У х в а л а

31 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,розглянувши заяву ОСОБА_6,
яка діє через представника ОСОБА_7, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
третя особа - ОСОБА_8, про припинення
договору поруки,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
третя особа - ОСОБА_8, про припинення
договору поруки.

Заочним рішенням Трускавецького
міського суду Львівської області
від 13 серпня 2012 року позов ОСОБА_6
задоволено. Визнано припиненим договір
поруки, укладений між нею, ОСОБА_8 та
АКБ «Укрсоцбанк» з 31 травня 2009
року. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 28 травня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
позовну заяву залишено без розгляду на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України,
оскільки між сторонами укладено
договір про передачу спору на
вирішення до третейського суду і від
відповідача до початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами надійшло заперечення проти
вирішення спору в суді.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за скаргою представника
ОСОБА_6 на вказану ухвалу апеляційного
суду.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_6 про перегляд
вказаної ухвали суду касаційної
інстанції на підставі неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм права,
а саме те, що до спірних правовідносин
не застосовано положення ч. 4 ст. 559
Цивільного кодексу України та
помилково застосовано положення п. 6 ч. 1
ст. 207 Цивільного процесуального
кодексу України, що призвело до
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року, від 05
червня 2012 року, від 29 січня 2014 року,
від 27 листопада 2013 року, від 04 липня
2012 року, від 18 грудня 2013 року, від 25
вересня 2013 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 7 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» (далі - постанова)
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Зі змісту доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року,
від 27 листопада 2013 року і від 18 грудня
2013 року вбачається, що судом касаційної
інстанції скасовано рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд, тобто остаточного
вирішення спору судом касаційної
інстанції не відбулося, тому на вказані
ухвали не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Крім того, з ухвали суду касаційної
інстанції, про перегляд якої подано
заяву, вбачається, що суд погодився з
висновком апеляційного суду про
залишення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України позовної заяви без розгляду,
оскільки між сторонами укладено
договір про передачу спору на
вирішення до третейського суду і від
відповідача до початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами надійшло заперечення проти
вирішення спору в суді. Таким чином, суд
касаційної інстанції, постановляючи
ухвалу, про перегляд якої подано заяву,
погодився із застосуванням
апеляційним судом норм процесуального
права. Таким чином, ухвала, про перегляд
якої подано заяву, постановлена з
процесуальних питань.

У п. 5 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що неоднакове
застосування норм процесуального
права не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_8, про
припинення договору поруки до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О.
Писана