Справа № 203/6459/13-ц
Провадження № 2/0203/197/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Науменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю
торговельно-виробничого підприємства
"ДЕЛШ", ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про визнання договору
недійсним,

у с т а н о в и в:

01 жовтня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ТОВ ТВП "ДЕЛШ", ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору
недійсним. Позовні вимоги були
обґрунтовані тим, що 01.03.2008 р. між
позивачем та ОСОБА_4 було укладено
договір позики, за яким останній
отримав грошові кошти у сумі 200 000,00 грн.
На забезпечення укладеного правочину
між позивачем та ТОВ ТВП "ДЕЛШ" було
укладено договір поруки, згідно з яким
останнє зобов'язалося солідарно із
ОСОБА_5 відповідати за належне
виконання зобов'язань з повернення
коштів. Договором поруки було
передбачено, що протягом дії договору
позики поручитель не має права без
попередньої згоди позикодавця
відчужувати належне йому майно. Між
тим, позивач дізнався, що ТОВ ТВП "ДЕЛШ"
за договором від 20.08.2008 р. продало
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належне йому нерухоме
майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Викладені обставини стали причиною
звернення позивача до суду з позовом
про визнання договору від 20.08.2008 р.
недійсним, скасування реєстрації права
власності на спірне майно за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, поновлення відповідного запису
у реєстрі про право власності ТОВ ТВП
"ДЕЛШ" (а.с.а.с. 1 - 3).

02 грудня 2013 року суд своєю ухвалою
залучив до участі у справі в якості
третьої ОСОБА_4

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, а ОСОБА_2,
представник ОСОБА_3 - заперечували
проти його задоволення. Крім того,
представником ОСОБА_3 було подано заяву
про застосування правил позовної
давності.

Представник третьої особи не
заперечував проти позову.

Представник ТОВ ТВП "ДЕЛШ" до суду не
з'явився, був повідомлений належним
чином.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, третьої особи,
ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та третя
особа доводяться одне одному рідними
братами, є учасниками ТОВ ТВП "ДЕЛШ"
(розмір внеску до статутного капіталу
кожного учасника складає 50 %). При цьому
третя особа займає посаду директора
ТОВ ТВП "ДЕЛШ" (а.с.а.с. 39 - 41, 67 - 70).

01 березня 2008 року між позивачем та
третьою особою було укладено договір
позики, за яким останній отримав
грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. За
укладеним договором позичальник
зобов'язується повернути кошти
протягом 10 днів від дня отримання
відповідної вимоги (а.с. 82).

На забезпечення укладеного договору
позики між позивачем та ТОВ ТВП "ДЕЛШ"
того ж дня було укладено договір
поруки, згідно з яким останнє
зобов'язалося солідарно із ОСОБА_5
відповідати за належне виконання
зобов'язань з повернення коштів.
Підпунктом 4.2.3 договору поруки було
передбачено, що протягом дії договору
позики поручитель не має права без
попередньої згоди позикодавця
відчужувати належне йому рухоме та
нерухоме майно (а.с. 9).

20 серпня 2008 року ТОВ ТВП "ДЕЛШ" за
договором купівлі-продажу продало
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належне йому нерухоме
майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.а.с. 10, 11).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі статтею 655 ЦК за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності зі статтею 657 ЦК
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Порядок нотаріального посвідчення
правочинів визначено Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 р. № 20/5 (далі - Інструкція).

Як вбачається з матеріалів справи,
оспорюваний договір було укладено з
додержанням нотаріальної форми та
вимог Інструкції. Викладені обставини
в їх сукупності свідчать про те, що, у
розумінні закону, оспорюваний договір
купівлі-продажу був укладений і не
містить формальних ознак недійсності.

За правилами частини 1 статті 215 ЦК
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6
статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК, на
яку посилається у заяві позивач, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Аналізуючи зміст приведених вище норм
та співвідношуючи його зі
встановленими судом обставинами,
матеріалами справи та поясненнями
учасників, суд доходить висновку про
те, що підстав вважати зміст договору
купівлі-продажу від 20.08.2008 р. таким, що
суперечить ЦК, іншим актам цивільного
законодавства тощо, не існує, а
позивачем та його представником не
було надано беззаперечних доказів на
користь протилежного.

Так, обґрунтовуючи твердження про
недійсність договору купівлі-продажу,
позивач послався на те, що, уклавши
такий договір, ТОВ ТВП "ДЕЛШ" порушило
умови підпункту 4.2.3 договору поруки
щодо заборони без попередньої згоди
позикодавця відчужувати належне йому
рухоме та нерухоме майно.

За своєю правовою природою підпункт 4.2.3
договору поруки має ознаки договору
застави (у тому числі, іпотеки), який
згідно з частинами 1, 2 статті 577 ЦК
підлягає нотаріальному посвідченню і
державній реєстрації. Відтак, оскільки
такі вимоги закону виконано не було,
підпункт 4.2.3 договору поруки у частині,
що стосується нерухомого майна, є
нікчемним (частина 2 статті 215 ЦК), отже
не підлягає виконанню сторонами.

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 169, 208,
209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до Товариства з
обмеженою відповідальністю
торговельно-виробничого підприємства
"ДЕЛШ", ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про визнання договору
недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК
України, і може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його постановлення. У разі якщо
рішення було постановлено за
відсутності особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 24
березня 2014 року.

Суддя
М.О. Католікян