ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6726/13-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Кириченко Н.О.,

при секретарі
Осколок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про вселення, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням та зобов"язання не чинити
перешкоди у користуванні ним, та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Головного управління юстиції в м.
Києві, ОСОБА_2 про продовження строків
для прийняття спадщини, визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину та договору
купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в Дарницький
районний суд м. Києва з позовною заявою
до ОСОБА_3 про вселення, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням та зобов"язання не чинити
перешкоди у користуванні ним.

В обгрунтування позовних вимог
позивач зазначив про те, що квартира
АДРЕСА_1 належить йому та відповідачці
на праві спільної сумісної власності в
рівних частинах по 1/2 кожному.
Відповідачка зареєстрована та
проживає у спірній квартирі та займає
кімнату площею 12,8 кв.м., а кімната
площею 16,4 кв.м. є вільною. На даний час
відповідачка чинить йому перешкоди у
користування квартирою, змінила замки
на вхідних дверях, позбавляючи
можливості зайти до квартири,
користуватися та проживати в ній.
Добровільно визначити порядок
користування квартирою відповідачка
відмовляється, оскільки вважає, що
квартира належить їй повністю в
порядку спадкування.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3
звернулася до суду з зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
Головного управління юстиції у м.
Києві, в якій просила визнати частково
недійсним в частині 1/4 спадщини, яку
фактично прийняла ОСОБА_3 свідоцтво
про право на спадщину за законом,
посвідчене 10.02.2005 року на спадкове
майно у вигляді квартири АДРЕСА_1;
свідоцтво про право на спадщину за
законом, посвідчене 10.02.2005 року на
спадкове майно у вигляді 1/2 частини
жилого будинку з відповідною частиною
надвірних будівель та споруд за
АДРЕСА_7; договір купівлі-продажу 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 13.03.2012 року; а також
поновити строки позовної давності у
зв"язку з її тяжкою хворобою та
фізичною неможливістю вчасного
оформлення спадщини після померлого
батька ОСОБА_5

Свої вимоги ОСОБА_3
обгрунтовувала тим, що вона з 1985 року
разом з покійними батьками та бабусею
проживала у спірній квартирі АДРЕСА_1.
Тривалий час вона тяжко хворіла та у 2010
році отримала ІІ групу інвалідності. ЇЇ
батько помер у 2004 році. На момент його
смерті у квартирі було зареєстровано
дві особи - вона та її покійний батько.
Мати на той час не була зареєстрована у
квартирі. Отже на момент смерті батька
вона фактично прийняла спадщину - 1/4
частину спірної квартири, однак до
нотаріальної контори не зверталася і
свідоцтво про право на спадщину не
отримувала, так як тяжко хворіла та не
ходила.

Після смерті матері вона подала
до нотаріальної контори заяву про
видачу свідоцтва про право на спадщину,
її брат також подав таку заяву та за ним
в судовому порядку було визнане право
власності на 1/2 частину спірної
квартири.

Позивач вважає, що ОСОБА_4
незаконно отримав у спадщину 1/2 частину
спірної квартири, оскільки вона не
відмовлялася від прийняття спадщини
після померлого батька, фактично
прийняла 1/4 частину квартири, внаслідок
чого частка, яку успадкувала за законом
її мати після смерті свого чоловіка
мала становити на 1/2 частину , а 1/4 ,
тобто після її смерті - матері позивача,
спадкова маса становила 3/4 квартири
АДРЕСА_1, і частки які мали успадкувати
спадкоємці ОСОБА_6 - позизивач ОСОБА_3 та
її брат ОСОБА_4 повинні бути 3/8, а не 1/2.
Тому вона і просить визнати частково не
дійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом на ім"я ОСОБА_6 , а
також договір куплі-продажу 1/2 частини
квартири.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 позовні вимоги
щодо вселення, встановлення порядку
користування житловим приміщенням та
зобов"язання не чинити перешкоди у
користуванні ним підтримав, просив
позов задовольнити та закріпити за
позивачем право користування кімнатою
площею 16,4 кв.м., а за відповідачкою -
кімнатою площею 12,8 кв.м. У задоволенні
зустрічної позовної заяви ОСОБА_3
просив відмовити, вважаючи її
безпідставною та такою, що подана з
порушенням строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_8 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не
визнали, просили у задоволенні даного
позову відмовити. Свої зустрічні
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі з підстав зазначених у ньому.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, не
заперечував щодо розгляду справи у
його відсутність, вимоги зустрічної
позовної заяви не визнав.

Представник Головного
управління юстиції у м. Києві направив
до суду свої заперечення щодо
зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, в
яких вказано про те, що позовна заява не
обгрунтована з огляду на те, що
нотаріусу при оформленні спадщини не
було відомо про те, що ОСОБА_3 є такою, що
фактично прийняла спадщину пісял
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, оскільки
вона із заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину до нотконтори не
зверталася, а тому нотаріусом були
дотримані усі вимоги законодавства про
нотаріат. Справу просив розглядати у
його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, дійшов наступних
висновків.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Як пояснила ОСОБА_3 у 1985 році вона
разом зі своїми батьками та бабусею
переїхали на постійне місце проживання
до м. Києва по обмінному ордеру № 470 від
18.04.1985 року. Ордер виписаний на ім"я
ОСОБА_5, а також його сім"ю - дружину
ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_3 (а. с. 50 - 51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а. с. 40).

Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складалася з квартири
АДРЕСА_1, легкового автомобіля ВАЗ 2106,
1977 року випуску, причепа СКІФ 81061, 1985
року випуску, грошового вкладу НОМЕР_1 в
Ощадбанку України, а також 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_7, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи.

26.10.2004 року ОСОБА_6 звернулася до
Шістнадцятої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, в якій вказала про
те, що крім неї спадкоємців більше не
має.

11.01.2005 року ОСОБА_6 отримала
свідоцтва про право на спадщину за
законом на легковий автомобіль ВАЗ 2106,
1977 року випуску, причеп СКІФ 81061, 1985 року
випуску та 1/2 частини житлового будинку
АДРЕСА_7, а також свідоцтво про право на
спадщину за заповідальним
розпорядженням на грошові вклади, які
знаходяться у ВАТ "Державний ощадний
банк України".

10.02.2005 року ОСОБА_6 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтва
про смерть, померла мати позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_6 (а. с. 41)

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 28.04.2009 року визнано за
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частину
житлового будинку АДРЕСА_7, в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 У зустрічному
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
від права спадкування за законом
відмовити.

13.03.2012 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_2
1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка
належала йому на підставі рішення
Дарницького районного суду м. Києва (а.
с. 7).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Стаття 61 ЦПК України передбачає,
що обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що саме рішенням
суду від 28.04.2009 року за ОСОБА_4 визнано
право власності на 1/2 частину
спадкового майна, що залишилося після
смерті ОСОБА_6 та під час розгляду даної
справи ОСОБА_3 не оспорювала частки у
спадковому майні, а ні свого брата, а ні
право власності на все спадкове майно
отримане ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5,
таким чином суд приходить до висновку
про те, що остання на момент тоді
існуючого спору погодилася та визнала,
що її матір ОСОБА_6 була єдиним
спадкоємцем по смерті ОСОБА_5, а тому в
задоволенні її вимог про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину необхідно відмовити.

А враховуючи вище викладене не
підлягають задоволенню і вимоги щодо
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, оскільки
право власності на 1/2 частину квартири
у ОСОБА_4 виникло на підставі рішення
суду, яке набрало законної сили, а
власник має право розпоряджатися
належним йому майном.

Крім того, суд вважає, що відсутні
будь-які правові підстави для
поновлення строків позовної давності.

Позовні ж вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про вселення, встановлення порядку
користування житловим приміщенням та
зобов"язання не чинити перешкоди у
користуванні ним підлягають
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_2 належить на праві
власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 13.03.2012 року.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживаннбя і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

За правилами статтей 317, 319, 355, 361 ЦК
України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном. При цьому на зміст права
власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Всім власникам
забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Співвласник
має право самостійно розпорядитися
своєю часткою у праві спільної
часткової власності.

Крім того, статтею 356 ЦК України
визначено, що власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності є спільною
частковою власністю, а статтею 358 цього
Кодексу визначено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Враховуюч те, що ОСОБА_2 являється
власником 1/2 частини квартири, а також з
урахуванням вимог діючого
законодавства, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про вселення до квартири
АДРЕСА_1 підлягають задоволенню,
оскільки є цілком законними та
обґрунтованими.

Разом з тим, суд вважає таким, що
не підлягають задоволенню вимоги щодо
зобов"язання не чинити перешкоди у
користуванні квартирою, оскільки
позивачем та його представником не
було доведено факт чинення перешкод у
користуванні квартирою з боку
відповідачки, жодних належних доказів
цього надано не було, із заявами про
неможливість проживання в спірній
квартирі позивач нікуди не звертався.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо встановлення
порядку користування житловим
приміщенням наступним чином,
закріпивши за позивачем право
користування кімнатою площею 16,4 кв.м., а
за відповідачкою - 12,8 кв.м., оскільки
ОСОБА_3, являється інвалідом ІІ - ї
групи, тому суд вважає, що таким чином
будуть порушені її права.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88,
169, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 216, 267,
317, 319, 355, 356, 358, 361, 391, 1267 ЦК України, ст. ст.
150, 155 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
вселення, встановлення порядку
користування житловим приміщенням та
зобов"язання не чинити перешкоди у
користуванні ним - задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
встановити порядок користування
квартирою

В решті заявлених позовних вимог -
відмовити.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Головного управління
юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 про
продовження строків для прийняття
спадщини, визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину та
договору купівлі-продажу - відмовити

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів.

Суддя: