Номер провадження: 22-ц/785/2113/14
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Троїцької
Л.Л.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника ОСОБА_2, який
діє в інтересах ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «ВУСО» про стягнення
страхового відшкодування, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 12 грудня 2013 року, -

встановила:

04.10.2013р. позивачка ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «ВУСО» (далі ПАТ«ВУСО») про
стягнення страхового відшкодування в
розмірі 28 250 грн.

Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовувала тим, що з відповідачем
по справі уклала договір
добровільного страхування
транспортного засобу, проте після
настання страхового випадку
звернулася із заявою про сплату
страхового відшкодування, але
отримала відмову у здійсненні
відповідних виплат.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги та
просив задовольнити позов повністю, не
заперечував проти розгляду справи у
заочному порядку, у зв'язку з неявкою
представника відповідача.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи його було належним
чином та своєчасно повідомлено, про
причину неявки відповідач суд не
повідомив, звернувся до суду із
клопотання про залишення позову без
розгляду, яке було судом розглянуто та
ухвалою суду від 12.12.2013р. у задоволенні
клопотання відмовлено.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 12.12.2013р. в
задоволенні позову позивачу
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 12.12.2013р.
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

При цьому, ОСОБА_3 зазначає, що чинне
законодавство не передбачає права
страхової компанії не виконувати свої
зобов'язання з підстав, неукладання
споживачем недійсних договорів,
нав'язування додаткових платежів тощо.
За ст.29 Закону України «Про
страхування», договір страхування
визнається недійсним і не підлягає
виконанню також у разі, якщо його
укладено після страхового випадку.
Відмова відповідача від виплати
страхового відшкодування з підстав не
укладання додаткової угоди та сплати
додаткового платежу не відповідає
суті самого договору.

Представник ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Представник ПАТ«ВУСО» в судове
засіданні не з'явився, надали
заперечення на апеляційну скаргу,
просили розглянути справу за їх
відсутністю. У запереченнях
посилались на те, що договір
добровільного страхування наземного
транспорту № -01 від 12.09.2012р. було
укладено між сторонами на умовах
найнижчого (тобто найдешевшого)
страхового тарифу «КАСКО - 50 % (мінус
п'ятдесят відсотків)», який передбачає
зменшення страхового платежу (плати за
страхування) на 50 % відсотків, а також
спеціальні умови виплати страхового
відшкодування. За умовами Договору
страхування «КАСКО - 50%» (КАСКО мінус
п'ятдесят відсотків) страхувальник за
тієї умови, що він не потрапляє в ДТП
має можливість зекономити на розмірі
страхового платежу в 2 рази (на 50 %).
Однак при настанні ДТП, страхувальник
зобов'язаний укласти додаткову угоду
до Договору страхування, а не новий
Договір страхування, як зазначає
апелянт і внести страховий платіж, що
не було зроблено позивачем, а тому
страхова компанія відмовила у виплаті
страхового відшкодування.

Крім того, представник ПАТ«ВУСО»
посилається на те, що застрахований
автомобіль на момент укладення
договору знаходився в заставі ПАТ
«Альфа-Банк» (вигодонабувач), а тому
обов'язково мав бути застрахованим за
договором добровільного страхування, і
коли Страхова компанія пропонує
страхувальнику можливі варіанти
Договорів страхування (страхові
тарифи), у страхувальника є можливість
заощадити кошти на страхуванні, тобто
сплатити меншу страхову премію у формі
укладення Договору страхування КАСКО -
50% (Каско мінус п'ятдесят відсотків), за
яким страховий платіж є меншим у два
рази (на 50%).

Інші сторони не з'явилися в судове
засідання, але зважаючи на вимоги ч. 2
ст. 305 ЦПК України така неявка сторін
не перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позову, суд першої
інстанції посилався на те, що умови
п.8.14 Договору добровільного
страхування наземного транспорту,
укладеного 12 вересня 2012р. між ОСОБА_3
та ПАТ«ВУСО» були підписані
сторонами у добровільному порядку та в
цій частині не оспорювалися сторонами
в судовому порядку. За умовами
страхування "КАСКО - 50% +порушення", у
разі настання страхового випадку за
подіями, іншими ніж угон та повна
загибель транспортного засобу,
страхувальник зобов'язаний протягом
5-ти робочих днів подати страховику
заяву на укладення додаткової угоди по
договору страхування, за якою
страховий платіж збільшується на суму
страхового платежу, вказаному в цьому
договорі. При цьому сторони домовились,
що настання вказаного випадку свідчить
про збільшення ступеню ризику, та
додаткова угода до договору
укладається у зв'язку з таким
збільшенням (що відбувається один раз
протягом дії договору страхування).
Протягом 5-ти робочих днів після
укладення зазначеної додаткової угоди
страхувальник повинен сплатити
додатковий страховий платіж в повному
обсязі. У разі, якщо виявиться, що подія
відноситься до повної загибелі
транспортного засобу, страховик
повертає страхувальнику додатково
сплачений страховий платіж. Сторони
погодилися, що у випадку невиконання
страхувальником вказаних обов'язків,
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування за
попередньо заявленим страховим
випадком.

Позивачкою ОСОБА_3 умови п.8.14 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту, укладеного 12 вересня 2012р.,
не були виконані, обґрунтування вимог
представником позивачки щодо
подвійного тлумачення одних і тих же
положень у договорі, що призводить до
неоднозначного розуміння змісту, суд
вважав неспроможними, оскільки
вказаний пункт Договору визначає
порядок отримання відшкодування у
випадку настання страхового випадку за
договором страхування "КАСКО - 50%
+порушення" та є чітким і зрозумілим.

На підставі ст.ст. 988,991 ЦК України, ст. 26
Закону України « Про страхування», суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що заявлені до відповідача вимоги
не підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір по суті, суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив спірні
правовідносини та закон, який їх
регулює.

12 вересня 2012р. між ОСОБА_3 та ПАТ«ВУСО»
був укладений Договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу №-01, за яким страховик
застрахував майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортного засобу - автомобіля Ford
Fiesta, 2012 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до Договору страхування,
об'єктом страхування є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать чинному законодавству,
пов'язанні з володінням, користуванням
і розпорядженням застрахованим
транспортним засобом.

За умовами п.8.14 вказаного договору
страхування "КАСКО-50%+ порушення", у разі
настання страхового випадку за
подіями, іншими ніж угон та повна
загибель транспортного засобу,
страхувальник зобов'язаний протягом
5-ти робочих днів подати страховику
заяву на укладення додаткової угоди по
договору страхування, за якою
страховий платіж збільшується на суму
страхового платежу, вказаному в цьому
договорі. При цьому, сторони
домовились, що настання вказаного
випадку свідчить про збільшення
ступеню ризику, та додаткова угода до
договору укладається у зв'язку з таким
збільшенням (що відбувається один раз
протягом дії договору страхування).
Протягом 5-ти робочих днів після
укладення зазначеної додаткової угоди
страхувальник повинен сплатити
додатковий страховий платіж у повному
обсязі. У разі, якщо виявиться, що подія
відноситься до повної загибелі
транспортного засобу, страховик
повертає страхувальнику додатково
сплачений страховий платіж. Сторони
погодилися, що у випадку невиконання
страхувальником вказаних обов'язків,
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування за
попередньо заявленим страховим
випадком.

Відповідно до п. 7.7.Договору, у разі
настання страхового випадку за
подіями, іншими ніж повна загибель ТЗ,
при поданні страхувальником заяви про
укладання додаткової угоди до
договору страхування, за якою
страховий платіж збільшується на суму
страхового платежу, вказаному в цьому
договорі, страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів прийняти
(акцептувати) таку заяву, що свідчить
про укладання відповідної додаткової
угоди до договору страхування.

Як вбачається з матеріалів справи,
11 серпня 2013р. в м. Одесі по вул.
Пантелеймонівська, 15-а, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участі
батька позивачки ОСОБА_4, який керував
застрахованим автомобілем позивачки,
автомобілю було завдано механічні
пошкодження.

13.09.2013р. постановою Приморського
районного суду м.Одеси ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

Страховим випадком за договором
страхування вважаються події, які
виникають внаслідок настання
страхових ризиків.

Внаслідок аварійного пошкодження
застрахованого транспортного засобу
його власнику (страхувальнику) було
завдана матеріальна шкода, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Ford Fiesta, 2012 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно
акту виконаних робіт №033 від 23.09.2013р.,
склала 28 250 грн.

ОСОБА_3 звернулась до ПАТ«ВУСО» із
заявою про виплату страхового
відшкодування та отримала відмову, у
зв'язку з невиконанням нею п.8.14
Договору добровільного страхування
наземного транспорту.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів, розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги вважає, що суд
першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив,
рішення суду відповідає фактичним
обставинам справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Доводи апелянта про те, що
вказаний пункт 8.14 Договору
суперечить Закону України «Про
страхування» є необґрунтованими.

Згідно ст.628 ЦК України, зміст
договору становлять умови(пункти),
визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими, відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди до всіх істотних
умов договору.

Таким чином, сторони керуючись
принципами свободи договору(ст.627 ЦК
України) в п.8.14 Договору погодили, що
страхувальник зобов'язаний протягом
5-ти робочих днів подати страховику
заяву на укладення додаткової угоди по
договору страхування, за якою
страховий платіж збільшується на суму
страхового платежу, вказаному в цьому
договорі. Сторони погодили, що у
випадку невиконання страхувальником
вказаних обов'язків, страховик має
право відмовити у виплаті страхового
відшкодування за попередньо заявленим
страховим випадком.

Відповідно до ч.1ст.6 Закону України «
Про страхування» добровільне
страхування - це страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладанні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за
договором страхування одна
сторона(страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій
стороні(страхувальникові) або іншій
особі, визначений в договорі грошову
суму(страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно положень ст. 990 ЦК України,
ст. 25 Закону України «Про страхування»,
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до положень ст. 26 Закону
України «Про страхування» умовами
договору страхування можуть бути
передбачені і інші підстави для
відмови у здійсненні страхових виплат,
якщо це не суперечить закону.

Це означає, що в частині цих положень
договір має пріоритет над правилами і
може їм суперечити.

Позивачка погодилася з умовами п.8.14
вказаного договору страхування
"КАСКО-50%+ порушення", в судовому
порядку не оскаржувала вказаний
договір.

Таким чином, внаслідок невиконання
ОСОБА_3 умов п. 8.14 Договору страхування,
в частині укладення додаткової угоди
та внесення страхового платежу після
настання страхового випадку, у
ПАТ«ВУСО» виникло право відмовити у
виплаті страхового відшкодування на
користь ОСОБА_3, відповідно до умов
Договору страхування укладеного між
сторонами.

З'ясувавши в достатньо повному
обсязі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи
та давши їм належну правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Крім того, як вбачається з п. 1.2.
договору, застрахований транспортний
засіб є предметом застави та
знаходиться в заставі ПАТ «Альфа-Банк»
(вигодонабувач), які не були залучені
до участі у справі (а.с. 4-6).

Відповідно до п.18 постанови №4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки», якщо за договором
страхування визначений вигодонабувач,
він повинен бути залучений до участі у
справі (стаття 985 ЦК, стаття 3 Закону
України «Про страхування»).

Відповідно до наведених положень
закону договір страхування надає право
третій особі (вигодонабувачу) вимагати
від страховика здійснити страхову
виплату на свою користь, тобто наділяє
вигодонабувача правами
страхувальника, хоча і не покладає на
нього обов'язків останнього.

При розгляді таких справ суди
повинні враховувати положення статей
636, 985 ЦК України, статтю 3 Закону України
«Про страхування», і у разі якщо буде
встановлено, що вигодонабувач
відмовився від пред'явлення позову до
страховика або сума страхової виплати
більша, ніж має отримати вигодонабувач,
страхувальник/потерпілий не
позбавлений права на пред'явлення
позову про виплату страхового
відшкодування на свою користь на
загальних підставах.

Матеріали справи не містять даних про
те, що ПАТ «Альфа-Банк» відмовилися від
виплати страхового відшкодування.
Також ПАТ «Альфа-Банк» не були залучені
за клопотанням позивача до участі у
справі, як вигодонабувач майна за
договором застави, тобто пошкодженого
автомобіля.

Доводи апелянта про те, що судовий
збір у розмірі 282 грн. 50 коп. стягнуто
судом безпідставно є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, судом першої
інстанції було вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. Проте з таким
вирішенням питання розподілу судових
витрат колегія суддів погодитися не
може з наступних підстав.

Статтею 5 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що від
сплати судового збору звільняються
споживачі - за подання позовів, що
пов'язані з порушенням їхніх прав.

Враховуючи наведене, правові
підстави для стягнення судового збору
з позивачки у разі відмови у
задоволенні її позовних вимог
відсутні.

Оскільки споживачі, згідно ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
звільнені від сплати судового збору, то
сплата судового збору компенсується за
рахунок держави.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку за необхідне скасувати
рішення суду в цій частині та ухвалити
нове рішення, яким віднести судові
витрати за рахунок держави.

В іншій частині заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 12 грудня 2013 року - залишити без змін.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому мають бути відхилені.

Керуючись ст.ст.209,303,307 ч.1п.2,309, 314,
316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В
И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 грудня 2013
року в частині стягнення судового
збору в сумі 282 (двісті вісімдесят дві)
грн. 50 коп. скасувати, судові витрати
віднести за рахунок держави.

В іншій частині заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 12 грудня 2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

О.М. Таварткіладзе

Л.Л. Троїцька