У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 лютого 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної служби інтелектуальної
власності України, ОСОБА_2 про визнання
недійсними патентів на промислові
знаки, за касаційною скаргою ОСОБА_3,
поданою в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 26 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив визнати недійсними патент
України НОМЕР_2 від 10 жовтня 2012 року та
патент України НОМЕР_3 від 25 жовтня 2012
року на промислові зразки
«ІНФОРМАЦІЯ_1», а також зобов'язати
Державну службу інтелектуальної
власності України внести зміни до
Державного реєстру патентів України на
промислові зразки зміни про визнання
недійсними патентів України НОМЕР_2 від
10 жовтня 2012 року та НОМЕР_3 від 25 жовтня
2012 року і здійснити відповідну
публікацію про це в офіційному
бюлетені «Промислова власність». На
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що промислові зразки за
патентами України НОМЕР_2, НОМЕР_3 не
відповідають умові
патентоспроможності, оскільки не є
новими, в зв'язку з тим, що сукупність їх
суттєвих ознак стала
загальнодоступною у світі до дати
подання відповідачем ОСОБА_2 заявок на
реєстрацію цих промислових зразків.
При цьому він протиставляв належний
йому промисловий зразок «Посуд» за
патентом України №? 13074, виданий 15
листопада 2006 року, а також каталог
продукції підприємства «Ситон»,
випущений у 2009 році. Зазначав, що
державна реєстрація патентів України
НОМЕР_2, НОМЕР_3 на промислові зразки
«ІНФОРМАЦІЯ_1» була здійснена з
порушенням вимог чинного
законодавства України, оскільки
вказані промислові зразки не
відповідають умовам
патентоспроможності, визначеним
Законом України «Про охорону прав на
промислові зразки» від 15 грудня 1993 року
№ 3688-Х1І, а заявки № та № 201201145 на
реєстрацію вказаних промислових
зразків було подано з порушенням прав
позивача.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 26 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року, позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним патент України
НОМЕР_2 на промисловий зразок
«ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований 10 жовтня
2012 року на ім'я ОСОБА_2.

Визнано недійсним патент України
НОМЕР_3 на промисловий зразок
«ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований 25 жовтня
2012 року на ім'я ОСОБА_2.

Зобов'язано Державну службу
інтелектуальної власності України
внести відомості до Державного реєстру
патентів України на промислові зразки
стосовно визнання недійсними патентів
України НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на промислові
зразки «ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснити
відповідну публікацію в офіційному
бюлетені «Промислова власність».

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, просить скасувати
оскаржувані судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку, дійшов
правильного висновку та обґрунтовано
виходив з доведеності позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану в
інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення С Солом'янського районного
суду м. Києва від 26 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова