Єдиний унікальний номер 262/7044/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4140/2014
Головуючий в 1 інстанції Майданніков
Доповідач Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.

Суддів Корчистої О.І. , Хейло Я.В.

При секретарі Попченко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Донецької
міської ради та Комунального
підприємства «Керуюча компанія
Пролетарського району м. Донецька»,
треті особи - Комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації м.
Донецька», приватний нотаріус
Донецького міського округу ОСОБА_3,
сектор громадянства та імміграції
фізичних осіб Пролетарського РВ ДМУ
ГУМВС в Донецькій області, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання незаконним та
скасування розпорядження, визнання
свідоцтва про право власності та
договору дарування квартири
недійсними, визнання права
користуватися квартирою, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Пролетарського районного суду міста
Донецька від 19 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2008 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6
про усунення перешкод у здійсненні
права власності. Свої вимоги
обґрунтував тим, що на підставі
договору дарування від 10 серпня 2004 року
він є власником квартири АДРЕСА_1 У
спірній квартирі зареєстрований
відповідач ОСОБА_6, який відмовляється
добровільно знятися з реєстраційного
обліку, що перешкоджає позивачу як
власнику квартири реалізувати право
власності та ускладнює сплату
комунальних послуг. Ураховуючи
викладене, ОСОБА_2 просив задовольнити
його позовні вимоги (а.с. 3-4 т.1).

У грудні 2008 року ОСОБА_6, ОСОБА_1
звернулися із зустрічним позовом до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру від 06.06.2002 року, визнання
недійсним договору дарування квартири
від 10.08.2004 року та визнання за ними
права користування квартирою і
відновлення реєстраційного обліку у
квартирі. Позивачі посилалися на те, що
на підставі рішення Пролетарського
районного суду м. Донецька від 22.03.2002
року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнані
безвісно відсутніми, у зв'язку з чим
останні були зняті з реєстраційного
обліку у квартирі АДРЕСА_1 Рішенням
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 13.11.2006 року рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 22.03.2002 року скасовано.
Після зняття позивачки разом з членами
її сім'ї з реєстраційного обліку в
квартирі, ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_2
приватизували спірну квартиру 06.06.2002
року. 10 серпня 2004 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
подарували квартиру ОСОБА_2. Позивачі
вважають, що свідоцтво про право
власності на квартиру від 06.06.2002 року
підлягає визнанню недійсним, оскільки
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були зняті з
реєстраційного обліку в квартирі
незаконно. На момент укладання
договору дарування ОСОБА_6 не розумів
значення своїх дій, тому вказаний
договір також підлягає визнанню
недійсним. Також просили визнати їх
право на користування спірною
квартирою і відновити реєстрацію в
квартирі (а.с. 27-30 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер (а.с.
188 т.1).

Ухвалою Пролетарського районного
суду м. Донецька від 22.09.2011 року
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_6 про усунення перешкод у
здійсненні права власності закрито у
зв'язку зі смертю ОСОБА_6 (а.с. 197 т. 1).

У листопаді 2013 року позивачка
ОСОБА_1 уточнила та доповнили позовні
вимоги. Посилалася на те, що діями
відповідачів були порушені її права на
приватизацію спірної квартири,
оскільки на час приватизації вона, її
чоловік ОСОБА_4 та неповнолітній на той
час син ОСОБА_8 постійно проживали в
спірній квартирі та були в ній
зареєстровані. Просила визнати
незаконним та недійсним розпорядження
Донецької міської ради від 06 червня 2002
року, на підставі якого видано
свідоцтво № 4082 про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, визнати незаконним та
недійсним свідоцтво про право
власності № 4082 від 06.06.2002 року, видане
Донецької міською радою на квартиру
АДРЕСА_1. Визнати незаконним та
недійсним договір дарування вказаної
квартири від 10.08.2004 року, укладений між
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.15-17 т.3).

Рішенням Пролетарського
районного суду міста Донецька від 19
березня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Донецької міської ради
від 06.06.2002 року № 4082 в частині, на
підставі якої було видано свідоцтво №
4082 від 06.06.2002 року про право власності
на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7 та
ОСОБА_6.

Визнано недійсним свідоцтво про
право власності на квартиру № 4082 від
06.06.2002 року, видане Представництвом
Фонду державного майна України в м.
Донецьку, відповідно до якого на праві
спільної часткової власності належить
квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по ?
частки квартири.

Визнано недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1 від 10.08.2004
року, який укладено між ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за 3608.

У задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.119-124 т.3).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що судом були
порушені норми матеріального та
процесуального права (а.с.130-134 т.3)

В іншій частині рішення суду не
оскаржено.

В судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_2 та його представник
підтримали доводи апеляційної скарги.
Просили її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її
представник просили рішення суду
залишити без змін.

Інші особи до суду не з'явились, про
день та час розгляду справи
повідомлялись належним чином
(телефонограмами).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та його представника,
позивачку та її представника,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_5
разом з батьком позивачки ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, були
зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1

02 вересня 2000 року ОСОБА_6 зареєстрував
шлюб з ОСОБА_7, яка 12.10.2001 року на
підставі заяви ОСОБА_6 про вселення
дружини ОСОБА_7, зареєстрована в
спірній квартирі за вказаною адресою.

Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 22.03.2002 року за
заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_10, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 були визнані безвісно
відсутніми (т.2 а.с. 216-217) і зняті з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1 в травні 2002 року.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7
приватизували спірну квартиру по ?
частці кожному, про що отримали
свідоцтво про право власності на
квартиру від 06.06.2002 року за № 4082. Як
зазначено у вказаному свідоцтві
загальна площа квартири становить 50,4
кв.м. (т.1 а.с. 43).

Відповідно до договору дарування
квартири від 10.08.2004 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 подарували ОСОБА_2 належну їм на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого
управлінням комунального господарства
Донецької міської ради від 07.05.2004 року,
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 120,6
кв.м., жилою 81,3 кв.м. (т. 1 а.с. 8). Як

вбачається з рішення виконавчого
комітету Пролетарської районної ради
м. Донецька від 17.03.2004 року № 150 площа
спірної квартири збільшилась
внаслідок прийняття до експлуатації
жилої прибудови літ. А1-1, нежилої
прибудови літ.а, крім того були
прийняті до експлуатації сараї, гараж.
(т. 3 а.с. 135).

Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 13.11.2006 року рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 22.03.2002 року скасовано.

Задовольняючи позов щодо
визнання незаконним та скасування
розпорядження Донецької міської ради
від 06.06.2002 року № 4082 в частині, на
підставі якої було видано свідоцтво №
4082 від 06.06.2002 року про право власності
на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 та визнання недійсним
свідоцтво про право власності на
квартиру № 4082 від 06.06.2002 року, видане
Представництвом Фонду державного
майна України в м. Донецьку, відповідно
до якого на праві спільної часткової
власності належить квартира АДРЕСА_1
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по ? частки квартири,
суд першої інстанції виходив з того, що
права позивачки ОСОБА_1 та членів її
сім'ї на приватизацію спірної квартири
були порушені.

Зазначений висновок суду
відповідає обставинам справи та
вимогам норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 5, ст. 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» якщо загальна площа
квартир (будинків), що підлягають
приватизації, відповідає площі, яку має
право отримати сім'я безоплатно,
зазначені квартири (будинки)
передаються наймачеві та членам його
сім'ї безоплатно. До членів сім'ї
наймача включаються лише громадяни,
які постійно проживають в квартирі
(будинку) разом з наймачем або за якими
зберігається право на житло. Передача
займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло.

Позивачка ОСОБА_1 та члени її сім'ї
не приймали участь у приватизації
спірної квартири, оскільки їх було
визнано безвісно відсутніми. В
подальшому рішення суду про визнання
їх такими було скасовано як незаконне.
Оскільки позивачка та члени її сім'ї
були незаконно позбавлені права на
приватизацію спірної квартири, суд
обґрунтовано задовольнив вимоги в
зазначеній частині.

Доводи апеляційної скарги в
оспорювання зазначеної частини
рішення не заслуговують на увагу.

Задовольняючи позов в частині визнання
недійсним договору дарування спірної
квартири від 10.08.2004 року суд першої
інстанції не зазначив підстав, з яких
від визнає вказаний договір недійсним,
та не звернув увагу на те, що на час
укладання договору дарування спірна
квартира належала батькові позивачці -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі від
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого управлінням
комунального господарства Донецької
міської ради від 07.05.2004 року та
зареєстрованого в Електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно у БТІ м. Донецька від 19.05.2004 року
за № 5746070, та на вказаний час квартира
мала іншу загальну та жилу площу, ніж
зазначено в свідоцтві про право
власності на квартиру № 4082 від 06.06.2002
року, яке оспорюється, тобто
приватизована квартира та подарована
мають різні технічні характеристики (т.
1 а.с. 41).

Питання про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого управлінням
комунального господарства Донецької
міської ради від 07.05.2004 року на ім'я
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, позивачами не
ставилось.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦПК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно є правовстановлюючим
документом, на підставі якого
проводиться державна реєстрація права
власності на нерухоме майно (п. 6
Переліку правовстановлювальних
документів, на підставі яких
проводиться державна реєстрація
права власності на нерухоме майно,
затверджений наказом Мінюста від 07.02.2002
року № 7/5 "Про затвердження
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно", який діяв на час видачі
свідоцтва).

Оскільки не визнано недійсним
правовстановлюючий документ на право
власності, з урахуванням того, що
приватизована квартира та подарована
мають різні технічні характеристики, у
суду першої інстанції не було правових
підстав для визнання договору
дарування від 10.08.2004 року недійсним.

Доводи апеляційної скарги в
зазначеній частині є обґрунтованими.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
в частині визнання недійсним договору
дарування слід скасувати і ухвалити і
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Пролетарського районного суду
міста Донецька від 19 березня 2014 року в

частині визнання недійсним договору
дарування квартири АДРЕСА_1, який
укладено між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 10
серпня 2004 року, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за 3608,
скасувати. В задоволенні позову в
зазначеній частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
набрання законної сили рішення
апеляційного суду.

Судді: