У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» в особі
представника за довіреністю Шуліки
Аліни Володимирівни на рішення
Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 04
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 04 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_3 недоплачену суму
процентів за депозитами в розмірі 16 044
грн 50 коп., інфляційній втрати за час
прострочення в розмірі 36 грн 94 коп., три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 905 грн 20 коп. та судовий збір у
розмірі 229 грн 40 коп., а всього 17 216 грн 04
коп.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 січня
2014 року апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» відхилено, рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 04 листопада 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліки А.В., посилаючись
на неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» в особі представника
за довіреністю Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 04
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про стягнення
коштів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур