Провадження № 2/712/1087/14
Справа № 712/2402/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
- ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі -
ТІТОВА О.І.

з участю адвоката
- ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до
відповідача про виселення,
посилаючись на те, що 22 січня 1983 року на
склад сім'ї з п'яти осіб на підставі
Ордеру № 6995, була надана трикімнатна
квартира АДРЕСА_1.

13 березня 2008 року позивачем було
приватизовано в даній квартирі одну
кімнату площею 23,4 кв. м. В казаній
квартирі на момент подачі позову
проживають, позивач, відповідач, та
треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Відповідач зловживає спиртними
напоями, створює сварки, бійки. Вважає,
що така поведінка відповідача робить
не можливим проживання її в даній
квартирі, а також те, що він проживає в
ній без взаємної згоди, тому підлягає
виселенню.

В судовому засіданні позивач та її
адвокат позовні вимоги підтримали та
просили виселити відповідача з
квартири АДРЕСА_1

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та
заперечував проти їх задоволення,
посилаючись на те, що він постійно
проживає та зареєстрований в АДРЕСА_2

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні, позовні вимоги позивача
підтримав та просив їх задоволити.

Третя особа ОСОБА_5 до судового
засідання не з'явилась, причини неявки
суду не відомі, про день та час розгляду
справи, була повідомлена належним
чином.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому
засіданні, проти задоволення позову
заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, думку
адвоката, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, які регулюються
нормами цивільного та житлового
законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 22
січня 1983 року позивачу був виданий
Ордер № 6995 на склад сім'ї з п'яти осіб, а
саме на її сина ОСОБА_4, дочку ОСОБА_9, та
ОСОБА_6)., внучку ОСОБА_5, ОСОБА_11 та
надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

13 березня 2008 року позивачем було
приватизовано одну кімнату площею 23,4
кв. м., що підтверджується Свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
серії САВ № 882778 від 12 березня 2008 року.

Як вбачається з Довідки Комунального
підприємства «Соснівська служба
утримання будинків» за № 2041 від 19
травня 2012 року в даній спірній квартирі
зареєстрована позивач та

третя особа - син ОСОБА_4, який фактично
в спірній квартирі не проживає, а
проживає разом із сім'єю в іншому
житловому приміщенні. Між сторонами
склався порядок користування даною
квартирою, в належній за Свідоцтвом про
право власності проживає позивач, в
другій кімнаті внучка позивача по
справі третя особа ОСОБА_5 з малолітнім
сином, в третій кімнаті ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не одноразово зверталась до
органів внутрішніх справ та
прокуратури міста Черкаси, щодо
неправомірних дій на її думку дочки
ОСОБА_6 та співмешканця ОСОБА_3, проте,
за результатами перевірок винесені
постанови Соснівського РВ УМВС України
від 19 листопада 2012 року та 31 серпня 2013
року про відмову в порушенні
кримінальної справи та відповідно до
Висновку про результати перевірки по
матеріалам від 08 лютого 2012 року,
вбачається, що між сторонами
відбуваються сварки з приводу
спільного проживання.

Частина 1 Ст. я 116 Житлового кодексу
встановлює, якщо наймач, члени його
сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ним, систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 2 від 12 квітня
1985 року, при вирішенні справ про
виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій
антигромадській поведінці виселення
винного може статися і при
повторному порушенні, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Маються на увазі, зокрема,
заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК,
трудових колективів, товариськими
судами й іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача (незалежно від
прямих вказівок з приводу можливого
виселення).

Суд розцінює критично посилання
позивача на те, що відповідач ОСОБА_12
постійно проживає в даній квартирі та
самоправно зайняв житлове приміщення.
Крім того з пояснення свідків та
третьої особи ОСОБА_6 було встановлено,
що відповідач є її знайомим, та
періодично знаходиться в її
помешканні. Сам відповідач постійно
проживає в АДРЕСА_2

Згідно Акту складеного мешканцями
під'їзду № 3 в будинку по АДРЕСА_1 в
місті Черкаси, вбачається, що в даній
квартирі проживають постійно позивач,
треті особи ОСОБА_5 та її малолітня
дитина і ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_3 лише
інколи приїжджає до ОСОБА_6 Жодних дій
зі сторони відповідача до позивача
сусідами не було зафіксовано, тим
більше відповідача характеризують з
позитивного боку.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
виключно в межах заявлених вимог. Крім
того, виходячи з позицій ст. 3 ЦПК
України позивач має довести порушення
відповідачем своїх прав, що
обґрунтовує можливість його звернення
до суду.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести в суді ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких умов суд розглядав справу в
межах перевірки обґрунтованості та
доведення таких тверджень позивача.

Ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Фізична особа
може мати кілька місць проживання.

Частиною 3 статті 9 ЖК України
визначено, що ніхто не може бути
виселений із займаного житлового
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Суд вважає, що позивач не навела
переконливих доводів на обґрунтування
обставин, які б

стали підставою для виселення
відповідача зі спірної квартири,
оскільки в судовому засіданні не
встановлено фактів порушення правил
співжиття, а встановлено, що між
сторонами по справі а саме між
позивачем та третьої особою ОСОБА_6
виникли неприязні взаємини, які самі по
собі не можуть бути підставою для
виселення відповідача ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги є необґрунтовані та не
підтверджені належними доказами
стосовно самовільного зайняття та
проживання відповідача в квартирі за №
, в зв'язку з чим - задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.29 ЦК України, ст.ст. 9, 116, ЖК
України суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 в задоволенні позові -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: