Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.10.2014 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

Головуючого - судді Чішман Л.М.

секретаря Українця Р.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Житомирської міської ради, за участі прокурора м.Житомира в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,- В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.09.2013 року звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача, в якій зазначила, що з 1998 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу народилась дочка ОСОБА_3. 4 січня 2002 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров'ям дитини, морально та матеріально не підтримує дитину. Жодного разу не поздоровляв доньку на свята, що підтверджує факт повної байдужості щодо долі дитини, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник, представник третьої особи, прокурор позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні.

Свідок ОСОБА_5 - мати відповідача, зазначила, що її син постійно добивався спілкування з дитиною, позивач приховує дитину, негативно на неї впливає. На даний час відповідачу не дають можливості приймати участі у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_6, яка є класним керівником дитини пояснила, що відповідач за час навчання з 5 по 8 класи відвідував школу лише один-два рази, на шкільні збори не ходив, відвідував школу на початку 2014 року розпитував про дитину. Зазначила, що ОСОБА_3 запитувала у неї чи приходив батько, скаржилась, що батько переслідує її за межами школи, стоїть під будинком.

Свідок ОСОБА_7, який є сусідом батьків відповідача, пояснив, що разом з ОСОБА_2 їздив до позивачки, двері жінка не відкрила, сказала, що не хоче бачити ОСОБА_2 і дитину не дасть.

Свідок ОСОБА_8 - колишній працівник органу опіки та піклування, пояснила що відповідач досить наполегливо звертався за допомогою для встановлення часів спілкування з дитиною, під час зустрічей з дитиною, остання зазначала, що не хоче спілкуватись з батьком, оскільки зі слів матері він жорстокий, морив матір голодом.

Свідок ОСОБА_9 батько відповідача пояснив, що ОСОБА_3 приховувала від своєї матері, що бувала в їх родині, мати дитини забороняла її спілкуватись з бабусею та дідусем, дитина викидала подарунки батька та хрещених. Позивач негативно налаштовувала дитину до батька.

Свідок ОСОБА_10, яка є хрещеною матір"ю ОСОБА_3 зі сторони матері дитини, повідомила, що була присутньою на виступі хресниці у костьолі, після чого разом з відповідачем та його матір"ю мала привітати дитину з Днем народження, але дитина на контакт з відповідачем не йшла, була перелякана.

Свідок ОСОБА_11 подруга позивачки, пояснила, що відповідач фінансової підтримки не надає, не приділяє значення вихованню дитини, дитина вважає батьком нового чоловіка позивачки.

Свідок ОСОБА_12 хрещена мати ОСОБА_3, пояснювала що неодноразово відповідач намагався відвідати дитину, свідок разом з ОСОБА_2 під"їздила за місцем проживання дружини відповідача, однак двері квартири не відкривали, хоча було чути, що в квартирі є люди.

Неповнолітня ОСОБА_3 зазначила, що з відповідачем вона не спілкується, рахує його лише біологічним батьком, відповідач декілька разів з"являвся до школи де розповідав вчительці жахливі речі, декілька разів був в музичні школі, де також вчителям розповідав жахливі речі, а саме про те, що вона вимагала у бабусі 800 евро для поїздки за кордон.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 з 1998 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від даного шлюбу народилась дочка, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, від 5 серпня 1999 року.

Зі змісту свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2, від 10 грудня 2002 року вбачається, що 4 січня 2002 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

За рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 30 жовтня 2001 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3, 1999 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Спірні правовідносини регулюються законодавством про охорону дитинства, яке ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".

Згідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" вказано, батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що закріплено в ст. 150 Сімейного кодексу України.

Згідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Посилання позивача на те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров'ям дитини, морально та матеріально не підтримує дитину та нехтує своїми обов'язками як батько, спростовується рядом документів, та показами свідків.

Зі змісту листа Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.12.2003 року вбачається, що між сторонами мав місце спір про виховання неповнолітньої докьки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 зобов"язано не перешкоджати батькові спілкуватись з донькою і брати участь у її вихованні( а.с. 57).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 07.07.2004 року по справі №2-2784/04 зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з його донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2( а.с. 69).

Листом Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.10.2004 року підтверджується той факт, що відповідач звертався з заявою щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3( а.с. 52).

Зі змісту висновку органу опіки та піклування Житомирської міської ради від 13.06.2005 року щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 вбачається, що батько ОСОБА_2 прагнув брати участь у вихованні своєї доньки, проте попереджено матір ОСОБА_4 про виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 07 липня 2004 року в справі № 2-2784 про встановлення порядку виховання дитини.

Актами державного виконавця ( а.с. 58-60) підтверджується, що батько ОСОБА_2 мав намір на зустрічі та спілкування з дитиною, однак остання від спілкування з батьком відмовлялась.

Відповідач звертався до виконавчого комітету Житомирської міської ради з приводу невиконання позивачкою рішення Богунського районного суду м.Житомира щодо зустрічей із малолітньою дочкою ОСОБА_3 та з приводу негативного впливу її матері на виховання дитини, що підтверджується листом №25/і-979 від 26.08.2005 року Виконавчого комітету Житомирської ради( а.с. 48).

З листа №25/І-979 від 17.06.2005 року виконавчого комітету Житомирської міської ради вбачається, що відповідач звертався з проханням до Виконавчого комітету Житомирської міської переглянути рішення про доцільність проживання дитини разом з батьком( а.с.50)

Згідно довідки Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції № 2146/6 від 03.02.2014 року ОСОБА_2 заборгованості по аліментах перед ОСОБА_4 не має ( а.с. 120).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №413 від 01.10.2014 року затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Враховуючи вищенаведене судом не встановлений факт винної поведінки відповідача, свідомого нехтування своїми обов"язками щодо спілкування та виховання дитини. Позивач власне перешкоджала відповідачеві у спілкуванні з дитиною. Враховуючи відсутність факту ухилення відповідача від свого обов'язку виховувати та утримувати дитину, суд вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відсутні, за таких обставин позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: