Ухвала

іменем україни

26 лютого 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності,
поділ майна подружжя, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції, житлово-будівельний
кооператив «Шляховик», про усунення
перешкод в користуванні власністю та
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 3 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив
визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя; здійснити
поділ майна подружжя; виділити йому у
власність та визнати за ним право
власності на Ѕ частину зазначеної
квартири. На обґрунтування своїх
позовних вимог зазначав, що він з 1980
року перебував з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі та ними за
спільні кошти у 1984 році було повністю
сплачено пай за кооперативну квартиру
АДРЕСА_1, яка розташована в ЖБК
«Шляховик». З огляду на зазначене
вважає, що зазначена квартира є
спільною сумісною власністю подружжя.

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зустрічним позовом, в якому
зазначала, що ОСОБА_1 ніколи не
сплачував пайових внесків за квартиру
АДРЕСА_1. У зв'язку з чим, вона є єдиним
законним власником спірної квартири.
ОСОБА_1 без поважних причин не мешкає
тривалий час в цій квартирі, тому,
посилаючись на ст.72 ЖК України, ст. 405 ЦК
України просила визнати ОСОБА_1 таким,
що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 8 липня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено,
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, що є
підставою для скасування державної
реєстрації зазначеної особи за
вказаною адресою.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 3 грудня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволено частково, рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/11
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
10/11 частин квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1 та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2,
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також
врахувавши обставини справи, дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
та недоведеність позову ОСОБА_2

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 3 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова