Провадження № 2/267/169/14
Справа № 267/5940/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року Гірницький районний
суд міста Макіївки Донецької області

у складі :
головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при
секретарі - Хорхордіної О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Макіївки
справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного
підприємства (ПП) «Едельвейс Ніка»
міста Нікополь Дніпропетровської
області, де третя особа ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди у зв'язку зі смертю
особи внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

в с т а
н о в и в :

13 серпня 2013 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом до відповідача ПП «Едельвейс
Ніка» м. Нікополь, як до володільця
джерела підвищеної небезпеки, що на
підставі договору оренди володів
транспортним засобом - автомобілем
«ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_4,
яким 21 жовтня 2009 року керував водій
ОСОБА_2, перебуваючи у трудових
відносинах з відповідачем, та
рухаючись по проспекту Генерала
Данилова в Гірницькому районі міста
Макіївки здійснив наїзд на пішохода -
ОСОБА_3- матір позивача, якій було
спричинено тяжкі тілесні ушкодження,
внаслідок чого вона померла. Із-за
смерті матері позивачу спричинена
матеріальна та моральна шкода, яку він
просить стягнути з відповідача,
обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст.
1166,1167,1187 ЦК України,що відповідач на
відповідній правовій підставі володів
вказаним транспортним засобом (
договір оренди № 26 від 04.04.2009 року ) і з
яким в трудових відносинах перебував
водій ОСОБА_2, який під час ДТП керував
службовим автомобілем «ВАЗ-2109»
реєстраційний номер НОМЕР_4 на підставі
подорожнього листа, внаслідок чого
відповідальність за завдану шкоду має
нести відповідач, незважаючи на те, що
постановою слідчого від 16.11.2012 року
була закрита кримінальна справа за
фактом вказаної ДТП з участю водія
ОСОБА_2 у зв'язку з недоведеністю його
вини, що не звільняє відповідача від
цивільно-правової відповідальності. З
ПП «Едельвейс Ніка» позивач просить
стягнути матеріальну шкоду, яка
полягає у понесених ним розходах по
оплаті двох експертиз по кримінальній
справі на суму 413,64 гривень та затратами
на поховання матері, які становлять 1166
гривень, та моральну шкоду, яку він
зазнав внаслідок смерті його матері,
яку він оцінює в 100 000 гривень.

Позивач в судове
засідання не з'явився, просив справу
розглядати у його відсутності,
повністю підтримав позовні вимоги, які
просив задовольнити.(а.с.69)

Відповідач -
представник ПП «Едельвейс Ніка» міста
Нікополь Дніпропетровської області, в
судове засідання не з'явився.
Відповідно до ст. 132 ЦПК України
повноважний представник ПП «Едельвейс
Ніка»- директор ОСОБА_4 був допитаний у
порядку судового доручення
Нікопольським міськрайонним судом
Дніпропетровської області 27 грудня 2013
року та не виявив бажання приймати
безпосередньо участь в судовому
засіданні при розгляді вказаної
справи, надавши свої заперечення та
копії документів. ( а.с. 33 )

Згідно протоколу
судового засідання від 27 грудня 2013 року
ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнав, так як
він надав докази, що автомобіль «ВАЗ
2109» реєстраційний номер НОМЕР_4 03.06.2009
року у зв'язку з розслідуванням
кримінальної справи № 32091647
робітниками МВ УМВС був у нього
вилучений як речовий доказ. На підставі
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська автомобіль «ВАЗ
2109» реєстраційний номер НОМЕР_4 був
переданий у володіння та користування
ГУМВС України в Дніпропетровській
області, у зв'язку з чим під час ДТП
21.10.2009 року ОСОБА_2 не міг бути за кермом
цього автомобілю. ОСОБА_2 в нього на
підприємстві водієм ніколи не
працював, він працював начальником
дільниці, але всі документи по ПП
«Едельвейс Ніка» в нього були
викрадені, тому він не може їх надати.
Договору оренди вказаного автомобілю в
нього немає, цей автомобіль в оренді не
перебував. ( а.с. 33-34 )

Третя особа - ОСОБА_2 на
неодноразові виклики до суду, не
з'явився в судове засідання, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
телефонограмою за наданим ним
телефоном мобільного зв'язку.

Суд, дослідивши надані
докази та матеріали кримінальної
справи № 81-12-03-1479 за 2012 рік ГУМВС
України в Донецькій області, приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи №
81-12-03-1479, досудовим слідством ГУ МВС
України в Донецькій області,
встановлено, що 21 жовтня 2009 року
приблизно о 6 годині 15 хвили в темну
пору доби, водій ОСОБА_2 керував на
підставі путьового листа 015790 технічно
справним автомобілем марки «ВАЗ 2109»
реєстраційний номер НОМЕР_4, що
належить згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5 ОСОБА_5, який знаходився на
підставі договору № 26 від 04 квітня 2009
року в оренді на ПП «Едельвейс Ніка»
міста Нікополь, здійснював рух по лівій
смузі проїзної частини проспекту
Генерала Данилова в Гірницькому районі
міста Макіївки Донецької області з
боку мікрорайону «Зелений» в сторону
центру міста Макіївки.

Під час руху по вказаному проспекту,
проїжджаючи дільницю і районі будинку
№ 31, водій ОСОБА_2 здійснив наїзд лівою
передньою частиною кузова керованого
ним автомобілю «ВАЗ 2109» реєстраційний
номер НОМЕР_4 на пішохода ОСОБА_3, яка
пересікала проїзну частину вказаного
проспекту зліва направо відносно
напрямку руху вказаного автомобілю.

При цій дорожньо-транспортній пригоді
пішоходу ОСОБА_1 були спричинені
тілесні пошкодження, внаслідок яких
наступила її смерть.

20 жовтня 2011 року
відділом розслідування ДТП СВ ГУ МВС
України в Донецькій області за фактом
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ст. 286
ч.2 КК України.

Постановою старшого
слідчого відділу по розслідуванню ДТП
СВ ГУ МВС України в Донецькій області
ОСОБА_7 від 16 листопада 2012 року вказана
кримінальна справа, порушена за фактом
дорожньо-транспортної пригоди , яка
мала місто 21 жовтня 2009 року по
проспекту Генерала Данилова в
Гірницькому районі міста Макіївки
Донецької області з участю водія
ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3, внаслідок
якої остання була смертельно
травмована, закрито на підставі ст.6 ч.1
п.2 КПК України. ( а.с. 6-10 )

Позивач ОСОБА_1, як син
загиблої внаслідок вказаної ДТП
ОСОБА_3, померлої відповідно до копії
свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5
), ступінь їхнього споріднення
підтверджується копією свідоцтва про
народження позивача (а.с. 4 ), звернувся
до суду з позовом про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

За приписами ч.1 та ч.2
ст. 1187 ЦК України , джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утримання транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі ( право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо )
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
кого створює підвищену небезпеку.

У пункту 4 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
законодавства при вирішення спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», роз'яснено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166,1187 ЦК
України, шкода , завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи за
фактом вказаної ДТП було винесено
постанову про закриття справи на
підставі ст. 6 ч.1 п. 2 КПК України ( в
редакції 1960 року ), тобто за відсутністю
складу злочину.

Між тим, Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у своїй постанові № 4 від 01
березня 2013 року ( пункт 4 ) роз'яснив, що
відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова ( ухвала ) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

За матеріалами
дослідженої в суді кримінальної справи
№ 81-12-03-1479: протоколу огляду
дорожньо-транспортної пригоди від 21
жовтня 2009 року з фото таблицею до нього,
протоколу огляду транспортного засобу
«ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_4 ,
протоколу медичного огляду водія цього
транспортного засобу ОСОБА_2 від 21
жовтня 2009 року, наданих ОСОБА_2
документів - подорожного листа
службового легкового автомобілю,
Договору оренди цього автомобілю,
протоколів додаткового огляду місця
події, проведеними по справі
судово-медичною експертизою і актом
дослідження трупа ОСОБА_3,
автотехнічними експертизами та
комісійними автотехнічними і
транспортно-трасологічними
експертизами та іншими доказами у
справі, встановлено, що вказана
дорожньо-транспортна пригода сталася 21
жовтня 2009 року саме за участю водія
автомобілю «ВАЗ 2109» реєстраційний
номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 за вказаних
обставин і пішохода ОСОБА_3, причинний
зв'язок між смертю якої і отриманими
нею тілесними ушкодженнями внаслідок
наїзду на неї цього автомобілю, під
керуванням ОСОБА_2 підтверджений
судово-медичною експертизою у
кримінальній справі.

Крім того, встановлено,
що за копією свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5,
власником автомобілю марки «ВАЗ 2109» ,
реєстраційний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_5.

Згідно копії договору
№ 26 на оренду автомобіля від 04 квітня
2009 року, вказаний автомобіль був
переданий в оренду ПП «Едельвейс Ніка»
строком до 31.12.2010 року. ( а.с. 56 )

Відповідно до
подорожного листа № 015790 службового
легкового автомобіля «ВАЗ 2109»
реєстраційний номер НОМЕР_4, Приватним
підприємством «Едельвейс Ніка» цей
автомобіль був переданий для
користування водію ОСОБА_2 посвідчення
водія АВЛ № 736650, на період з 10 жовтня 2009
року по 31 жовтня 2009 року, час роботи
визначений з 5 години 30 хвилин і до 22
години. ( а.с. 55 )

Таким чином, під час
зазначеної ДТП ОСОБА_2 керував
вказаним автомобілем «ВАЗ 2109», що
належав на підставі договору оренди
відповідачу ПП «Едельвейс Ніка»,
перебуваючи з цим підприємством у
трудових відносинах.

Як зазначено у пункті 6
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування
законодавства при вирішення спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі ( право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо ) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання ,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Не вважається особою,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, і не несе
відповідальність за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових ( службових )
обов'язків на підставі трудового
договору ( контракту ) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо ) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута роботодавцем лише у
регресному порядку відповідно до
статті 1191 ЦК.

З огляду на викладене,
суд приходить до висновку, що позивачем
правомірно заявлені позовні вимоги
саме до відповідача - ПП «Едельвейс
Ніка» міста Нікополь, як до володільця
джерела підвищеної небезпеки, так як
транспортний засіб «ВАЗ2109»
реєстраційний номер НОМЕР_4 під час ДТП
знаходився в оренді на цьому
підприємстві, а водій цього
транспортного засобу ОСОБА_2 перебував
у трудових відносинах з ПП «Едельвейс
Ніка».

Факт перебування у
трудових відносинах ОСОБА_2 з ПП
«Едельвейс Ніка» не заперечував і
допитаний в порядку судового доручення
керівник цього підприємства ОСОБА_4,
який зауважив, що ОСОБА_2 працював не
водієм, а начальником дільниці, що у
розумінні дорожньо-транспортної
пригоди, коли він керував
автомобілем,маючи право на керування,
вважається , що він (ОСОБА_2 ) є водієм.

При цьому, доводи
керівника ПП «Едельвейс Ніка» ОСОБА_4,
що 21 жовтня 2009 року ОСОБА_2 не міг бути
за кермом автомобілю «ВАЗ 2109»
реєстраційний номер НОМЕР_4, так як на
підставі рішення Бабушкінського
районного суду Дніпропетровської
області цей автомобіль був переданий у
володіння та користування ГУ МВС
України в Дніпропетровській області,
не є слушними, оскільки спростовуються
матеріалами кримінальної справи №
81-12-03-1479, а також рішення Бабушкінського
районного суду Дніпропетровської
області, на яке посилається
представник відповідача, датоване 26
жовтня 2011 року, а зазначена
дорожньо-транспортна пригода мала
місце 21 жовтня 2009 року. Також в
матеріалах кримінальної справи
постановою старшого слідчого відділу
по розслідуванню ДТП СВ ГУ МВС України
в Донецькій області від 16 листопада 2012
року автомобіль марки «ВАЗ 2109»
реєстраційний номер НОМЕР_4 визнаний
речовим доказом по справі і переданий
на відповідальне зберігання ОСОБА_2,
про що свідчить його власноручна
розписка від 16 листопада 2012 року про
отримання вказаного автомобілю.

Щодо заявлених вимог
позивачем про відшкодування
матеріальної шкоди, яка полягає у
затратах , що він поніс на поховання
матері ОСОБА_3, ним наданий товарний чек
від 22 жовтня 2009 року на суму 1166 гривень,
копія якого долучена до справи ( а.с. 12 ),
у цій частині вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Щодо вимог позивача
про відшкодування йому понесених
затрат на проведення в межах
кримінальної справи двох висновків
експертного автотехнічного
дослідження : № 6269/18 від 20.01.2010 року і №
6400/18 від 18.01.2010 року на суму 229, 80 гривень
і 183,84 гривень відповідно, то ці витрати
не є прямими збитками від
дорожньо-транспортної пригоди і не
становлять матеріальної шкоди,
спричиненої саме джерелом підвищеної
небезпеки, оплата за цими експертними
дослідженнями за рахунками № 136 від
28.01.2010 року на суму 229,80 гривень і № 135
від 28.01.2010 року на суму 183,84 гривень
віднесена до судових витрат і ці
рахунки виставлені на СВ ДТП ГУ МВС
України в Донецькій області, де
проводилось досудове слідство.

Доказів того, що саме потерпілий у
справі ОСОБА_1 сплатив за цими
рахунками витрати на експертні
дослідження і на якій підставі не
надані суду.

За таких підстав,
вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому
відповідачем понесених ним під час
проведення досудового слідства витрат
на проведення експертних досліджень
на загальну суму 413 гривень64 копійки,
задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених
позивачем вимог про відшкодування
моральної шкоди, суд виходить з
приписів ст. 1167 ЦК України, що моральна
шкода, завдана фізичній або юридичні
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, які фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, які фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

З огляду на
вищевикладені обставини, суд приходить
до висновку, що позивач зазнав душевні
страждання у зв'язку зі смертю його
близького родича - матері, яка загинула
від отриманих тілесних ушкоджень при
дорожньо-транспортній пригоді.

Так, судом встановлено,
що внаслідок ДТП, що мала місце 21 жовтня
2009 року, при якому ОСОБА_3 було збито
автомобілем, під керуванням ОСОБА_2,
вона померла від отриманих тілесних
ушкоджень.

Відповідно до статті
3 Конституції України, людина, її життя
і здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Смерть матері
позивача, як рідної людини і близького
родича, завдала йому душевні
страждання та незворотні наслідки
передвчасної втрати матері.

Враховуючи характер
правопорушення, глибину душевних
страждань позивача, та вимоги
розумності і справедливості, суд
вважає за необхідне визначити грошову
суму відшкодування завданої моральної
шкоди позивачу у розмірі 50000 гривень, у
зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1
щодо відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню.

Таким чином,
аналізуючи всі докази у їх сукупності ,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення вимог ОСОБА_1 до
відповідача ПП «Едельвейс Ніка» і
стягнення на його користь завдану
шкоду, внаслідок смерті його матері від
дії джерела підвищеної небезпеки під
час ДТП, а саме : матеріальну шкоду у
розмірі 1166 гривень та моральну шкоду у
розмірі 50000 гривень.

Відповідно до приписів
статті 88 ЦПК України , якщо позивача на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Згідно Закону України
«Про судовий збір», та, виходячи з
установленого Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
місячному розміру мінімальної
заробітної плати станом на 01.12.2013 року (
1218 гривень ), враховуючи, що одночасно
заявлені вимоги майнового і
немайнового характеру, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача ПП
«Едельвейс Ніка» м. Нікополь судовий
збір у розмірі 487 гривень 20 копійок ( 243,60
грн. + 243, 60 грн. = 487,20 грн. ) на користь
держави.

На підставі
викладеного, Конституції України,

ст.ст.
15,16,23,1166,1167,1187 ЦК України,

керуючись ст.ст.
212-215 ЦПК України, суд

в и р і
ш и в :

Позов ОСОБА_1 до
Приватного підприємства (ПП)
«Едельвейс Ніка» міста Нікополь
Дніпропетровської області, де третя
особа ОСОБА_2, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди у
зв'язку зі смертю особи внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного
підприємства (ПП) «Едельвейс Ніка»
міста Нікополь Дніпропетровської
області на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду, пов'язану з похованням його
матері ОСОБА_3, у розмірі 1166 (одну
тисячу сто шістдесят шість ) гривень.

Стягнути з
Приватного підприємства (ПП)
«Едельвейс Ніка» міста Нікополь
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду, пов'язану зі
смертю його матері ОСОБА_3 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в
розмірі 50 000 ( п'ятдесят тисяч ) гривень.

У задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Приватного
підприємства (ПП) «Едельвейс Ніка»
міста Нікополь Дніпропетровської
області судовий збір на користь
держави у розмірі 487 гривень 20 копійок.

На рішення може бути
подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду Донецької області
через Гірницький районний суд міста
Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення або з дня отримання
копії рішення суду.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення суду, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: