. - 22,2грн., жовтень 2001 р. - 22,94грн.,
листопад 2001р. - 22,2 грн., грудень 2001р. -
22,94грн., січень 2002р. - 22,94грн., лютий 2002р. -
20,72грн., березень 2002р. - 30,38грн., квітень
2002р. 29,4 грн., травень 2002р. - 30,38 грн.,
червень 2002р. - 29,4 грн., липень 2002 р. -
30,38грн., серпень 2002 р. - 30,38грн., вересень
2002р. - 29,4 грн., жовтень 2002 р. - 27,59грн.,
листопад 2002 р. - 26,7 грн., грудень 2002 р. -
27,59грн., січень 2003р. - 32,55грн., лютий 2003р. -
29,4 грн., березень 2003р. - 32,55 грн., квітень
2003 р. - 31,5 грн., травень 2003р. - 32,55 грн.,
червень 2003 р. - 31,5 грн., липень 2003 р. - 38,13
грн., серпень 2003 р. - 38,13 грн., вересень
2003р. - 36,9 грн., жовтень 2003р. - 38,13 грн.,
листопад 2003 р. - 36,9 грн., грудень 2003р. - 38,13
грн., січень 2004р. - 49,6 грн., лютий 2004р. - 46,4
грн., березень 2004р. - 49,6 грн., квітень 2004р.
- 48 грн., травень 2004р. - 49,6 грн., червень
2004р. - 42,9 грн., липень 2004 р. - 44,33 грн.,
серпень 2004 р. - 44,33 грн., вересень 2004 р. -
42,9 грн., жовтень 2004р. - 44,33 грн., листопад
2004 - 42,9 грн., грудень 2004р. - 44,33 грн.,січень
2005р. - 44,95 грн., лютий 2005р. - 40,6 грн.,
березень 2005 р. - 51,46 грн., квітень 2005р. - 49,8
грн., травень 2005р. - 51,46 грн., червень 2005 р.
- 49,8 грн., липень 2005р. - 51,46 грн., серпень
2005р. - 51,46 грн., вересень 2005р. - 61,2 грн.,
жовтень 2005р. - 63,24 грн., листопад 2005 р. - 61,2
грн., грудень 2005 р. - 63,24 грн., січень 2006р. -
70,37грн., лютий 2006р. - 63,56 грн., березень
2006р. - 70,37грн., квітень 2006р. - 68,1 грн.,
травень 2006р. - 85,25 грн., червень 2006р. - 82,5
грн., липень 2006р. - 85,25 грн., серпень 2006р. -
85,25 грн., вересень 2006р. - 82,5 грн., жовтень
2006р. - 85,25 грн., грудень 2006р. - 85,25 грн.,
січень 2007р. - 88,97 грн., лютий 2007р. - 50,15
грн.)

Враховуючи той факт, що відповідачем
згідно довідки від 19.12.2013р. за №79
виданої ТОВ «Веллекс», надмірно
сплачено аліменти на суму 3870,03 грн., що
повністю покриває суму нарахованої
пені у сумі 3173,35 грн., а тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення пені не
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди у розмірі 10
427,44 грн., то вказані позовні вимоги
також не підлягають задоволенню,
оскільки діючим законодавством не
передбачено стягнення моральної
шкоди за заборгованість та неустойку
по сплаті аліментів.

Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дітей, які
потребують матеріальної допомоги,
якщо вони можуть таку матеріальну
допомогу надавати.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування і подання доказів регулює
ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Враховуючи те, що позивач жодним чином
не обґрунтував заявлені позовні вимоги
щодо стягнення на його користь ?
розміру аліментів з ОСОБА_2, а саме: не
надано доказів розміру отриманих ним
соціальних виплат, розрахунку витрат
на лікування та інші побутові потреби,
відсутність можливості
працевлаштування, а відповідач в свою
чергу надав довідку про склад сім'ї,
наявність на утриманні малолітньої
дитини, розмір середньомісячного
доходу згідно довідки від 13 листопада
2013 року, тому суд приходить до висновку,
що у відповідача відсутня можливість
надавати матеріальну допомогу
позивачу, у зв'язку з чим позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача ?
частини його заробітку на утримання
повнолітнього непрацездатного сина
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 196,198 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 10,60,212-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської через
Генічеський районний суд Херсонської
області протягом 10 (десяти) днів з дня
його проголошення.

Суддя: В. Г. Хоменко