АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/303/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1107/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.
Доповідач Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.

при секретарі Коваль А.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УПСК Діамент"

на рішення Київського районного суду м
Полтави від 18 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УПСК Діамент" про
визнання звільнення незаконним,
зобов'язання змінити підставу
звільнення, стягнення заборгованості
по заробітній платі, стягнення
середнього заробітку, відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "УПСК
Діамент" про визнання звільнення
незаконним, зобов'язання змінити
підставу звільнення, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
стягнення середнього заробітку,
відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 02 лютого
2012 року між нею та ТОВ "УПСК Діамент"
укладено трудовий контракт на строк
до 04 січня 2013 року, по закінченню строку
дії якого жодна зі сторін не виявила
бажання на припинення трудових
відносин, тому дія договору була
продовжена на невизначений строк.

Також вказувала, що за наказом від 31
жовтня 2013 року її незаконно було
відсторонено від роботи, заробітна
плата за жовтень 2013 року виплачена
несвоєчасно.

В зв»язку з цим 11 листопада та 26
листопада 2013 року нею були подані заяви
про звільнення за власним бажанням за
ч. 3 ст. 38 КЗпП України, але відповідно до
наказу від 31 грудня 2013 року
її звільнено на підставі п. п. 2, 8 ч. 1 ст.
36, п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також при
звільненні відповідачем утримано з
належних до виплати сум кошти
в розмірі 6847 грн.

З урахуванням наведених обставин,
позивач просила визнати незаконним її
звільнення за п.п. 2, 8 ч. 1 ст. 36, п. 1 ч. 1 ст.
40 КЗпП України та скасувати наказ про
звільнення. Також просила змінити
формулювання причин звільнення на ч. 3
ст. 38 КЗпП України, визнати незаконним
наказ № 31/12-К-2 та довідку № 105 від 08
січня 2014 року, зобов'язати ТОВ "УПСК
Діамент" змінити запис в трудовій
книжці про підставу її звільнення та
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по заробітній платі,
суму середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
та 8250 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Київського районного суду м
Полтави від 18 лютого 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено: визнати незаконним та
скасувати наказ Товариства з обмеженою
відповідальністю "УПСК Діамент" від 31
грудня 2013 року №31/12-К-1 в частині
звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера
з 31 грудня 2013 року згідно п. 2 та п. 8 ч. 1
ст. 36 та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;
змінити формулювання причин
звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера
ТОВ "УПСК Діамент" з п. 2 та п. 8 ч.1 ст. 36 та
п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на ч. 3 ст. 38
КЗпП України; визнати незаконним та
скасувати наказ Товариства з обмеженою
відповідальністю "УПСК Діамент" від 31
грудня 2013 року № 31/12-К-2 в
частині відрахування коштів в
розмірі 6847 грн. з заробітної плати
ОСОБА_1

Зобов'язано ТОВ "УПСК Діамент" внести до
трудової книжки ОСОБА_1 запис про зміну
формулювання причин звільнення.

Стягнуто з ТОВ "УПСК Діамент" на користь
ОСОБА_1 суму заборгованості по
заробітній платі в розмірі 13239 грн. 11
коп.; середній заробіток за час
затримки розра-хунку при звільненні в
розмірі 6375 грн. та 2000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

Стягнуто з ТОВ "УПСК Діамент" на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати в
розмірі 82 грн. 50 коп., а також на користь
держави - судовий збір у розмірі 1135
грн. 50 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням
місцевого суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю "УПСК Діамент"
оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення та невірне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просило скасувати
оскаржуване ним судове рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, підтверджується наявними
у справі доказами, що 02 лютого 2012 року
між ТОВ "УПСК Діамент"та позивачем
ОСОБА_1 укладено трудовий контракт, за
умовами якого цей контракт є строковим
трудовим договором на період з 02
лютого 2012 року до 04 січня 2013 року.

Згідно пункту 8.2. умов даного
контракту, контракт припиняється після
закінчення строку його дії; за згодою
сторін; з інших підстав, передбачених
законодавством.

