АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4586 /2014
інстанції - Роман О.А.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

за участю осіб:
представника позивача Мельниченка І.О.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_4 про стягнення
виплаченого страхового відшкодування;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Подільського
районного суду м.Києва від 15 листопада
2013 року

в с т а
н о в и л а:

Заочним рішенням Подільського
районного суду м.Києва від 15.11.2013 року
позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України кошти в сумі 16 349 грн. 50
коп., з яких 16 120, 10 грн. страхове
відшкодування, 229, 40 грн. сплачений
судовий збір за звернення до суду. В
іншій частині, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням
суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Посилається на незаконність
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої
інстанції було порушено його право на
судовий захист та право на повноважний
суд, оскільки не було належним чином
повідомлено його про час та місце
судового засідання.

Не заперечуючи проти своєї вини у
скоєнні ДТП, яка мала місце 13.01.2010 р.,
відповідач заперечує проти розміру
збитків від ДТП, завданих ОСОБА_5
пошкодженням його автомобіля, й
виплачених МТСБУ, адже:

1) відповідач заперечував щодо
заміни ряду деталей в автомобілі,
оскільки їх можливо було
відремонтувати,

2) сума шкоди, визначеної оцінювачем,
і сума виплати страхового
відшкодування різняться,

3) згідно наданого суду Звіту С10-73
визначення матеріального збитку,
складеного TOB Експертна компанія
Укравтоекспертиза-Стандарт, остаточну
калькуляцію до цього звіту зроблено
12.02.2010р., а сам звіт датований 09.02.2010р.,

4) різняться між собою характер
пошкоджень автомобіля «Мітсубісі»
зазначених в звіті та тих, що
відображені в матеріалах справи про
адміністративне правопорушення № 3-821/10
Подільського районного суду м. Києва
(матеріали якої, виходячи із принципу
безпосередності цивільного
судочинства, належало дослідити в
судовому засіданні).

Судом не було залучено до участі у
справі потерпілого ОСОБА_5, оскільки
кожна особа має право набувати майно
або гроші лише на відповідній правовій
підставі, а судом підлягали
дослідженню обставини встановлення
розміру завданої шкоди та розміру
страхового відшкодування.

В суді не було встановлено, яку суму
коштів було фактично витрачено ОСОБА_5
на відновлювальний ремонт
пошкодженого ДТП автомобіля, а також не
було вирішенню кому підлягали
залишенню пошкоджені деталі
автомобіля «Мітсубісі», які підлягали
заміні, оскільки вони також мають свою
вартість, адже згідно звіту ОСОБА_5
отримав від МТСБУ гроші на придбання
нових деталей.

Не були допитані в судовому засіданні
як свідки особи, які підписали
вищезазначений звіт, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
щодо обставин складання такого звіту.

Судом першої інстанції не була
призначена судова автотоварознавча
експертиза на розгляд якої було б
поставлено питання про обсяг, характер
і вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_3,
який належить ОСОБА_5, внаслідок
дорожньо- транспортної пригоди, яка
сталася 13.01.2010 р. в м. Києві по пр. Правди,
5, за участю автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з.
НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, та
автомобіля «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_5, станом на 09.02.2010
р. Хоча, про необхідність призначення
такої судової експертизи заявляв
відповідач в своїх запереченнях проти
позову, а також заяві про перегляд
заочного рішення.

Не знайшло свого підтвердження в
судовому засіданні твердження
позивача викладене в позові про те, що
«МТСБУ звернулось до відповідача з
листом про компенсацію витрат в
добровільному порядку. Відповідачем в
добровільному порядку витрати МТСБУ
компенсовані не були». Такий лист
відповідачем не отримувався.

Також, судом не було застосовано
приписи ч. ч. 3-4 ст. 267 ЦК України щодо
наслідків спливу строку позовної
давності. Відповідач в запереченнях
проти позову та заяві про перегляд
заочного рішення заявляв про
застосування судом строку позовної
давності у спорі. Позивачем було
пропущено строк позовної давності,
оскільки позов подано до суду 28.01.2013 р.,
тобто після спливу трирічного строку з
дня скоєння ДТП, яке сталось 13.01.2010 р., що
є підставою для відмови в позові.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ОСОБА_3
підтримав апеляційну скаргу в повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представник позивача
Мельниченко І.О. заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про що свідчить розписка. Неявка
відповідача в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
13.01.2010 року, о 17-25 год., біля буд. № 5 по пр.
Правди в м.Києві трапилася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої зіткнулися автомобіль
«Мітсубісі»», державний номер НОМЕР_3,
який належить на праві власності
ОСОБА_5 та під його керуванням з
автомобілем «ВАЗ», державний номер
НОМЕР_4, який належить на праві
власності ОСОБА_8, під керуванням
ОСОБА_4

Відповідно до Полісу №ВВ/9324316 від
18.02.2009 року, відповідальність ОСОБА_5,
як власника автомобіля «Мітсубісі»»,
державний номер НОМЕР_3, була
застрахована в ПАТ
«ПРОСТО-страхування» в порядку
обов»язкового страхування.
Відповідальність ОСОБА_4 на час ДТП
застрахована не була.

Як вбачається з постанови Подільського
районного суду м.Києва від 18.03.2010 року,
ОСОБА_4 визнано винним в порушенні
правил дорожнього руху та у скоєнні
правопорушення передбаченого ст.124
КпАП України та на нього накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу (а.с.8). ОСОБА_5 правил дорожнього
руху не порушував, до адміністративної
відповідальності не притягувався, а
відповідно саме ОСОБА_4 є винною особою
в пошкодженні автомобіля ОСОБА_5

Відповідно до п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих, відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно - правову
відповідальність.

Згідно ст. 22 зазначеного Закону, МТСБУ
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна життю, здоров'ю та майну
третіх осіб під час ДТП.

Як вбачається зі звіту від 09.02.2010 року,
складеного TOB «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт»,
вартість відновлювального ремонту та
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
«Мітсубісі»», державний номер НОМЕР_3, в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, становить 19 344, 11 грн. (а.с.10-25).

Як вбачається з платіжного доручення №
1932 від 05.05.2010р., МТСБУ виплатило ОСОБА_5
страхове відшкодування у розмірі 16 120, 10
грн. (а.с.48).

Як вбачається з платіжного
доручення № 1600 від 15.04.2010р., за послуги
аварійного комісара МТСБУ сплатило
кошти в сумі 750, 00 грн. (а.с.46).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що позов, в частині
стягнення сплаченого страхового
відшкодування, підлягає задоволенню з
урахуванням вимог ст.38 п.38.2. п.п.38.2.1
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», яка передбачає,
що МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника, водія
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

В даному випадку, на час
дорожньо-транспортної пригоди,
відповідальність власника автомобіля
«Мітсубісі», державний номер НОМЕР_3,
була застрахована в порядку
обов»язкового страхування,
відповідальність відповідача не була
застрахована, а тому МТСБУ правомірно
виплатило ОСОБА_5 страхове
відшкодування.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на те, що він не
погоджується з розміром виплаченого
страхового відшкодування, оскільки
будь - яких доказів на спростування
даної суми він суду не надав, а позивач
довів суду вірність розміру виплачених
коштів як платіжним дорученням про
виплату страхового відшкодування так
і Звітом. Доводи апелянта про те, що
зазначений Звіт не є належним доказом
розміру збитків, оскільки остаточну
калькуляцію до цього звіту зроблено
12.02.2010р., а сам Звіт датований 09.02.2010р.
колегія суддів також не бере до уваги,
оскільки калькуляція датована також
09.02.2010р. і будь - яких сумнівів у
вірності висновків даного звіту у суду
не виникає.

Колегія суддів не вбачала підстав
для допиту свідків, оскільки їх
показання не могли вплинути на
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції.

Не впливає на вірність висновків
суду першої інстанції і посилання
апелянта на ту обставину, що судом не
вирішено питання по заміненим деталям
пошкодженого автомобіля, не
встановлено яку суму коштів реально
витратив ОСОБА_5 на ремонт свого
автомобіля оскільки позов МТСБУ
заявлений до відповідача про стягнення
в порядку регресу виплаченого
потерпілій особі страхового
відшкодування, а не про відшкодування
майнової шкоди.

Колегія суддів дійшла висновку
про те, що позивачем не пропущено
позовну давність, оскільки позов до
суду пред'явлено в порядку регресу (а не
суброгації) 28.01.2013 року, а виплачено
страхове відшкодування було позивачем
06.05.2010 року. Таким чином, позов було
пред'явлено до суду в межах
трьохрічного строку позовної давності
з того моменту, як позивач дізнався про
порушення його прав, а це була дата
виплати страхового відшкодування.
Дата скоєння ДТП - 13.01.2010 року не впливає
будь - яким чином на строк позовної
давності.

Та обставина, що справу було
розглянуто судом першої інстанції за
відсутності відповідача не свідчить
про ухвалення судом незаконного
рішення. Так, представник відповідача
ОСОБА_3 був належним чином повідомлений
про розгляд справи 15.11.2013 року, він
особисто отримав на руки судову
повістку для передачі ОСОБА_4 Таким
чином, відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання. Крім того, відповідач не був
позбавлений можливості подати суду
апеляційної інстанції нові докази, які
б спростовували висновки суду першої
інстанції, але він цього не зробив.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного
суду м.Києва від 15 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: