Справа № 633/68/14-ц
Номер провадження 2/633/45/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2014 року Печенізький районний
суд Харківської області у складі:
головуючого судді
при секретарі -
за участю позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Печеніги, Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - Печенізький районний сектор
Головного Управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстраційного обліку,-
Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом (а.с. 2-4), в якому просив визнати
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим будинком, що
розташований за адресою: Харківська
область, АДРЕСА_1 та зняття її з
реєстраційного обліку за вищевказаною
У судовому засіданні позивач підтримав
позов в повному обсязі та пояснив суду,
що відповідачка в спірному будинку не
проживає з 12 жовтня 2010 року,тобто з
моменту розірвання шлюбу, належні їй
речі в спірному будинку відсутні,
витрат на утримання цього будинку вона
не здійснюває, в поліпшенні стану
будинку за весь час її проживання
Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, про дату та час розгляду
справи повідомлялась належним чином та
своєчасно (а.с. 21, 25, 29), про причину
неявки суду не повідомила, будь-яких
пояснень або заперечень суду не надала.
Третя особа не з'явилась, про дату та
час розгляду справи повідомлялась
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомила.
Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи
та проаналізувавши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи,
будинок АДРЕСА_1 Харківської області,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про
право приватної власності на житловий
будинок САЕ № 577503, виданого 11 грудня 2012
року на підставі рішення виконкому
Печенізької селищної ради
Печенізького району Харківської
області № 127 від 26 листопада 2012 року
«Про узаконення прибудови до житлового
будинку», взамін договору дарування
від 16 грудня 2004 року (а. с. 9). Зазначене
також підтверджується Витягом про
державну реєстрацію прав КП
«Печенізьке бюро технічної
інвентаризації» № 36663854 від 11 грудня 2012
Відповідно до довідки виконавчого
комітету Печенізької селищної ради
Печенізького району Харківської
області № 543 від 17 лютого 2014 року в
спірному будинку зареєстровані ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 11).
Шлюб між сторонами було розірвано
рішенням Печенізького районного суду
Харківської області від 12 жовтня 2010
року у справі № 2-3082010 р. (а.с. 12-13).

Згідно частини 4 статті 156 Житлового
кодексу Української РСР припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє членів сім'ї
права користування займаним
приміщенням.

Разом з тим, судом встановлено, що з 12
жовтня 2010 року відповідачка не
проживає в спірному будинку, тобто на
день розгляду справи в суді
відповідачка фактично не проживає за
місцем реєстрації понад один рік, що
підтверджується…

Відповідно до статті 405 Цивільного
кодексу України члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону, а у разі їх
відсутності без поважних причин понад
один рік, вони втрачають право на
користування цим житлом, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок її відсутності понад
встановлені строки, відбувається в
судовому порядку на підставі статті 72
Житлового кодексу Української РСР.

Як зазначив позивач, відповідачка
участі в утриманні спірного будинку та
сплаті комунальних платежів не бере,
спільного господарства з позивачем не
веде, будь-яких речей в спірному
будинку не має та з 12 жовтня 2010 року
фактично там не з'являється, тобто
термін відсутності відповідачки
складає понад один рік.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 10 постанови від 12
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» у
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Відповідачка не надала суду будь-яких
заперечень та не навела жодної
поважної причини своєї відсутності у
спірному житлі, у зв'язку з чим, суд
вважає недоведеною поважність причин
такої відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 319
Цивільного кодексу України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні, а
згідно частини 1 статті 319, частини 1
статті 321 цього ж Кодексу власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, при цьому він має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним цих прав.

Судом не встановлено наявності
будь-якої домовленості між сторонами
щодо строку відсутності відповідачки
за місцем реєстрації та збереження за
нею права користування спірним житлом
відповідно до частини 2 статті 405
Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність без поважних причин
відповідачки у спірному будинку понад
один рік, що відповідно до частини 2
статті 405 Цивільного кодексу України є
підставою для визнання її такою, що
втратила право користування спірним
житлом, та є належним способом захисту
порушеного права власності позивача
відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення позову в частині зняття
відповідача з реєстраційного обліку в
спірному будинку, оскільки виходячи зі
змісту статті 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» № 1382-IV від
11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів, зокрема, на
підставі остаточного рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

За таких обставин, відповідно до
частини 1 статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України
позивачка не набула права звернення до
суду з вимогою щодо зняття відповідача
з реєстрації у спірному будинку, адже
на теперішній час для цього відсутня
необхідна правова підстава, якою може
стати, зокрема, відповідне рішення
суду, а тому право позивачки не є
порушеним, невизнаним або оспорюваним.

Враховуючи наявність двох немайнових
вимог, заявлених позивачем, сплату ним
судового збору лише за одну з них та
часткове задоволення його позову, суд
розподіляє судові витрати між
сторонами в порядку, передбаченому
частиною 1 статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 10, 11, 174, 209, 212, 214-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Печенізький районний
сектор Головного Управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстраційного обліку -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1 Харківської області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог статті 229 Цивільного
процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Печенізький районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь в справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: