Номер провадження 22-ц/775/1960/2014
Головуючий в 1 інстанції Чернобай А.О.
Доповідач Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 21 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання майна спільного
сумісною власністю подружжя та поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 21 січня 2014 року
задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання майна спільного
сумісною власністю подружжя та поділ
спільного майна подружжя.

Визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право
власності по ? частки трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1 та стягнуто на
користь позивача судовий збір у
розмірі 330 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 60 СК
України важливою умовою належності
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності майна,
набутого подружжям за час шлюбу, а саме,
те, що один з них не мав поважної
причини самостійного заробітку, але у
позивача відсутні поважні причини, за
якими він не працював під час шлюбу, на
той час коли відповідачкою була
придбана спірна квартира, та не мав
самостійного заробітку. Зазначені
факти дають підставу відступити судом
від принципу рівності часток подружжя,
що передбачено ст. 70 СК України та
визнати за відповідачкою право
особистої власності. Просила рішення
суду скасувати та винести нове рішення.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання
не з'явився про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав до суду заяву з проханням
розглянути справу без його участі. При
розгляді справи бере участь його
представник ОСОБА_5, яка у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечувала, просила відхилити
апеляційну скаргу та залишити рішення
суду без змін.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явилася про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, при розгляді справи бере участь
її представник ОСОБА_4, який у судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач та відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі з 05.03.2005 року по
11.07.2011 року. Рішенням Краматорського
міського суду від 11.07.2011 року, яке
набрало законної сили 22.07.2011 року шлюб
між сторонами було розірвано (а.с. 5-6).

Від цього шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей - сина, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13-14).

20 березня 2006 року між відповідачкою
ОСОБА_2 та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 було
укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до якого ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 продали, а ОСОБА_2 придбала
квартиру АДРЕСА_1 за 32825 грн., з яких 7 825
грн. були сплачені покупцем продавцям
до підписання цього договору, а решту
суми 25 000 грн. покупець ОСОБА_2
зобов'язалась сплатити продавцям до
21.03.2006 року. (а.с. 28).

20 березня 2006 року відповідачка ОСОБА_2
уклала з Акціонерним комерційним
банком «Райффайзенанк Україна»
кредитний договір на суму 25000 грн. на
купівлю нерухомого майна, а саме:
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 30).

Згідно довідки БТІ м. Краматорська
право власності на квартиру АДРЕСА_1
було зареєстровано в КП БТІ 25.04.2006 року
за реєстр. № 4521 - П за ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченому
20.03.2006 року

(реєстр. № 1308) приватним нотаріусом
Краматорського міського нотаріального
округу (а.с. 47).

Відповідно до ч. З ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Отже, за загальним правилом
майно, придбане подружжям у кредит, є
спільною власністю чоловіка та
дружини. Також ст. 70 СК України
передбачено, що в разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 65 СК України, договір
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї. Це означає, що дружина
та чоловік незалежно від припинення
шлюбу мають рівні права та обов'язки
щодо спільно нажитого у шлюбі майна,
оскільки розірвання шлюбу не звільняє
подружжя від зобов'язань за кредитом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня
2007 року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Таким чином, у результаті придбання
подружжям квартири в кредит боргові
зобов'язання перед позикодавцем несуть
як чоловік, так і дружина, а не тільки
той із подружжя, хто підписав кредитний
договір.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
дотримуючись визначених наведеною
вище нормою матеріального права вимог,
а також, вимог статей 214, 215 ЦПК України
належним чином перевірив пояснення
сторін, у достатньому обсязі
визначився з наявністю чи відсутністю
обставин, на які вони посилались,
вмотивував свій висновок про
необхідність поділу майна подружжя
саме у рівних частках, дав оцінку
обставинам справи та поясненням сторін
у їх сукупності. При цьому, суд взяв до
уваги час з якого укладений шлюб та
придбана квартира, час перебування у
шлюбі, з'ясовано джерело придбання
квартири і участь кожного з подружжя в
утриманні сім'ї та наявність обставин,
які б зумовили необхідність відійти
від принципу рівності часток подружжя
у їх спільному майні.

Враховуючи викладене та юридичну
природу спірних правовідносин, під час
вирішення питання, суд повно встановив
всі обставини, якими обґрунтовувались
вимоги й заперечення сторін.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів, які
були досліджені судом першої
інстанції, проте переконливих доказів,
які б спростовували висновки суду,
апелянтом не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої
інстанції встановив права і обов`язки
сторін, що брали участь у справі,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: