Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів
: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю „Порше
Лізинг Україна" на рішення
Березнівського районного суду від 05
грудня 2013 року в справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю „Порше Лізинг
Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
солідарне стягнення боргу, збитків
відповідно до договору про фінансовий
лізинг.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, що з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Березнівського районного
суду від 05.12.2013 р. у задоволенні
позовних вимог ТОВ „Порше Лізинг
Україна" відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ТОВ „Порше Лізинг Україна"
вважає його незаконним, ухваленим з
порушенням матеріального та
процесуального права.

Вказує, що судом не взято до уваги вимог
ст. 806 ЦК України, параграфа 1 глави 58 ЦК
України, ч1, ст. 2 , ч.1 ст. 6 Закону України
„Про фінансовий лізинг", які свідчать
про те, що чинним законодавством
України не передбачено обов'язковість
нотаріального посвідчення договору
про фінансовий лізинг, а відтак договір
№ 00001976 від 08.06.2010 р. повністю відповідає
вимогам чинного законодавства України,
є дійсним та таким, що підлягає
виконанню. Факт неможливості
використання об'єкту лізингу через
обставини, за які вони не відповідають,
не було підтверджено та доведено
відповідачами згідно вимог ст. 60 ЦПК
України, а тому лізингові платежі
повинні бути сплачені вчасно та
відповідно до умов договору. Просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про її часткове задоволення,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у
лютому 2013 р. ТОВ «Порше Лізинг Україна»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, у якому просило стягнути
солідарно з відповідачів на його
користь 286 058,62 грн., а згідно заяви про
збільшення позовних вимог від 17.03.2013 р.(
а.с. 111-113) - 318 962,68 грн. з яких : 28 617,28 грн. -

________________________________________________________________________
______________________________

Справа № 555/552/13-ц

Головуючий у 1-й інст. - Мельник В.Я.
Провадження № 22ц/787/333/2014

Доповідач - Оніпко О.В.

заборгованість за лізинговими
платежами; 72 952,62 грн. - неустойка в
розмірі подвійної плати за
користування за ст.785 ЦК України; 5 511,18
грн. - пеня; 1 353,91 грн. - штрафні санкції
за вимоги щодо сплати; 1 653,38 грн. 3%
річних; 4 133,41 грн. - проценти за
користування чужими грошима; 39 069,81 грн.
- збитки; 165 671,09 грн. - упущена вигода.

Ухвалюючи рішення про залишення без
задоволення позову ТОВ «Порше Лізинг
Україна», суд першої інстанції виходив
з того, що сторонами не додержано вимог
закону про нотаріальне посвідчення
договору, тому він є нікчемним та не
створює юридичних наслідків.

Однак з таким висновком суду 1-ї
інстанції не погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.06.2010 р. ТОВ «Порше Лізинг Україна» та
відповідач ОСОБА_1 уклали договір про
фінансовий лізинг № 00001976, поручителем
якого виступив ОСОБА_2 та який несе
солідарну відповідальність за
виконання всіх зобов»язань
лізингоодержувача на підставі або у
зв»язку із цим договором або будь-якою
його невід»ємною частиною ( а.с. 24) .

Своїм підписом на договорі лізингу
лізингоодержувач підтверджує, що він
ознайомився та зрозумів усі умови
цього договору про фінансовий лізинг,
Загальні комерційні умови
внутрішнього фінансового лізингу
Рахунки для лізингових платежів/
Графіку покриття витрат та виплати
лізингових платежів (План
відшкодування), а також погоджується,
що всі зазначені документи є
невід'ємними часинами цього договору
про фінансовий лізинг.

Згідно з ч. 2 ст.1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» за договором
фінансового лізингу (далі - договір
лізингу) лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону,
відносини, що виникають у зв'язку із
договором фінансового лізингу
регулюються положеннями Цивільного
кодексу України про лізинг, найм
(оренду), купівлю-продаж, поставку з
урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом.

Частиною 2 ст. 806 ЦК України також
встановлено, що до договору лізингу
застосовуються загальні положення про
найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим
параграфом та законом.

Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону,
договір лізингу має бути укладений у
письмовій формі. Істотними умовами
договору є : предмет лізингу; строк, на
який лізингоодержувачу надається
право користування предметом лізингу
(строк лізингу); розмір лізингових
платежів; інші умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Строк лізингу
визначається сторонами договору
лізингу відповідно до вимог цього
Закону.

Таким чином висновок суду про
нікчемність договору лізингу через
відсутність його нотаріального
посвідчення є безпідставним, оскільки
норми Закону України „Про фінансовий
лізинг", норми ЦК України та умови
договору лізингу не передбачають
обов'язковість нотаріального
посвідчення договору лізингу.

Також частиною 1 ст. 554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додатковому
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Виходячи з наведеного,
відповідачі несуть солідарну
відповідальність перед позивачем.

Так, відповідно до умов вказаного
договору лізингодавець зобов'язався
передати на умовах фінансового лізингу
лізингоодержувачу належний
лізингодавцю на праві власності
автомобіль Wolksvagen Passat 2,0 I TDI, шасі №
WVWZZZ3CZ9P029840, рік випуску 2009, двигун CBA 241620
(об'єкт лізингу), а лізингоодержувач
зобов'язався прийняти та належним
чином користуватися об'єктом лізингу, а
також здійснити оплату за таке
користування відповідно до умов цього
договору.

Згідно з графіком покриття витрат та
виплати лізингових платежів (плану
відшкодування), який є невід»ємним
додатком до договору (а.с. 26-31),
щомісячний платіж у сумі 519 доларів США,
належний до сплати відповідачем
протягом 60-ти місяців, складався з
відшкодування частини вартості
об»єкту лізингу, відсотків та комісії
протягом 60 -ти місяців.

Фактична передача ОСОБА_1 предмету
лізингу мала місце 12.06.2010 року, про що
було складено відповідний акт
прийому-передачі із зазначенням у
ньому, що предмет лізингу є власністю
лізингодавця до моменту повного
виконання лізингоодержувачем
зобов'язань, передбачених договором
про фінансовий лізинг. Також
встановлено, що у випадку
неспроможності лізингоодержувача
виконати свої зобов'язання,
передбачені Договором, лізингодавець
може позбавити лізингоодержувача
права користування предметом лізингу
та вилучити його (а.с.32).

Відповідно до п.12.2 Комерційних умов (
які є невід'ємним додатком до договору
лізингу) строк лізингу починається з
дати підписання акту
приймання-передачі лізингоодержувачем
об'єкту лізингу.

Таким чином, наявними в матеріалах
справи документами підтверджено, що
ТОВ «Порше Лізинг Україна» вказаний
транспортний засіб у користування
ОСОБА_1 передало, отже умови договору зі
свого боку виконало.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачка до 15.11.2011 р. виконувала
свої обов'язки за договором лізингу
(останній платіж а.с. 135), однак в
подальшому не сплатила рахунки : № 00050476
від 07.11.2011 р. на суму 1581,4 грн., № 00053341 від
06.12.2011 р. на суму 4 499,53 грн., № 00001976 від
05.01.2012 р. на суму 4 521,95 грн., рахунок
№00059310 від 012.02.2012 р. на суму 4 506,26 грн., №
00063053 від 02.03.2012 р. на суму 4 495,05 грн., №
00066124 від 03.04.2012 р. на суму 4 506,83 грн., №
00069733 від 03.05.2012 р. на суму 4 506,26 грн. У
зв'язку з чим, станом на 04.05.2012 р.
утворилась заборгованість за
лізинговими платежами по договором
лізингу в розмірі 28 617,28 грн. Викладене
підтверджується наданим позивачем
розрахунком (а.с. 133) та не заперечується
відповідачами

04.01.2011р., 03.03.2011р., 05.07.2011р. лізингодавець
направив на адресу лізингоодержувача
перше нагадування про несплату за
рахунками, 18.01.2011 р., 18.03.2011 р., 18.04.2011 р.,
18.05.2011 р., 20.07.2011р. - друге, 04.05.2012 р. - третє,
також позивачем на адресу відповідачів
були направлені листи від 04.05.2012 р. з
вимогою про сплату заборгованості за
договором, повернення об'єкта лізингу
та повідомлення про відмову від
договору (а.с. 49-62). Вказаний лист
ОСОБА_1 був отриманий 10.05.2012 р. (а.с. 59).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про фінансовий лізинг» лізингодавець
має право відмовитися від договору
лізингу та вимагати повернення
предмета лізингу від
лізиногоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що
відмова від договору лізингу є
вчиненою з моменту, коли інша сторона
довідалася або могла довідатися про
таку відмову.

Згідно з п.7 ч.2 ст. 11 Закону
лізингоодержувач зобов'язаний у разі
дострокового розірвання договору
лізингу повернути предмет лізингу у
стані, в якому його було прийнято у
володіння, з урахуванням нормального
зносу, або у стані обумовленому
договором.

Згідно п.12.6, п.12.6.1 Комерційних умов ТОВ
„Порше Лізинг Україна" має право в
односторонньому порядку припинити дію
цього контракту в разі несплати одного
наступного лізингового платежу у
повному обсязі або частково, якщо строк
невиконання такого перевищив тридцять
календарних днів.

Відповідно до п.12.7 Комерційних умов
день, що вважатиметься датою
припинення дії договору визначається
Порше Лізинг Україна. У день припинення
лізингодавець надсилає
лізингоодержувачу письмове
повідомлення про припинення дії.

У разі припинення дії договору, за
змістом п.12.9 Комерційних умов,
лізингоодержувач зобов'язаний
повернути об'єкт лізингу за свій
власний рахунок впродовж десяти
робочих днів від дати одержання
відповідного запиту. В цей же строк
лізингоодержувач сплачує компанії
„Порше Лізинг Україна" будь-яку
різницю між ринковою вартістю об'єкту
лізингу та лізинговими платежами, що
залишилися несплаченими відповідно до
графіку виплат.

Згідно з листом ТОВ «Порше Лізинг
Україна» від 04.05.2012 р. ( а.с. 57) ,
товариство повідомило ОСОБА_1 про
відмову від договору лізингу. Вказане
повідомлення відповідачкою було
отримано 10.05.2012 р. ( а.с. 59), тобто, остання
повинна була повернути предмет лізингу
у строк - до 25.05.2012 р.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно не
повернула предмет лізингу позивачу,
товариство звернулося до нотаріуса для
вчинення виконавчого напису про
повернення предмету лізингу у
відповідності до вимог закону та
договору ( п.8.3.2 ).

03 жовтня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу було вчинено виконавчий напис
про повернення лізингоодержувачем на
користь лізингодавця ТОВ «Порше Лізинг
Україна» об'єкту фінансового лізингу
(а.с. 64).

02.09.2013р. державним виконавцем відділу
ДВС Солом'янського районного
управління юстиції у місті Києві було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого напису та автомобіль
повернуто лізингодавцю (а.с. 130).

Виходячи з наведеного, починаючи з
25.05.2012 р. ( по збігу десяти днів з дня
отримання повідомлення про припинення
договору) і до 02.09.2013 р. відповідачка
неправомірно користувалася предметом
лізингу та не сплачувала ТОВ «Порше
Лізинг Україна» платежів за
користування автомобілем.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо
наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Оскільки, як зазначено вище, згідно з
графіком покриття витрат та виплати
лізингових платежів (плану
відшкодування) щомісячний платіж
складався з відшкодування частини
вартості об'єкта лізингу і процентів
та комісії, та враховуючи, що договір
лізингу було припинено позивачем 04.05.2012
р., розрахунок неустойки в порядку
вимог ст.785 ЦК України повинен
проводитися без врахування суми
щомісячного платежу на відшкодування
вартості автомобіля.

Таким чином позовні вимоги ТОВ «Порше
Лізинг Україна» в частині стягнення з
відповідачів неустойки у розмірі 72 952,62
грн. підлягають до задоволення
частково, за період з травня 2012 р. по
02.09.2012 р. ( з часу припинення договору і
до повернення автомобіля позивачу), а
саме: згідно графіку платежі по
процентам та комісії становлять:

станом на 15.05.2012р. - 268,45 дол. США (курс НБУ
7,99 грн.) до сплати 2144,92 грн.;

станом на 15.06.2012р. - 265,41 дол. США (курс НБУ
7,9925 грн.) до сплати 2121,29 грн.;

станом на 15.07.2012р. - 262,33 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 2096,8 грн.;

станом на 15.08.2012р. - 259,23 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 2072,03 грн.;

станом на 15.09.2012р. - 256,09 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 2046,93 грн.;

станом на 15.10.2012р. - 252,92 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 2021,59 грн.;

станом на 15.11.2012р. - 249,71 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1995,93 грн.;

станом на 15.12.2012р. - 246,48 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1970,11 грн.;

станом на 15.01.2013р. - 243,21 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1943,98 грн.;

станом на 15.02.2013р. - 239,90 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1917,52 грн.;

станом на 15.03.2013р. - 236,56 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1890,82 грн.;

станом на 15.04.2013р. - 233,19 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1863,89 грн.;

станом на 15.05.2012р. - 229,78 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1836,63 грн.;

станом на 15.06.2013р. - 226,33 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1809,06 грн.;

станом на 15.07.2013р. - 222,85 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1781, 42 грн.;

станом на 15.08.2013р. - 219,34 дол. США (курс НБУ
7,993 грн.) до сплати 1753,18 грн.

Таким чином загальна сума за
користування відповідачкою предметом
лізингу становить 31 266,1 грн., а розмір
неустойки - 62 532, 2 грн. ( 31 266,1*2).

Також, відповідно до п. 8.2 Комерційних
умов у випадку прострочення сплати
платежу до лізингоодержувача
застосовуються такі санкції: - п. 8.2.1.
пеня у розмірі 10% річних від вчасно
невиплаченої суми за кожен день
затримки до менту повної виплати
платежу;

- п.8.2.2 штрафні санкції за вимоги щодо
сплати, надіслані Порше Лізинг
Україна(пункт 8.3.1. цього
контракту/договору): еквівалент 15
доларів США за першу вимогу, еквівалент
20 доларів США за другу вимогу,
еквівалент 25 доларів США за першу
вимогу;

- компенсація будь-яких витрат,
понесених Порше Лізинг Україна та/або
винагороди, включаючи крім іншого
винагороди юристам, судові та
позасудові витрати,
нараховані/виплачені з метою
відшкодування сум, не виплачених
лізингоодержувачем у відповідності до
контракту.

Відповідно до положень п. 8.2.1 ТОВ «Порше
Лізинг Україна» заявлено вимогу щодо
сплати пені. Згідно з розрахунком
заборгованості, наданого позивачем,
сума пені, що підлягає сплаті становить
5 511,18 грн. (а.с. 112).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Сума штрафних санкцій за нагадування
відповідно до п. 8.2.2. становить згідно з
розрахунком позивача 1 353,91 грн.

Також, позивач просить відшкодувати 3%
річних від простроченої суми.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми. ТОВ „Порше Лізинг
Україна" просить стягнути з
відповідачів 3 % річних - 1 653,38 коп.

Детальні розрахунки вищезазначених
сум міститься у позові, відповідачами
не заперечуються та сумнівів у колегії
суддів не викликають.

Однак вимоги позивача про стягнення з
відповідачів в порядку ст. 1048 ЦК
України процентів у сумі 4 133 грн. 41 коп.
за користування грошовими коштами (
тобто, коштами, не сплаченими
щомісячно ОСОБА_1 згідно з договором) є
безпідставними та не ґрунтуються на
законі, оскільки між сторонами мають
місце правовідносини, що виникли з
договору лізингу, умовами якого та
законом передбачені відповідні
санкції у зв'язку з його невиконанням, а
не правовідносини, визначені
параграфом 1 глави 71 ЦК України щодо
договору позики. Тому вказані вимоги
ТОВ „Порше Лізинг Україна" до
задоволення не підлягають.

Також, ТОВ „Порше Лізинг Україна" ,
посилаючись на норми п.1 ч. 2 ст. 22 та п.4 ч.
1 ст. 611 ЦК України, просило стягнути з
відповідачів 39 069,81 грн. збитків, які
складаються з витрат по оплаті послуг
спеціалізованих організацій , наданих
позивачу для відновлення його
порушених прав та повернення
автомобіля , звернення до нотаріуса
для здійснення виконавчого напису та
звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення вказаних
вимог, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.22 ЦК України закріплено,
що особа, якій завдано збитки у зв'язку
з порушенням її цивільного права, має
право на відшкодування збитків.

Пунктом 8.2.3 договору фінансового
лізингу, укладеного між сторонами
передбачена компенсація будь-яких
витрат, понесених Порше Лізинг Україна
та/або винагороди, включаючи, крім
іншого винагороди юристам, судові та
позасудові витрати,
нараховані/виплачені з метою
відшкодування сум, не виплачених
лізингоодержувачем у відповідності до
контракту.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ „Агенція
комплексного захисту бізнесу „Дельта
М" було укладено договір про надання
послуг з повернення майна (Об'єктів
лізингу) від 03.02.2011р. з додатковою
угодою № 1 від 23.05.2011р. Актом № 18 від
24.11.2011р. приймання-передачі наданих
послуг до договору про надання послуг з
повернення майна (Об'єктів лізингу) від
03.02.2011р. ТОВ „Агенція комплексного
захисту бізнесу „Дельта М" надало
послуги відносно лізингоодержувача
ОСОБА_1 , сума винагороди за які
становить 1 365,75 грн., що була сплачена
позивачем 09.12.2001р. згідно платіжного
доручення № 14254 (а.с.66-75).

Крім того, ТОВ „Порше Лізинг Україна"
були понесені витрати на заміну ключа
автомобіля після повернення об'єкту
лізингу і вартість вказаних робіт та
запасних частин згідно з рахунком
становить 2 524,50 грн., які були сплачені
позивачем відповідно до платіжного
доручення № 60011133 від 18.09.2013 р. (а.с.126-129).

Колегія суддів приходить до висновку
про підставність вимог позивача в
частині стягнення з відповідачів
збитків на суму 3 890,25 грн.(1 365,75 грн. + 2
524,50 грн.), що стверджені належними
доказами.

Що стосується стягнення коштів за
договорами з ТОВ „Орум" від 01.02.2011 р.
(акт № 06-1012 здачі-прийняття робіт від
03.10.2012р.), ТОВ „Юридична компанія
„Трепл Сі" від 21.06.2012р. (акти наданих
послуг № 115 та № 116 від 30.08.2013р., № 83 від
27.06.2013р.), то вказані вимоги до
задоволення не підлягають, оскільки
позивачем не надано суду належних і
достовірних доказів на підтвердження,
які саме конкретно послуги було надано
зазначеними особами позивачу, їх
вартість, обсяг та чи стосуються вони
саме даного спору між сторонами
(а.с.76-79, 82, 114-119, 121, 124, 131).

З вимогами ж про стягнення з
відповідачів витрат на надання
правової допомоги у відповідності до
ст.ст. 84, 88 ЦПК України позивач не
звертався і передбачених законом
доказів на їх підтвердження щодо
обсягу та вартості такої допомоги саме
у вказаній справі, суду також не надав.

Також, ТОВ „Порше Лізинг Україна"
заявлено позовну вимогу про стягнення
з відповідачів збитків в порядку
п.2.ч.2.ст. 22 ЦК України (упущена вигода) в
сумі 165 671,09 грн.

Вказана вимога є недоведеною та до
задоволення не підлягає, оскільки
позивачем не надано суду належних та
безспірних доказів на підтвердження
тих обставин, що у зв'язку із порушення
відповідачкою умов договору лізингу,
ТОВ „Порше Лізинг Україна" було
позбавлено можливості укласти з іншою
особою договір лізингу, предметом
якого є спірний автомобіль, саме на
аналогічних умовах, у разі належного
виконання яких іншою стороною,
останній міг отримати вигоду у сумі 165
671,09 грн.

У зв'язку з вищевикладеним,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення про часткове
задоволення позову ТОВ „Порше Лізинг
Україна" та про стягнення солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованості, штрафних санкцій та
збитків у сумі 103 558,2 грн., яка
складається із: 28 617,28 грн. -
заборгованість за договором; 62 532,2 грн. -
неустойка в порядку ст. 785 ЦК України; 5
511,18 грн. - пеня; 1 353,91грн. - штрафні
санкції; 1 653, 38 грн. - 3% річних; 3 890,25 грн. -
збитки.

Також, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів на користь
позивача підлягають стягненню
документально підтверджені судові
витрати у вигляді судового збору за
подання позову у розмірі 1117, 28 грн. , у
рівних частках з кожного (по 558,64 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-314, 316 ЦПК
України, ст.ст. 22, 526, 549, 554, 611, 625, 785, 806, 1048
ЦК України, ст.ст.1, 2,6,7,11 Закону України
« Про фінансовий лізинг», колегія
суддів, -

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю „Порше
Лізинг Україна" - задовольнити
частково.

Рішення Березнівського районного суду
від 05 грудня 2013 року - скасувати.

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю „Порше Лізинг
Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
солідарне стягнення боргу, штрафних
санкцій та збитків відповідно до
договору про фінансовий лізинг -
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Порше Лізинг
Україна" заборгованість, штрафні
санкції та збитки у сумі 103 558, 20 грн.
(сто три тисячі п»ятсот п»ятдесят
вісім) грн. 20 коп., яка складається із: 28
617,28 грн. - заборгованості за договором;
62 532,20 грн. - неустойки в порядку ст. 785 ЦК
України; 5 511,18 грн. - пені; 1 353,91грн. -
штрафних санкцій; 1 653, 38 грн. - 3% річних; 3
890,25 грн. - збитків.

В решті в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю „Порше Лізинг
Україна" судові витрати у сумі 1117,28
грн. у рівних частках з кожного (по 558
грн. 64коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: