Справа 206/8678/13-ц
Провадження 2/206/121/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про усунення перешкод в
користуванні власністю, зобов'язання
надати дублікати ключів,

в с т а н о в и в:

9 грудня 2013 року позивачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 звернулися із позовом до ОСОБА_3
про усунення перешкод у здійсненні
права власності та спонукання до
певних дій.

В обґрунтування своїх уточнених
позовних вимог позивачі вказали, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 та
відповідно батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6, який
мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

Вказана квартира належала померлому на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло від 14.11.1995р.

Вони ОСОБА_1 дружина померлого ОСОБА_6,
та ОСОБА_2 його дочка, є спадкоємцями
першої черги за законом. На підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом 1/3 майна належить ОСОБА_6. та 1/3
майна належить ОСОБА_2 Спадкове майно,
на яке в указаній частці видано це
свідоцтво, складається з: квартири
АДРЕСА_1 та складається з: 1,7,8 - коридори;
2,3 - житлові кімнати; 4 - кладова; 5 - кухня;
6 - санвузол. Вони не мають можливості
користування та розпорядження своїм
власним майном, оскільки відповідач,
ОСОБА_3, якій теж належить 1/3 частка
квартири померлого ОСОБА_6, не впускає
їх до спірної квартири.

Вона разом з донькою неоднорозово
намагалися потрапити до квартири,
відповідачка підпирала двері
зсередини та замикала їх на внутрішні
засови. В присутності сусідів вони
намагалися потрапити до спірної
житлової площі, але замки на дверях
виявилися зміненими і вони не змогли
потрапити в квартиру.

На підставі викладеного позивачі
просять зобов'язати відповідача ОСОБА_3
не чинити позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перешкод у користуванні власністю, а
саме 1/3 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1 Зобов'язати відповідача ОСОБА_3
надати позивачам дублікати ключів від
спірного житла для можливості
потрапити до своїх часток житлового
приміщення та стягнути на їх користь
судові витрати (а.с.3-5).

У зв'язку з тим, що за договором
дарування, посвідченим Восьмою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 17 лютого 2009 року,
зареєстровано в реєстрі за №1-234, ОСОБА_3
подарувала належну їй 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с. 28), остання
була залучена судом до участі у справі
в якості співвідповідача.

В судовому засіданні позивачі позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
обґрунтував обставинами, що вказані в
позовній заяві. Пояснили, що ОСОБА_2
нетривалий час проживала у квартирі,
але внаслідок створених несприятливих
умов, скоро пішла звідти. Вони
сплачують свою частку комунальних
послуг, проте одного разу виявили у
квартирі стороннього чоловіка, якому
її здали в найм, після чого той чоловік
добровільно виселився. Ключів від
квартири у них ніколи не було, і вони їх
не брали. Вони розуміють, що бабуся
(ОСОБА_3.) все життя там прожила і бажає
жити сама, але наполягають на своїх
правах як співвласників квартири.

Представник відповідача та відповідач
ОСОБА_4 в судовому засіданні не
заперечувала проти часток у квартирі
позивачів, але пояснила, що позивачі
при житті не спілкувалися з померлим,
так само не спілкуються із ОСОБА_3
Позивач ОСОБА_2 деякий час проживала у
спірній квартирі, але забрала свої речі
і пішла, її ніхто не виганяв. Ніяких
перешкод у користуванні не було,
позивачі інколи заходили в гості. Після
останнього такого візиту, коли ОСОБА_3
була вдома сама, зникли ключі від
вхідних дверей квартири, замки з самого
початку існування квартири ніколи не
змінювалися, і це був єдиний комплект
ключів, і ОСОБА_3 провела ніч з
незапертими дверима, оскільки замки
зачиняються зсередини також тільки
ключом. Тому наступного дня ОСОБА_4
замінила замки, бо не було іншого
виходу. Дублікатів ключів позивачки
ніколи не просили. Не заперечувала
проти надання їм дублікатів ключів,
просила, щоб позивачі не створювали
стресових ситуацій ОСОБА_3, яка дуже
похилого віку і має слабке здоров'я.

Заслухавши доводи позивачів, пояснення
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги позивачів
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
у віці 46 років помер ОСОБА_6 про що в
Книзі реєстрації смертей 19 листопада
2007р. зроблено відповідний запис №127
(а.с.6).

З технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 вбачається, що власниками був
ОСОБА_6 з розміром частки 2/3, є ОСОБА_3, з
розміром частки 1/3, ОСОБА_2 з розміром
частки 1/3 та ОСОБА_1 з розміром частки 1/3
(а.с.7-8).

У відповідності до витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 27.09.2008р. власником 1/3 частки
приватної власності у АДРЕСА_1 є ОСОБА_1
(а.с.9).

У відповідності до витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 27.09.2008р. власником 1/3 частки
приватної власності у АДРЕСА_1 є ОСОБА_2
(а.с.10).

У свідоцтвах про право на спадщину за
законом від 16 липня 2008 р., виданого
державним нотаріусом Восьмої
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою вказано, що
власниками по 1/3 частки майна, а саме
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2
(а.с.11-12).

На підтвердження того, що позивачам не
надають доступу до квартири, було
надано лише акт від імені ОСОБА_3 для ще
однієї особи залишено місце, але іншого
учасника цього акту не зазначено,
датований 08.12.2013 року. При цьому акт
ніким не засвідчено (а.с. 13). Такий акт
суд не бере до уваги як доказ, оскільки
він складений від імені лише однієї
особи у простій письмовій формі і ніким
не засвідчений.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу України
жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством
Союзу РСР і Української РСР.

В силу ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України
визначено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення
власником права власності. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Особливості здійснення права
власності на культурні цінності
встановлюються законом.

З статті 321 ЦК України вбачається, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

В статті 386 ЦК України вказано, що
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Оскільки представник відповідача в
судовому засіданні пояснила, що ніяких
перешкод вони не чинять, вільно
пускають їх до квартири, а замки дійсно
вони змінили та не заперечувала надати
дублікат ключів від квартири,
протилежного не було підтверджено
належними і достатніми доказами, то суд
вважає, що необхідно задовольнити
позовні вимоги частково, з огляду на
беззаперечне право позивачів
володіння та користування своїми
частками власності спірної квартири.

Керуючись ст. 155 Житлового кодексу
України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386 ЦК України,
ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 130, 208, 209, 212 - 215, 218
ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожній по комплекту
ключів від усіх замків вхідних дверей
квартири АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2 понесені ними судові
витрати зі сплати судового збору у сумі
229,40 грн. в рівних частках, по 114 грн. 70
коп. з кожної.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков