Справа №2-175/514/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у сел. Ювілейному цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди ,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про відшкодування шкоди
в якому просив ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідача на його користь
заподіяну моральну шкоду у розмірі 40000
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказав на те, що ОСОБА_2 працює
начальником КП «ЖЕК-1». У 2013 році ОСОБА_2
висловила своє незадоволення шляхом
подачі до суду позовної заяви (справа №
175/5222/13-ц), у зв'язку з тим, що на підставі
Закону України «Про звернення
громадян» він, ОСОБА_1 реалізовував
своє право на звернення з заявами,
скаргами до різних державних інстанцій
з приводу надання КП «ЖЕК-1»
комунальних послуг: прибирання
сходових клітин, прибирання
прибудинкової території, вивезення та
утилізація твердих побутових та
негабаритних відходів, технічне
обслуговування ліфтів, технічне
обслуговування внутрішньо будинкових
систем теплопостачання,
тепловідведення та зливної
каналізації, дератизація, дезінсекція;
обслуговування димовентиляційних;
підготовка до експлуатації в
осінньо-зимовий період; освітлення
місць загального користування, а також
оплати за надані комунальні послуги та
перерахунку за послуги, які мною, як
споживачем не отримані. Справа №
175/5222/13-ц по суті не розглядалась.
Вказав, що ОСОБА_2 незадоволена, тим, що
він протягом попередніх років
реалізовував свої права, відповідно до
ст. 40 Конституції України, згідно з якою
«Усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк». Зазначив,
що ОСОБА_2 у позовній заяві по справі №
175/5222/13-ц, зокрема, просила суд стягнути
з нього, ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі
30000 грн. та судовий збір. Після того, як
він дізнався, що відповідачка
звернулась до суду з позовом про захист
ділової репутації, спростування
недостовірної інформації, він
остаточно втратив спокій, постійно
перебуває у стресовому стані, разом з
тим він обурений несправедливим
відношенням до нього з боку ОСОБА_2, як
начальника КП «ЖЕК-1», яка на протязі
багатьох років порушує його права та
законні інтереси. У зв'язку з
вищезазначеними подіями загострилась
його давня хвороба серця. З 2008 року він
живе з кардіостимулятором. У зв'язку з
цим має інвалідність II групи. Строк
експлуатації кардіостимулятора 10
років, але він вийшов з ладу через 5
років, тому, що він постійно був
знервований із-за дій та бездіяльності
ОСОБА_2, як начальника КП «ЖЕК-1». На
проведення операції йому необхідно
сплатити кошти у сумі 33500 грн., однак
таких грошей він не має. На його думку,
хвороба загострилась саме з вини
ОСОБА_2 Безпідставні вимоги
відповідачки до нього стали причиною
погіршення його фізичного та
психічного стану та загострення
хвороби серця. Він отримав фізичний
біль та душевні страждання. Вважаю, що
ОСОБА_2 повинна компенсувати йому
моральну шкоду, яку він оцінює у сумі
40000 грн., у зв'язку з вищевикладеним
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити їх в повному обсязі,
посилаючись на обставини, зазначені в
позові.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_3 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши у судовому засіданні
пояснення сторін, повно і всебічно
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого майнового права та інтересу і
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є відшкодування
моральної шкоди.

У відповідності до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

В поданому позові та в ході судового
розгляду справи позивач доводив той
факт, що відповідачка завдала йому
моральних страждань. Однак, дане
твердження не знайшло свого
об'єктивного підтвердження в ході
розгляду справи, оскільки згідно ч. 2 ст.
59 ЦПК України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 5 постанови від 31 березня 1995
року № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (із змінами і
доповненнями), відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні позивачем не
доведений належними доказами факт
завдання йому моральної шкоди
відповідачем, оскільки відповідні
процесуальні рішення щодо
встановлення вини відповідача
відсутні, а надані позивачем та
досліджені судом докази не є
достатніми для висновку про
доведеність позовних вимог щодо
стягнення на підставі ст. 1167 ЦК України
із відповідача 40000 грн. моральної шкоди,
а тому відсутні всі підстави для
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача коштів у відшкодування
моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 10, 57-61, 79, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя :
Озерянська Ж.М.