Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2014 Справа №607/4986/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Круцько О.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третіх осіб - ОСОБА_3, приватного
нотаріуса Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визначення частки в праві спільної
сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2, третіх осіб - ОСОБА_3, приватного
нотаріуса Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визначення, що частка ОСОБА_1, ОСОБА_3. та
спадкодавця ОСОБА_6, в праві спільної
сумісної власності на квартиру по
АДРЕСА_1 становить по 1/3.

В обґрунтування вимог вказує, що їй
ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності належить
квартира по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_6 Після його смерті
відкрилась спадщина на належне йому
майно. Спадкоємцями майна ОСОБА_6 є вона
дружина спадкодавця та діти ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Вона у встановленому законом
порядку прийняла спадщину. ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 спадщини не приймали.
Звернувшись у нотаріальну контору із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом на частку у
спірній квартирі отримала відмову, у
зв'язку з тим, що частка спадкодавця
ОСОБА_6 у праві спільної сумісної
власності не визначена. Посилаючись на
наведене, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала повністю,
зіславшись на доводи викладені у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_3 позов визнали повністю, не
заперечила щодо його задоволення.

Приватний нотаріус Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 у
судове засідання не з'явивлася, хоча
про час та місце його був повідомлена
належним чином. Попередньо надіслала
суду заяву про слухання справи у її
відсутності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. є
дружиною ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1
виданим Тернопільським міським бюро
ЗАГС від 09.02.1964 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_2 від 30.06.1965
року, виданим відділом ЗАГСу
м.Тернопіль, про що зроблено актовий
запис за №548 та свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3 від 25.05.1967 року,
виданим Сівко-Войниківською сільською
радою Калуського району
Тернопільської області, про що
зроблено актовий запис за №22ю

Після одруження ОСОБА_3 змінила
прізвище на 'ОСОБА_3'', що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_4 від 05.05.1990 року, виданим
відділом ЗАГСу м.Тернопіль.

З свідоцтва про право власності на
житло від 20.06.1996 року, виданого ТзОВ
''Міське бюро технічної
інвентаризації'' на підставі
розпорядження від 20.06.1996 року за №13568 та
зареєстрованого в реєстрову книгу за
№13618, встанволено, що ОСОБА_6, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності належить квартира по
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
виданим відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Тернопільського міського
управління юстиції, про що зроблено
актовий запис за №907.

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому майно, у тому числі, на
належну йому частку в квартирі по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1,.ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є єдиними
спадкоємцями першої черги за законом.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку
прийняла спадщину, оскільки на день
смерті спадкодавця постійно проживала
разом з ним, що підтверджується
довідкою ПП «Наш Дім» за № 1519 від 18.09.2013
року. Крім того, 10 жовтня 2013 року подала
у нотконтору заяву про прийняття
спадщини, що підтверджується матеріали
спадкової справи за №18/2013

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини не приймали.

12 лютого 2014 року постановою приватного
нотаріуса Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, позивачці
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на частку
у праві спільної сумісної власності на
квартиру по АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що
не визначена частка спадкодавця у
праві спільної сумісної власності.

Суд, розглянувши справу, заслухавши
пояснення учасників судового розгляду
справи, дослідивши та оцінивши зібрані
по справі докази, вважає, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, або рішенням
суду.

В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу у
натурі.

Відповідно до роз'яснень викладених у
п. 3.4 Інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі за № 24-75304-13 від 16.05.2013 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування", у разі відмови
нотаріуса видати свідоцтво про право
на спадщину спадкоємці учасника
спільної сумісної власності мають
право звернутися з позовом про
визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності. Зі змісту ст. 357 ЦК
вбачається, що під терміном "визначення
часток" законодавець розуміє
визначення (встановлення) розміру
частки співвласника у спільному
сумісному майні.

Встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем за законом майна ОСОБА_6,
який прийняв спадщину.

Позивачка звернулась у нотконтору із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на частку у
праві спільної сумісної власності на
спірну квартиру. Однак, постановою
нотаріуса їй відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частку у праві спільної
сумісної власності на спірну квартиру,
у зв'язку з тим, що частка спадкодавця
ОСОБА_6 у праві спільної сумісної
власності не визначена.

Враховуючи вищенаведені вимоги
закону та встановлені обставини
справи, суд приходить до переконання,
що позовні вимоги в частині визначення,
частки спадкодавця ОСОБА_6 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру по АДРЕСА_1 слід задовольнити
та визначити, що частка померлого
ОСОБА_6 у праві спільної сумісної
власності на спірну квартиру становила
1/3.

Разом з тим, суд вважає, що не
підлягають до задоволення вимоги про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності на квартиру ОСОБА_1
та ОСОБА_3, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК
України, завдання цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до роз'яснень
викладених у п. 17 Постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ за №5 від 07.02.2014 оку « Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» ,
розглядаючи позови, пов'язані з правом
спільної власності, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статті 368 ЦК спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю. Так,
спільною сумісною власністю, зокрема,
є: квартира (будинок), житлові
приміщення у гуртожитках, передані при
приватизації з державного житлового
фонду за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
в них мешкають, у їх спільну сумісну
власність (стаття 8 Закону України від 19
червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію
державного житлового фонду");

В силу вимог ст.ст. 370-371 ЦК
України, частка суб'єкта права спільної
сумісної власності визначається,
зокрема, при поділі майна, виділі
частки зі спільного майна, зверненні
стягнення на майно учасника спільної
власності за його боргами, відкритті
після нього спадщини.

Враховуючи наведене, суд вважає,
що позовні вимоги в частині визначення
частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру по АДРЕСА_1 не підлягають до
задоволення, оскільки їхні права не є
порушеними, невизнаними чи
оспорюваними.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 357, 1226 Цивільного кодексу
України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб -
ОСОБА_3, приватного нотаріуса
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визначення частки в праві спільної
сумісної власності задовольнити
частково.

Визначити, що частка померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру по АДРЕСА_1, загальною площею -
68,2 кв.м., житловою - 40, 4 кв.м., становила
1/3.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем у загальному порядку до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуюча-підпис:
І.М. Черніцька

Копія вірна

Суддя
І.М.Черніцька

Головуючий суддяІ. М. Черніцька