Справа № 357/3985/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 травня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що з 31.10.2008 року
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, від якого мають доньку
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя не
склалося, оскільки між ними відсутнє
взаєморозуміння, почали виникали
сварки із-за різних характерів та
поглядів на життя, вони припинили
шлюбні відносини, спільного
господарства не ведуть, відповідач
виїхав проживати за місцем своєї
реєстрації до батьків, а тому вона
вважає подальше збереження шлюбу
неможливим і просить суд шлюб між ними
розірвати.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги.

Відповідач, який проживає на даний час
в Росії, до суду не з'явився, про час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі,
заяви щодо розгляду справи без його
участі до суду не надходило, а тому за
згодою позивача на підставі ст.ст.224-226
ЦПК України суд вважає за можливе
провести заочний розгляд даної справи.

Згідно зі ст..414 ЦПК України підсудність
судам України цивільних справ з
іноземним елементом визначається цим
Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про
міжнародне приватне право» припинення
шлюбу та правові наслідки припинення
шлюбу визначаються правом, яке діє на
цей час щодо правових наслідків шлюбу.

За ч.1 ст.60 цього Закону правові
наслідки шлюбу визначаються спільним
особистим законом подружжя, а за його
відсутності - правом держави, у якій
подружжя мало останнє спільне місце
проживання, за умови, що хоча б один з
подружжя все ще має місце проживання у
цій державі, а за відсутності такого -
правом, з яким обидва з подружжя мають
найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Як вказано в п.7 ч.1 ст.76 Закону, суди
можуть приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом у таких випадках: дія або
подія, що стала підставою для подання
позову, мала місце на території
України.

Отже, враховуючи вищенаведені правові
норми, підсудність даної справи
визначається за законодавством
України і при вирішенні спору також
застосовуються норми СК України,
оскільки шлюб між сторонами було
зареєстровано на території України і
позивач має постійне місце проживання
на території України.

Заслухавши пояснення позивача,
оглянувши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позов належить
задовольнити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони з
31.10.2008 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, що
стверджується копіями свідоцтв про
одруження та про народження дитини,
поясненнями позивача.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування до припинення
шлюбних відносин чи до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
особисту свободу.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружніх
стосунків сторони не підтримують,
спільного господарства не ведуть,
проживають окремо, наміру зберігати
сім'ю позивач не має.

Майнові спори між сторонами відсутні.

Враховуючи те, що збереження шлюбу
можливе тільки на почуттях взаємної
любові та поваги, взаєморозуміння та
взаємодопомоги, що є морально-правовою
основою шлюбу, при наявності бажання
обох сторін, суд вважає за можливе шлюб
між сторонами розірвати, оскільки за
таких обставин подальше збереження
шлюбу суперечило б інтересам позивача,
яка не бажає поновлювати шлюбні
стосунки.

Окрім того, судом приймаються до уваги
і ті обставини, що сторони проживають
окремо, відповідач в даний час проживає
на території іншої держави, позивач не
має взагалі наміру зберігати їхній
шлюб.

Відповідно до ст.113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач, яка змінювала прізвище при
реєстрації шлюбу, бажає залишити
прізвище - ОСОБА_1.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» при зверненні до суду позивачем
сплачено 243 грн.60 коп. судового збору,
але питання про стягнення цих витрат з
відповідача вона просить не
вирішувати.

Враховуючи наведене та керуючись
Законом України «Про міжнародне
приватне право», ст.ст. 24,56, 110,112,113
Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60,88,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 31 жовтня 2008 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 1515, -
розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище - ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області на підставі
письмової заяви відповідача про
перегляд заочного рішення, яку може
бути подано до суду протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення, воно
може бути оскаржене в апеляційному
порядку.

Суддя А. М. Дмитренко