Справа № 344/871/13- ц
Провадження № 2/344/96/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі:

головуючого- судді
Островського Л.Є.

секретаря Федорак
Я.С.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні
вимоги позивачка мотивує тим, що вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем по справі. 06.12.2006 року шлюб
між ними розірвано. Від спільного
подружнього життя в них народилась
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше
п'яти років вони з відповідачем
проживають окремо. На даний час дитина
перебуває на її утриманні. Де
відповідач працює їй невідомо,
матеріальної допомоги на утримання
дитини в добровільному порядку їй не
надає. Тому просить суд стягувати з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітньої дитини в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали, просили
суд позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та
представник відповідача позовні
вимоги не визнали. Вважають позов
безпідставним, необгрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягають, а
тому просили відмовити у задоволенні
позовних вимоги. Окрім того, відповідач
у судовому засіданні стверджував, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не є його донькою, а
свідоцтво народження ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є сфальсифікованим. Від
проведення запропонованої йому
судово-біологічної (судово-генетичної)
експертизи відмовився. Крім того
зазначили, що при подачі позову про
розірвання шлюбу та в судовому
засіданні позивпчка стверджувала, що
дітей у них немає, хоча на той час вона
народила дитину. В подальшому позивач
та представник позивача у судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином повідомлявся про час судового
засідання.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
вивчивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх невизнаних
прав.

Із свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 від
15.04.2006 року виданого Відділом Рацсу
Івано-Франківського міського
управління юстиції вбачається, що
15.04.2006 року зареєстровано шлюб ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, про
що в книзі реєстрації шлюбів від 15.04.2006
року зроблено відповідний актовий
запис №468.

Відповідно до свідоцтва про народження
Серія НОМЕР_4 від 25.11.2006 року виданного
Відділом Рацсу Івано-Франківського
міського управління юстиції
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4, про що в
Книзі реєстрації народжень від 25.11.2006
року зроблено відповідний актовий
запис за №2336. Батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_3, а
матір'ю ОСОБА_2.

18.07.2012 року Відділом Рацсу
Івано-Франківського міського
управління юстиції повторно видано
Свідоцтво про народження ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Серія НОМЕР_5.

Із актового запису про народження №2336
від 25.11.2006 року вбачаєьбся, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 У графі
«Відомості про батька» зазначено, що
ним є - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Підставою
запису відомостей про батька є А/З про
шлюб №468 від 15.04.2006 р. скл. у відділі РАЦС
Івано-Франківського міського
управління юстиції.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 06.12.2006 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, який зареєстровано 15.04.2006 року у
відділі РАЦСу Івано-Франківського
міського управління юстиції, актовий
запис №468 розірвано.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу
України визначено, що батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними
повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батько
(-ки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу
України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька або в твердій
грошовій сумі і виплачується
щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу
України і роз'яснень, викладених в
пункті 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
"Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ відносно батьківства,
материнства і стягнення аліментів",
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

З урахуванням наведених положень та
доводів про те, що відповідач не має
постійного доходу, суд дійшов висновку,
що аліменти, які підлягають стягненню з
нього на користь позивачки на
утримання дитини слід визначити в
твердій грошовій сумі, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд
відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України враховує, що відповідачем не
надано суду доказів про його
матеріальне становище та стан здоров'я.
Проте, він є працездатною особою і
спроможний платити аліменти на
утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного
кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Суд відкидає твердження відповідача з
приводу того, що ОСОБА_4 не є його
донькою, оскільки суду не представлено
жодних письмових доказів на
підтвердження вказаної обставини,
окрім того у судовому засіданні
відмовився від проведення
запропонованої йому
судово-біологічної (судово-генетичної)
експертизи.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини слід
задовольнити частково, стягувати з
відповідача аліменти в її користь на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 23 серпня 2011 року.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 214,60
гривень судового збору в дохід держави.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного
кодексу України, ст. 1, 2, Закону України
"Про охорону дитинства", ст.ст. 3,27
Конвенції про права дитини, п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ відносно батьківства,
материнства і стягнення аліментів", ст.
11, 88 Цивільного процесуального кодексу
України, керуючись ст. ст. 213-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, аліменти в користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на
утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій
сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 23.08.2011
року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1 - в спеціальний фонд Державного
бюджету України з зарахуванням на
рахунок 0002, отримувач коштів УДК у
м. Івано-Франківську, код за , банк отримувача ГУДК України в
Івано-Франківській області, код банку
отримувача (МФО) 836014, код класифікації
доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду
02891693 - 214 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.Є.
Островський