За наказом ТОВ "УПСК Діамент" від 02
лютого 2012 року № 02/02-к ОСОБА_1 прийнята
на посаду бухгалтера з посадовим
окладом згідно штатного розпису.
Наказом від 31 грудня 2013 року № 31/12-К-1
ОСОБА_1 звільнена з посади бухгалтера з
31 грудня 2013 року згідно п. 2 та п. 8 ч.1 ст.
36 та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з
виплатою компенсації за невикористану
відпустку 18 календарних днів та
вихідною допомогою в розмірі
середнього місячного заробітку.

В той же час за змістом пунктів 2 та 8 ч. 1
ст. 36 КЗпП України підставами
припи-нення трудового договору є
закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23),
крім випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна з сторін не
поставила вимогу про їх припинення; а
також підстави, передбачені
контрактом.

Строки трудового договору визначено
положеннями ст. 23 КЗпП України, згідно
яких трудовий договір може бути:
безстроковим, що укладається на
невизначений строк; на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін.

Також судом встановлено, що сторони,
визначивши строк дії укладеного ними
трудового договору /контракту/ до 04
січня 2013 року, по його закінченні не
поставили вимог про припинення
трудових відносин, в зв»язку з цим
згідно ч. 1 ст. 39-І КЗпП України, дія
вищевказаного договору між ТОВ "УПСК
Діамент" та ОСОБА_1 вважається
продовженою на невизначений строк.

Виходячи з наведених обставин, вірним є
висновок суду, що звільнення ОСОБА_1 з
посади бухгалтера з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України,
а саме, за закінченням строку трудового
договору, є незаконним.

Додатковими підставами для припинення
трудового договору від 02 лютого
2012 року за змістом п. 8.3.
контракту сторони передбачили:

- одноразове грубе порушення
працівником законодавства чи
обов'язків, передбачених контрактом, що
призвело до значних наслідків для ТОВ
"УПСК Діамент" /нанесено збитки,
виплачено штрафи, тощо/;

- згідно із Статутом ТОВ "УПСК Діамент"
за невиконання, неналежне виконання
службових обов'язків або порушення
трудової дисципліни.

Оскільки дослідженими у справі
доказами не встановлено наявності
підстав, передбачених п. 8.3. Контракту,
для припинення трудового договору,
укладеного між ТОВ "УПСК Діамент" та
ОСОБА_1, правильним є також висновок
суду, що звільнення ОСОБА_1 з посади
бухгалтера згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України, не є законним.

За нормами п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
органі-зації виробництва і праці, в
тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофі-лювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
праців-ників, та за умови, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Разом з тим, оскільки в порушення вимог
ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 27 ЦПК України,
ТОВ "УПСК Діамент" не надано до суду
першої інстанції належних доказів на
підтвердження змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
товариства, скорочення чисельності або
штату його працівників, як не надано і
доказів на спростування позовних вимог
ОСОБА_1, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку, що звільнення
позивачки з посади бух-галтера згідно
п. 2 та п. 8 ч. 1 ст. 36 та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України є незаконним, а наказ
відповідача від 31 грудня 2013 року №
31/12-К-1 в частині звільнення ОСОБА_1
з посади бухгалтера з 31 грудня 2013
року підлягає скасуванню.

В той же час судом встановлено, що
ОСОБА_1 11 та 26 листопада 2013 року
зверталася до ТОВ "УПСК Діамент" з
заявами про її звільнення за власним
бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України
у зв'язку з порушенням відповідачем
законодавства про працю, зокрема:
незаконного та необґрунтованого
відсторонення її від роботи згідно
наказу б/н від 31.10.2013 року; несвоєчасної
виплати заробітної плати за жовтень та
першу половину листопада 2013 року, а
також відпускних за липень 2013 року,
/а.с. 26-27/.

Зазначені позивачкою порушення та
невиконання відповідачем
законодавства про працю
підтверджуються доданими до справи
доказами, зокрема: актами від 1,4,5,6,7,
8,11,12,13 листопада 2013 року про
недопущення ОСОБА_1 до роботи /а.с. 17-25/,
заявами ОСОБА_1 від 20 та 26 листопада 2013
року, адресованими директору ТОВ "УПСК
Діамент" з приводу невиплати
заробітної плати за першу половину
листопада 2013 року /а.с.29-30/;
наказом директора ТОВ "УПСК Діамент"
від 31 жовтня 2013 року б/н про
відсторонення від роботи окремих
працівників товариства, в тому числі
ОСОБА_1 /а.с.33/; випискою з карткового
банківського рахунку ОСОБА_1, на який
перераховувалась заробітна плата
відповідачем за період з 01 березня 2012
року по 09 січня 2014 року /а.с. 58-62/; листом
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Полтавській області від
22.11.2013 року за №16-Т1426/01-37, яким надана
відповідь на депутатське звернення
щодо розгляду заяви ОСОБА_1, та зокрема
вказано, що наказ про відсторонення
бухгалтера ОСОБА_1 від роботи був
виданий в порушення ст. 46 КЗпП України
щодо підстав відсторонення /а.с.12-13/.

Таким чином, зважаючи на встановлені
обставини, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
необґрунтоване звільнення ОСОБА_1 з
підстав, зазначених п. 2 та п. 8 ч. 1 ст. 36
та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України при
наявності підстав для її звільнення
згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Виходячи з наведеного, з метою
відновлення порушеного права
позивачки, місцевий суд, з урахуванням
вимог ст. 235 КЗпП України, дійшов також
обґрунтованого висновку щодо
необхідності змінити формулювання
причин звільнення ОСОБА_1 з посади
бухгалтера ТОВ УПСК Діамент» з п. 2 та п.
8 ч. 1 ст. 36 та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
на ч. 3 ст. 38 КЗпП України із
зобов»язанням відповідача внести до
трудової книжки позивачки запис про
зміну формулювання причин звільнення.

Також встановивши, що відповідач з
власної ініціативи, за наказом № 31/12-К-2
від 31 грудня 2013 року, в
порушення вимог ст. 130, 134 КЗпП України,
за відсутності на те згоди працівника,
вирахував з належних до виплати в день
звільнення ОСОБА_1 сум кошти в розмірі
6847 грн. як вартість ввіреного та не
повернутого майна, - суд правомірно
визнав вказаний наказ не законним та
таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того, судом встановлено, що в
день звільнення ОСОБА_1 відповідач,
в порушення вимог ст.116 КЗпП України,
не провів з нею повного розрахунку. При
вирішенні питання щодо розміру
заборгованості належних в день
звільнення позивачці сум, місцевий суд
обгрунтовано виходив як з довідки про
розрахунок при звільненні, наданої
відповідачем, так і наданого
розрахунку позивачкою /а.с. 15, 34/, згідно
яких на час звільнення позивачки з
займаної посади сума нарахованих
коштів складала:

- 4125 грн. - заробітна плата за
грудень 2013 року;

- 2539,80 грн. - компенсація за
невикористану відпустку;

- 4125 грн. - нарахована допомога в
розмірі місячного посадового окладу.

Із зазначеної суми нарахованих коштів
позивачкою отримано 1474 грн. 92 коп. як
аванс та 645 грн. 47 коп. перераховано 08
січня 2014 року на картковий банківський
рахунок.

З урахуванням наведеного, судом
встановлено, що на день звільнення
ОСОБА_1 до виплати всупереч положенням
ч. 3 ст. 38, ст. 44 КЗпП України нарахована
вихідна допомога в розмірі місячного,
а не тримісячного середнього
заробітку.

З цих підстав суд дійшов
обгрунтованого висновку, що до
належних до виплати сум позивачці в
день звільнення необхідно стягнути
суму тримісячного середнього
заробітку за відрахуванням
нарахованих та виплачених сум та з
урахуванням відповідних утримань за
податками, стягнувши з відповідача на
користь ОСОБА_1 заборгованість у
розмірі 13239 грн. 11 коп. згідно наданого
останньою розрахунку, а також
відповідно до ст. 117 КЗпП України -
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні:
з 01 січня 2014 року /наступний
день за звільненням/ по 18 лютого 2014
року /день ухвалення судового рішення/,
тобто за 1 місяць 12 робочих днів. При
обрахунку середнього заробітку суд
правомірно виходив з середньоденного
заробітку позивачки в розмірі 187 грн. 50
коп., обрахованого відповідно до
Порядку обчислення середньої
заробіт-ної плати, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними
змінами, стягнувши з ТОВ "УПСК Діамент"
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в сумі 6375 грн. позовні
вимоги про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Встановивши, що вищенаведені порушення
відповідачем законних прав позивача
ОСОБА_1, призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від позивачки
додаткових зусиль для організації
свого життя, місцевий суд, відповідно
до положень ст. 237-1 КЗпП України дійшов
правильного висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1
в частині відшкодування моральної
шкоди, визнавши їх такими, що
підлягають до часткового задоволення.
При цьому судом були враховані вимоги
розумності, виваженості та
справедливості, а також тривалість та
глибина моральних страждань, з
урахуванням яких і визначено розмір
моральної шкоди зі стягненням з
ТОВ "УПСК Діамент" на користь ОСОБА_1
2000 грн.

Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України
судом також правильно вирішено питання
щодо судових витрат.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про безпідставність висновків
місцевого суду щодо незаконності
звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера
з підстав, передбачених п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП
України у зв»язку з закінченням дії
контракту, з посиланням на те, що до
трудової книжки позивачки внесено
запис про її звільнення у зв»язку зі
скороченням штату, за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП
України, не заслуговують на увагу,
оскільки в позовній заяві ОСОБА_1
ставила вимоги про визнання
незаконним та скасування наказу ТОВ
"УПСК Діамент" від 31 грудня 2013 року
№31/12-К-1 в частині її звільнення з
посади бухгалтера з 31 грудня 2013 року
згідно п. 2 та п. 8 ч. 1 ст. 36 та п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України та просила змінити
формулювання причин її звільнення з
посади бухгалтера ТОВ "УПСК Діамент" з
п. 2 та п. 8 ч.1 ст. 36 та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази до або
під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться - до
початку розгляду справи по суті.

В той же час, ТОВ "УПСК Діамент" не
дотримано вищенаведених вимог закону,
оскільки докази, на які відповідач
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог
ОСОБА_1, були ним надані лише до суду
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою /а.с.96-137/. При цьому
відповідачем жодним чином не
підтверджено поважності причин не
подання зазначених доказів до суду
першої інстанції з моменту відкриття
провадження у справі і до дати
ухвалення судового рішення. Посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
лист директора ТОВ "УПСК Діамент"
Співака А.Ю., адресований місцевому
суду про надання документів після 25
лютого 2014 року, з підстав, що вони
перебувають у сейфі головного
бухгалтера товариства, яка знаходиться
у відрядженні, - не є переконливими з
огляду на те, що відповідачем до справи
не надано будь-яких доказів як на
підтвердження перебування даної особи
в зазначений період часу у відрядженні,
так і на підтвердження кола посадових
обов»язків головного бухгалтера щодо
зберігання вказаних документів, в тому
числі і постанови місцевого суду у
адміністративній справі стосовно
керівника товариства. До того ж,
повідомляючи суд про відсутність
можливості надати до справи відповідні
документи, відповідач не ставив
питання про необхідність відкладення у
зв»язку з цим розгляду справи /а.с. 72/. З
урахуванням наведеного, суд першої
інстанції правомірно розглянув дану
справу згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін.

В свою чергу доводи в апеляційній
скарзі про те, що звільнення ОСОБА_1 на
підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України є
законним, відповідач обґрунтовує
наказом директора ТОВ "УПСК Діамент"
про скорочення чисельності штату від 20
жовтня 2014 року, та штатним розписом
станом на жовтень 2013 року та січень 2014
року, копії яких додані до апеляційної
скарги.

В той же час відповідачем не надано як
до місцевого суду на запит від 6 лютого
2014 року за №11/3918/303/14з /а. с. 67/,
так і до суду апеляційної інстанції
рішення уповноваженого органу про
скорочення чисельності штату, як не
надано і жодних доказів у
підтвердження повноважень директора
ТОВ "УПСК Діамент" вирішувати такі
питання одноособово.

Також відповідачем не підтверджено
належними доказами дотримання при
звільненні позивача за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП
України, вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України
щодо неможливості перевести
працівника, за його згодою на іншу
роботу.

Окрім того, навіть за наявності
підстав, зазначених у п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП
України щодо розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, працівник,
відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, має
право у визначений ним строк
розірвати трудовий договір за власним
бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

З урахуванням встановленого, місцевий
суд дійшов правомірного висновку щодо
обґрунтованості позову ОСОБА_1 в цій
частині позовних вимог та наявності
правових підстав для розірвання нею
трудового договору з відповідачем
згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв»язку з
невиконанням ТОВ "УПСК Діамент"
законодавства про працю, що
підтверджується наявними у справі
доказами, наведеними вище.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається те, що за ініціативою
ОСОБА_1 Територіальною державною
інспекцією з питань праці у
Полтавській області проводилася
перевірка з приводу дотримання порядку
відсторонення від роботи окремих
працівників, в тому числі ОСОБА_1 та
щодо строків виплати заробітної плати.
За результатами перевірки відносно
директора ТОВ "УПСК Діамент" - Співака
А.Ю. складено адміністративний
протокол за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Також відповідач вказує, що постановою
Октябрського районного суду м. Полтави
від 24 грудня 2013 року провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41
КУпАП відносно Співака А.Ю.- закрито за
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення /а.с.
124-127/.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з посиланням відповідача
на вказану постанову суду, як на
підставу звільнення від доказування
згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України відсутності
порушення та невиконання ТОВ "УПСК
Діамент" вимог законодавства про працю.
При цьому звертає увагу на те, що під
час розгляду вказаної
адміністративної справи відповідачем
до суду були надані копії трудових
контрактів, укладених з працівниками
ТОВ "УПСК Діамент", в тому числі і з
ОСОБА_1, за умовами п.7.2. яких
передбачено випадки відсторонення
працівника за наказом роботодавця, а в
п. 6.2 - зазначено про погодження
сторонами виплати працівнику
заробітної плати один раз на місяць
/а.с. 108-110; 124-127/. В той же, час пункти 7.2
та 6.2 Трудового контракту, наданого до
матеріалів справи позивачкою, оригінал
якого надавався останньою для огляду в
суді апеляційної інстанції, не містять
зазначених вище умов /а.с. 8-10/.

За наведених обставин, колегія суддів
не може визнати доведеним факт
відсутності порушення та невиконання
відповідачем законодавства про працю
та з цих підстав погоджується з
висновком суду щодо наявності
правових підстав для звільнення
позивачки за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Окрім того, зважаючи на вимоги ст. 129
КЗпП України, згідно яких не
допускається відрахування з вихідної
допомоги, компенсаційних та інших
виплат, на які згідно з законо-давством
не звертається стягнення, - посилання
відповідача на умови Договору про
повну матеріальну відповідальність, -
не спростовує правильності висновків
суду про визнання незаконним з
наведених вище підстав та скасування
наказу ТОВ "УПСК Діамент" від 31
грудня 2013 року №31/12-К-2 в частині
відрахування коштів в розмірі 6847 грн. з
належних до виплати в день звільнення
ОСОБА_1 сум, в тому числі і вихідної
допомоги, як вартості ввіреного та не
повернутого майна.

Звідси правильним є також висновок
місцевого суду щодо несвоєчасного
проведення розрахунку з ОСОБА_1 при її
звільненні та наявності правових
підстав для стягнення з відповідача
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні відповідно
до положень ст. 117 КЗпП України.

Обґрунтованим є також висновок суду
про спричинення позивачці внаслідок
порушення її трудових прав моральної
шкоди, обов»язок по відшкодуванню якої
у визначе-ному судом розмірі
правомірно покладено згідно ст. 237-1
КЗпП України на відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків місцевого суду, як і не
підтверджують належними доказами їх
неправомірність.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням вимог
матеріального та
процесуального права, тому правових
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "УПСК
Діамент" - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 18 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: