Справа № 226/1275/14-ц
Справа № 2/226/580/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року Димитровський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Трифоновій І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до
Димитровської міської ради про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача
Димитровської міської ради про
визнання права власності, в
обґрунтування якого вказала, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся - ОСОБА_3,
яка постійно мешкала за адресою:
АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася
спадщина у вигляді житлової квартири
АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі
Договору купівлі-продажу,
зареєстрованого регіональною біржею
«Юго-Восток» 10.08.1999 року, реєстр 358 та
зареєстрованого у подальшому в БТІ м.
Димитров, про що в реєстрову книгу № 1
було внесено запис за реєстровим № 48
від 16.08.1999 року. Під час життя бабуся
мала намір подарувати вищевказану
квартиру їй, однак, при зверненні до
нотаріальної контори їй повідомили, що
так як договір купівлі-продажу
квартири не був посвідчений
нотаріально та укладався на біржі, то
цей договір є недійсним. У зв'язку з цим
її бабуся у літку 2013 року звернулась до
Димитровсього міського суду з позовом
про визнання угоди дійсною та визнання
за нею права власності на нерухоме
майно. 06.08.2013 року рішенням
Димитровського міського суду
Донецької області позовні вимоги
бабусі було задоволено у повному
обсязі, а саме: вищевказаний договір
купівлі-продажу квартири визнано
дійсним та визнано за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1. Однак за
життя бабуся не встигла зареєструвати
вищевказане рішення суду відповідно до
вимог діючого законодавства, так як
сильно хворіла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким
заповідала їй все своє майно, де б воно
не було і з чого б воно не складалось і
взагалі все те, що буде належати їй на
день смерті, та на що вона за законом
матиме право. Звернувшись до
приватного нотаріуса Димитровського
міського нотаріального округу з метою
отримати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на вищевказане
спадкове майно, було встановлено, що
правовстановлюючий документ, а саме
рішення суду не зареєстрований
відповідно до чинного законодавства. У
зв'язку з цим нотаріусом було
відмовлено у видачі Свідоцтва про
право на спадщину на вищевказану
квартиру та роз'яснено право на
звернення до суду та визнання за мною
права власності в судовому порядку.
Тому просить суд визнати за нею право
власності на спадкове майно у вигляді
житлової квартири, яка розташована у
АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання
не з'явилася, про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином,
надала заяву про розгляд справи у її
відсутність.

Представник відповідача до
судового засідання не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи у його відсутність, в якій
просить вирішити справу згідно діючого
законодавства.

Суд вважає, що в справі є достатньо
відомостей про права та обов'язки
сторін і немає необхідності
вислуховувати особисті пояснення осіб,
що не з'явилися до суду.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача та дослідивши
докази по справі, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвами про смерть (а.с. 17).

ОСОБА_3 на підставі Договору
купівлі-продажу, зареєстрованого
регіональною товарною біржею
«Юго-Восток» 10.08.1999 року та
зареєстрованого в БТІ м. Димитров
належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 15).
Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 06.08.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в
повному обсязі та визнано дійсним
договір купівлі-продажу квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
зареєстрований 10.08.1999 року на
Регіональній товарній біржі
«Юго-Восток» в місті Димитров,
реєстраційний № 358 (а.с.18).

Згідно заповіту від 19.04.2013 року, ОСОБА_3
заповіла усе майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалося ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно постанови приватного нотаріуса
Димитровського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 від 14.04.2014 року про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті померлої ОСОБА_3, у зв'язку з тим,
що спадкодавцем надано
правоустановчий документ на квартиру,
який не зареєстрований відповідно до
чинного законодавства (а.с. 22).

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями
за заповітом можуть бути фізичні особи,
які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином 17.11.2013 року після смерті
ОСОБА_3 відкрилася спадщина на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_1
Тому ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом
і має право на визнання права власності
на житлову квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У зв'язку з тим, що рішення
Димитровського міського суду від 06.08.2013
року не було зареєстровано відповідно
до вимог чинного законодавства і таким
чином спадщину у нотаріуса оформити не
можливо, враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що вимоги позивача підлягають
задоволенню і за ОСОБА_1 необхідно
визнати право власності на житлову
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст.392, 1223, 1241, 1261, 1267-1270 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209,
212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Димитровської міської
ради про визнання права власності
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на житлову квартиру, яка
розташована у АДРЕСА_1, яка залишилась
після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Рішення суду може
бути оскаржено в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Димитровський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І.Г.Перекупка