Справа №271/44/14-ц
Провадження № 2/271/354/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
місто Макіївка

Червоногвардійський районний суд
міста Макіївка Донецької області у
складі

головуючий суддя

Заставенко М.О.

при секретарі

Бановій О.М.

за участю сторін:

представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_4, в інтересах якого на
підставі довіреності діє ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди
завданої у зв'язку із пошкодженням його
майна, мотивованою тим, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 мають у спільній сумісній
власності по 1/2 житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1. В травні 2010 року їй
стало відомо, що в житловому будинку
сталась пожежа. Причиною пожежи стало
необережне поводження з вогнем під час
паління в нетверезому стані, осіб які
мешкали в будинку з відома та згоди
відповідача. Будинок, частину якого
успадкував позивач після смерті
батька, був для нього единою згадкою
про батька, адже при житті батько з ним
майже не спілкувався. Коли позивач
дізнався про пожежу, що сталася у
спадковомому будинку, він зазнав
тяжких страждань, які проявлялися в
знаходження позивача в постійному
пригніченому стані, йому казалося що
він втратив дуже важливе для нього,
щось, що пов?язувало його з батьком.
Крім того, після оформлення документів
на спадщину, відповідач обманним
шляхом заволоділа правовстановлюючими
документами на його частку будинку та
не повертала їх аж до весни 2013 року.
Такі дії відповідача є протиправними
та такими, що суперечать закону, адже
відсутність документів ускладнювала
реалізаціюю права власності позивача
на частку успадкованого майна. Також
йому стало відомо, що за час
знаходження документів у відповідача,
вона неодноразово намагалася
розпорядитися будинком без його
відома. Враховуючи родинні зв?язки між
сторонами, позивач не звертався до
відповідних правоохоронних органів.
При цьому, за кожної зустрічі з
відповідачем, позивач намагався мирним
шляхом врегулювати суперечки, які
виникали між ними, однак відповідач не
мала такого бажання та наполягала на
тому, що він взагалі не має право на
отриману у спадок частину будинку,
намагаючись образити його
використовуючи нецензурни вислови на
його адресу. Такі дії відповідача
пригнічували позивача та його гідність
та також призвели до душевного
дисбалансу. Взагалі після всього, що
трапилося у позивача значно погіршився
стан здоров?я. Моральну шкоду завдану
йому відповідачем позивач оцінює у 15000
гривен.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, пославшись на
обставини та факти викладені у
позовній заяві, суду пояснила, що вона є
матірю позивача, спадщину син прийняв
неповнолітнім, після смерті батька, а
відповідач є матірю померлого та
бабкою позивача. Після прийняття
спадщини, будинок вона відвідувала
декілька разів, оскільки відповідачка
перешкоджала в користуванні будинком -
ключей не було. Відповідач забрала
правовстановлюючі документи, як тільки
вийшли від нотаріуса, та не повертала
до весни 2013 року. Будинок стояв
закритий, в ньому ніхто не проживав,
дозволу на вселення жильців її син не
надавав. В літку 2010 року їй
зателефонували сусіди та сказали, що в
будинку сталась пожежа. Коли вони з
сином приїхали, сусіди пояснили, що
останнім часом в будинку проживали
люди, які на їх запитання відповили, що
проживають з дозволу власниці- ОСОБА_6.
Такі показання свідки підтвердили
письмовими поясненнями наданими суду.
Причиною пожежи стало необережне
поводження з вогнем під час паління в
нетверезому стані, невідомої особи, що
загинула при пожежі. Оскільки особи
діями яких була завдана шкода майну
позивача, отримали можливість
проживати в будинку з дозволу
Відповідача, вважає, що шкода завдана
саме з її вини. Сам факт виявлення
згорілого будинку завдав позивачу
великого стресу, глибоких страждань та
хвилювань, позивач тривалий час
позбавлений можливості користуватися
своїм житлом у повному обсязі, що
вплинуло на погіршення здоров'я.
Просила суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги позивача не визнала та
пояснила, що перешкод в користуванні
будинком Позивачу ніколи не чинила,
документи на будинок не забирала,
будинок відвідувала два рази на рік - на
початку літа та в осени, через похилий
вік та поганий стан здоровя. Про те, що
в будинку жили люди дізналась після
пожежі від сусідів, дозволу на їх
вселення не надавала. В задоволенні
позову просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала та просила відмовити в їх
задоволенні. Суду пояснила, що
позивачем не доведено, що пожежа у
будинку сталася з вини відповідача, а
розмір моральної шкоди не
обґрунтований та не підтверджений
належними і допустимими доказами.
Твердження позивача про знаходження
документів на будинок у відповідача до
2013 року, що ускладнювало його
реалізаціюю права власності на частку
успадкованого майна, що спричинило
моральної шкоди позивачу є надуманими,
оскільки у грудні 2010 року, позивач
звертався до Пролетарського суду з
позовом про розподіл будинку у натурі з
відповідними правовстановлюючими
документами на будинок. В задоволенні
позову присла відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до свідоцтва про право
на спадщину за законом від 03.10.2008р.,
зареєстрованого в реєстрі за № 3-1688 та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, ОСОБА_4, є власником
1/2 частини житлового будинку з житловою
прибудовою АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Згідно заочного рішення
Пролетарського районного суду
м.Донецька від 03.12.2010р., ухваленого по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про віділення майна в натурі,
припинено право спільної часткової
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2. ОСОБА_4
виділено в натурі частку із садибного
(індивідуального) житлового будинку
АДРЕСА_1, що складається з тамбуру,
кухні, столової та кімнат № 4, 5, 6, 7, 8, у
вигляді кімнати № 6 та кімнати № 7 -
загальною площею 20,5 кв.м. ОСОБА_2
виділено в натурі частку із садибного
(індивідуального) житлового будинку
АДРЕСА_1, що складається з тамбуру,
кухні, столової та кімнат № 4, 5, 6, 7, 8 у
вигляді кімнати № 4, 5, 8 - загальною
площею 24,7 кв.м. (а.с.31-32).

Відповідно до листа Головного
управління ДСНС України у Донецькій
області Державної служби України з
надзвичайних ситуацій від 08.10.2013р. №
12/08/Ф-46 на письмовий запит стосовно
виникнення пожежі, яка сталася 01.05.2010р.
в житловому будинку за адресою:
АДРЕСА_1, найбільш ймовірною причиною
пожежі, згідно висновку старшого
інспектора СДПЧ-5 Донецького міського
управління ГУ МНС України в Донецькій
області стало «необережне поводження з
вогнем під час паління у нетверезому
стані громадянина ОСОБА_8.», який
загинув внаслідок пожежі (а.с.17).

Постановою Пролетарського РВ ДГУ ГУМВС
України в Донецькій області від 11.06.2010р.
в порушенні кримінальної справи по
факту навмисного знищення майна або
пошкодження майна невідомим чоловіком
відмовлено за відсутністю події
злочину та встановлено що до
Пролетарського РВ ДГУ ГУМВС України в
Донецькій області надійшло
повідомлення про те, що за адресою:
АДРЕСА_1 сталася пожежа будинку. При
опитуванні свідків було встановлено,
що за зазначеною адресою знаходиться
заброшений будинок, в якому останній
час проживав чоловік на ім?я ОСОБА_8,
який зловживав спиртними напоями
(а.с.16).

Відповідно до ст.151 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України,
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 3) ч. 2 цієї статті моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 58 ч. ч. 1, 3 ЦПК
України, належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що не
стосуються предмета доказування. Ст. 69
ч. 2 ЦПК України передбачає, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом встановлено, що жодних належних
та допустимих доказів того, що пожежа
сталась з вини Відповідача суду не
надано.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача, про те, що відповідач
перешкоджав в позивачу в користуванні
майном, шляхом утримання у себе
правовстановчих документів, оскільки,
ця обставина спростовується рішенням
Пролетарського районного суду
м.Донецька від 03.12.2010р., яким
встановлено, що відповідач в судовому
засіданні не був присутнім, а свідоцтво
про право на спадщину за законом,
відповідно до якого ОСОБА_4 є
спадкоємцем 1/2 частини майна померлого
ОСОБА_9, яке складається з житлового
будинку з житловою прибудовою під
АДРЕСА_1 було досліджено в судовому
засіданні, тобто було надано позивачем.

Надані позивачем письмові пояснення
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, з приводу того, що в
будинку, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1 невідомі особи проживали з
дозволу відповідача, суд вважає не
допустимим доказом, оскільки добуті в
порядку, що не відповідають вимогам
закону, щодо допиту свідків.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК
України ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Червоногвардійський
районний суд міста Макіївки протягом
десяти днів в з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
М.О.
Заставенко