Справа № 455/1851/13-ц
Провадження № 2/455/90/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2014 року
м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд
Львівської області

в складі: головуючої - судді
Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю: позивачки - ОСОБА_4 та її
представників- ОСОБА_23 та ОСОБА_2

представника відповідача -
Марусяка М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в цивільну справу
за позовом ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, до
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області, треті особи,які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - приватний
нотаріус Старосамбірського районного
нотаріального округу ОСОБА_10 та
Реєстраційна служба Старосамбірського
районного управління юстиції про
визнання права власності на спадкове
майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною
заявою до Ясенице-Замківської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області, третя особа
- приватний нотаріус Старосамбірського
районного нотаріального округу
ОСОБА_10, про визнання права власності
на спадкове майно, в якій зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_10 року в селі
Ясениця-Замкова Старосамбірського
району Львівської області померла її
мати - ОСОБА_11. Оскільки при житті вона
не склала заповіту, то спадкування її
майна здійснюється по закону,
відповідно до черговості спадкоємців.
Позивачка є дочкою померлої, що
підтверджується її свідоцтвом про
народження та свідоцтвом про одруження
і єдиним спадкоємцем її майна за
законом. Спадкове майно ОСОБА_11
становить: земельна частка (пай) члена
колективного сільськогосподарського
підприємства АФ «Карпати», розміром 0.73
га, та житловий будинок з
господарськими спорудами в АДРЕСА_1

Вона звернулась до приватного
нотаріуса Старосамбірського районного
нотаріального округу ОСОБА_10 з заявою
про прийняття спадщини після смерті
матері. Нотаріус прийняла її заяву,
провела реєстрацію спадкової справи
№55078143 та 27.09.2013 року видала їй, як
спадкоємцю, свідоцтво про право на
спадщину за законом на спадкове майно
ОСОБА_11, а саме на земельну частку (пай).

Постановою від 27.09.2013 року їй було
відмовлено у видачі свідоцтва на
спадщину за законом на житловий
будинок АДРЕСА_1 після смерті її
матері, оскільки вона не подала
нотаріусу правовстановлюючих
документів, які б підтверджували право
власності за померлою ОСОБА_11 на
зазначений вище житловий будинок.

З довідки Ясенице-Замківської
сільської ради №1067 від 17.09.2013 року
відомо, що житловий будинок в АДРЕСА_1
належав ОСОБА_11.

З довідки Ясенице-Замківської
сільської ради №1065 від 17.09.2013 року
відомо, що згідно погосподарських книг
станом на 01.07.1990 року, станом на 15.04.1991
року та на день смерті ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_10 року, в житловому будинку,
в АДРЕСА_1 була зареєстрована і
проживала одна ОСОБА_11

З довідки Ясенице-Замківської
сільської ради №1064 від 17.09.2013 року
відомо, що житловий будинок по АДРЕСА_1
належав до суспільної групи робітничий
двір, право власності на нього не
оформлене.

Так, як будинковолодіння належало до
суспільної групи господарств
робітничий двір, то це майно було
спільною сумісною власністю подружжя і
належало в рівних частках, по 1/2 частині
кожному.

ОСОБА_11 перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11
року.

Отже, подружжя Цап мали право на
будинковолодіння в АДРЕСА_1 по 1/2
частині кожен.

Після смерті ОСОБА_12 спадкоємцем його
майна по закону першої черги, що
прийняла спадщину, була його дружина -
ОСОБА_11, так як вона, на день смерті
спадкодавця, проживала і була
зареєстрована з ним. Із заявою про
відмову від спадщини не зверталась, а
отже, прийняла спадщину, і в порядку
спадкування майна чоловіка, набула
право на іншу 1/2 частину
будинковолодіння в АДРЕСА_1

ОСОБА_11 на час відкриття спадщини мала
право на будинковолодіння в АДРЕСА_1,
Старосамбірського району Львівської
області в цілому, і, незважаючи на те, що
при житті вона не виготовила
правовстановлюючого документу на
нерухоме майно, це майнове право не
припинилось внаслідок її смерті, і
входить до складу її спадщини.

ОСОБА_4, будучи спадкоємцем майна
ОСОБА_11, має право на набуття у
власність майна, на яке мав право
спадкодавець на день смерті, а саме на
житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому.

Згідно технічного паспорта на житловий
будинок в АДРЕСА_1, виготовленого
Старосамбірським МБТІ від 07.10.2013 року,
відомо, що житловий будинок був
збудований в 1976 році, а отже, на той час,
лише за матеріалами бюро технічної
інвентаризації могло бути оформлено
право власності на даний будинок за
ОСОБА_11. В даний час провести
реєстрацію права власності на ім'я
власника будинку, що помер, лише за
даними бюро технічної інвентаризації
неможливо. Дійсна вартість
будинковолодіння станом на даний час -
89 844,00 гривень.

Просить визнати за ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом майна ОСОБА_11,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

В судове засідання позивач та її
представники позовні вимоги
підтримали та дали пояснення,
аналогічні, викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району - сільський
голова Марусяк М.Я., позовні вимоги
визнав повністю, просить позовну заяву
задовольнити.

Треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися,
про час та місце слухання справи
повідомлялися належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Третя особа - приватний нотаріус
Старосамбірського районного
нотаріального округу ОСОБА_10 в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
слухання справи повідомлялася
належним чином, причини неявки суду не
повідомила. Однак, 18.02.2014 року подала до
суду заяву в якій проти позовних вимог
не заперечує, просить розглядати
справу у її відсутності (а.с.31).

Представник третьої особи -
реєстраційної служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області
в судове засідання не з'явилася, про час
та місце слухання справи повідомлялася
належним чином, причини неявки суду не
повідомили. 17.03.2014 року до суду поступив
лист за підписом начальника цієї
служби Леуса Ю.О., в якій просять
слухання справи проводити без участі
їхнього представника, проти позовної
заяви не заперечують (а.с.108).

Заслухавши позивача та його
представників, представника
відповідача, оглянувши та оголосивши
письмові матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню,
мотивуючи це наступним.

Відповідно до свідоцтва про смерть
Серії НОМЕР_1 ОСОБА_11 померла
ІНФОРМАЦІЯ_10 року у віці 86 років (а.с.6).

Раніше, відповідно до свідоцтва про
смерть Серії НОМЕР_2 помер її чоловік -
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11 року у віці 69
років (а.с.14).

На час відкриття спадщини після їх
смерті діяв Цивільний Кодекс УРСР (в
редакції 1963 року), який слід
застосовувати до правовідносин
спадкування належного їм майна.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Спадкоємцями за
законом першої черги є, в рівних
частках, діти та дружина померлого.
Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
їх батьків, хто був би спадкоємцем;
вони успадковують порівну в тій
частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю.

Позивач, тобто ОСОБА_4, є дочкою ОСОБА_11
та ОСОБА_12, що підтверджується
свідоцтвами про народження Серії
НОМЕР_4, виданого 12.12.1967 року та про
укладення шлюбу Серії НОМЕР_3, виданого
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15, 16). Її рідною сестрою
і братами є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
рідний брат - ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_12
року, після нього залишився син -
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами
про народження, одруження,смерті
(а.с.59,60,119,112,113). Отже, позивач та треті
особи на стороні позивача є
спадкоємцями першої черги.

З наявних у матеріалах справи
документах вбачається, що спадщина
ОСОБА_11 складається з житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1
та земельної частки (паю).

Згідно заповіту, посвідченого
секретарем виконкому
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області 12.09.1994 року, ОСОБА_11
розпорядилася, що її житловий будинок,
що складається з чотирьох кімнат,
стайні та майно, яке на випадок її
смерті буде належати їй і на що за
законом буде мати право, заповідає
тому, хто буде опікуватися нею до її
смерті, тому хто дотримає її до смерті.
(а.с. 62).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_17 та ОСОБА_1, сусіди покійної
ОСОБА_11, кожен зокрема, підтвердили, що
саме позивачка постійно опікувалась
матір'ю, ОСОБА_11, в тому числі і до дня
її смерті. Після її смерті дальше
доглядала за будинком, обробляла
земельну ділянку, користувалася
урожаєм саду. Також пояснили, що на
земельній ділянці був розташований
старий будинок, потім батьки позивачки
побудували новий будинок, куди всі
перебралися жити.

Згідно довідки виконкому
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 17.09.2013 року №1066 вбачається,
що опіку за ОСОБА_11 здійснювала дочка -
ОСОБА_4. протягом тридцяти років до дня
її смерті (а.с.13, 36).

Проте, 27.09.2013 року ОСОБА_4 звернулася з
заявою до приватного нотаріуса
Старосамбірського районного
нотаріального округу ОСОБА_10 з заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину не за заповітом, а за законом,
а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1, та
земельну частку (пай) (а.с.57).

Приватним нотаріусом ОСОБА_10 27.09.2013
року було видано позивачці свідоцтво
про право на спадщину за законом на
земельну частку (пай) / а.с. 78/ та цією ж
датою винесено постанову про відмову у
видачі свідоцтва на спадщину за
законом на житловий будинок, з
посиланням на те, що позивач при подачі
документів з метою отримання свідоцтва
на спадщину не подала нотаріусу
правовстановлюючих документів,
передбачених чинним законодавством
України, які б підтверджували за
померлою ОСОБА_11 право власності на
зазначений вище житловий будинок (а.с.
80).

З довідки (а.с.118) вбачається, що і
виконком Ясенице-Замківської
сільської ради також відмовив
позивачці в оформленні права
власності на даний житловий будинок з
посиланням на те, що на даний час не
вправі винести таке рішення у зв»язку
з внесенням змін до Закону України «
Про місцеве самоврядування в Україні»,
рекомендував звернутися до суду.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2007 року роз»яснено,
що у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках
сільськими, селищними, районними
радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації
будинків у бюро технічної
інвентаризації за даними
погосподарських книг сільських,
селищних рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Порядок ведення погосподарського
обліку в сільських радах визначався
Вказівками по введенню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими постановою Державного
комітету статистики СРСР від 12.05.85 №
5-24/26, а згодом - Вказівками,
затвердженими постановою Держкомстату
СРСР від 25.05.90 №69, а в подальшому,
наказами Міністерства статистики
України № 48 від 22.02.1995 року «Про
затвердження форм та Інструкції по
веденню по господарського обліку в
сільських радах народних
депутатів(наказ втратив чинність на
підставі наказу Держкомстату№ 234 від
17.07.2000 року),. Згідно яких записи щодо
суспільної групи господарства в по
господарських книгах свідчили про
правомірність забудови і
прирівнювались до правовстановлюючих
документів, тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади, що
підтверджують право приватної
власності.

У судовому засіданні документально
з»ясовано, чого не заперечували
сторони та треті особи, а саме:

- з виписок з погосподарських книг
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області за 1961-1963,1967-1969 роки, довідки
(а.с.120,121,12) відомо, що житловий будинок
по АДРЕСА_1, належить до категорії -
робітничий двір, членами робітничого
двору були: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 -
голова; ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, - дружина;
ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5, - син; ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, - донька; ОСОБА_20,
ІНФОРМАЦІЯ_7, - дочка; ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_8, - син; та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_9, - син; кількість землі, що
знаходиться в особистому користуванні
- 0,32 га в тому числі під будівлею - 0,1 га;

- згідно довідки виконкому
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 17.09.2013 року №1067 житловий
будинок по АДРЕСА_1 належить громадянці
ОСОБА_11 (а.с. 34);

- довідкою виконавчого комітету
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 17.03.2014 року №416
підтверджено те, що за житловим
будинком в АДРЕСА_1 закріплена земельна
ділянка для будівництва і
обслуговування даного житлового
будинку площею 0,15 га згідно даних
погосподарських книг
Ясенице-Замківської сільської ради,
будинок побудований у 1976 році, власник
господарства - ОСОБА_11 (а.с.117);

- відповідно до довідки
Ясенице-Замківської сільської ради №
1065 від 17.09.2013 року, згідно записів
погосподарських книг, що зберігаються
в архіві сільської ради, станом на
ІНФОРМАЦІЯ_11 року, що є днем смерті
чоловіка ОСОБА_11 - ОСОБА_12, станом на
01.07.1990 року, 15.04.1991 року, та станом на
день смерті ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_10 року,
ОСОБА_11 була зареєстрована і проживала
у власному житловому будинку в с.
Ясениця -Замкова Старосамбірського
району Львівської області, одна(а.с.33).

-із технічного паспорта на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду АДРЕСА_1, складеного 07.10.2013 року,
також вбачається. що рік побудови
будинку - 1976, інвентаризаційна вартість
даного житлового будинку та споруд
становить 89844 гривні 00 копійок.

Проте, незважаючи на внесення записів у
погосподарські книги, ОСОБА_11, своє
право власності в БТІ не
зареєструвала(не оформила).

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Для прийняття
спадщини необхідне волевиявлення
спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР
визнавалося, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Вищевказані дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до довідки виконкому
Ясенице-Замківської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 17.09.2013 року №1069 громадянка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, вступила у
спадкове майно після смерті своєї
матері - ОСОБА_11, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_10 року, так як доглядає за
будинком, обробляє земельну ділянку,
користується пайовою землею (а.с. 70).

Згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай) Серії ЛВ №055300,
виданого 30.05.1996 року ОСОБА_11, належить
право на земельну частку (пай) у землі,
яка перебуває у колективній власності
АФ «Карпати» розміром 0,73 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі (на місцевості)
(а.с. 75).

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_1 також
показали, що ОСОБА_4 після смерті матері
дальше продовжувала доглядати за
будинком, обробляти земельну ділянку,
користуватися урожаєм саду.

А тому відповідно до п.1ч.1 ст.549 ЦК УРСР
суд розцінює такі дії позивачки як
вступ у фактичне володіння і
управління спадковим майном, тобто
приходить до висновку, що позивач
вчинила дії, які свідчать про прийняття
спадщини після смерті матері.

Судом не здобуто доказів, що інші
спадкоємці першої черги спадкування
за законом, вчинили будь-які дії щодо
прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_11.

Крім цього, ними були подані заяви в
нотаріальну контору наступного змісту.

Спадкоємець ОСОБА_4 - ОСОБА_5, своєю
заявою, засвідченою приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_21 від 20.01.2014
року, як спадкоємець майна за померлою
бабцею - ОСОБА_11, заявляє, що пропустив
строк для подачі заяви про прийняття
спадщини, в управління спадковим
майном не вступав, за продовженням
строку для прийняття спадщини
звертатися не буде, не заперечує проти
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 116).

Згідно посвідченої нотаріусом
Веселковського нотаріального округу
Краснодарського краю заяви, ОСОБА_6
повідомила, що спадщину своєї матері -
ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року
вона не приймала, на неї, з чого б вона
не складалася і де б вона не
знаходилась, не претендує. Оформляти
свої спадкові права не бажає (а.с. 68).

Згідно посвідченої нотаріусом
Корткероського нотаріального округу
Республіки Комі заяви, ОСОБА_7 заявляє,
що йому відомо про відкриття спадщини
після смерті матері - ОСОБА_11, яка
померла в 2001 році, спадщини не приймав,
на неї не претендує, оформляти свої
спадкові права не бажає і в суд з даного
питання звертатися не буде. (а.с. 67).

Згідно посвідченої державним
нотаріусом Шостої Київської державної
нотаріальної контори заяви, ОСОБА_8
заявив, що в установлені законом строки
спадкове майно, що залишилось після
смерті його матері - ОСОБА_22, на прийняв
і на нього не претендує. До суду з
питань про продовження строку
прийняття спадщини звертатися не буде
(а.с. 64).

Виходячи з наданих сторонами та
третіми особами доказів, а також,
беручи до уваги довідку
Ясенице-Замківської сільської ради №
1065 від 17.09.2013 року, згідно якої
спадкодавець ОСОБА_11 з дня смерті свого
чоловіка ОСОБА_12, - ІНФОРМАЦІЯ_11 року,
по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_10 року,
була зареєстрована і проживала у
власному житловому будинку в с. Ясениця
-Замкова Старосамбірського району
Львівської області, одна(а.с.33), суд
вважає, що ОСОБА_11 прийняла спадщину за
чоловіком - ОСОБА_12, оскільки спільно
проживала з ним та фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном. Також судом не здобуто доказів,
що інші спадкоємці першої черги
спадкування за законом, вчинили
будь-які дії щодо прийняття спадщини
після смерті спадкодавця ОСОБА_12.

Відповідно до наказу Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року №127 «Про затвердження Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» з подальшими змінами та
доповненнями не належать до
самочинного будівництва індивідуальні
(садибні) житлові будинки, садові,
дачні будинки, господарські
(присадибні) будівлі та споруди,
прибудови

до них, побудовані до 5 серпня 1992
року.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання
права є одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше право не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів,
будинок 1960-1967 року побудови
знаходиться в сільському населеному
пункті, має в ньому окремий порядковий
номер, зареєстрований в
погосподарських книгах, спадкодавець
даним будинком володіла багато років,
інші особи на володіння та
користування даним будинком на
підставах, передбачених законом, своїх
прав не заявляють, придатність будинку
для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, а також якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав. А у
відповідності до п.5 ч.1 ст.19
вищезазначеного Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_11
була фактичним власником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.
хоча і належним чином не оформила права
власності на таке, суд вважає, що є всі
підстави для визнання за позивачкою
права власності на вищевказане
будинковолодіння, оскільки вона
прийняла спадщину після смерті
останньої і не може в позасудовому
порядку оформити право власності на
дане будинковолодіння через відмову
нотаріуса вчинити такі дії за
відсутності правовстановлюючих
документів.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10,11,60, ч.1 ст. 61, 209,212,214-215 ЦПК
України, ч.1 ст. 524, 525,529,548, п.1ч.1 та ч.2 ст.
549, ч.2 ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),
та ст. ст. 16, ч.2 ст.328, 344, 392 ЦК України, ч.4
ст.3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1
Старосамбірського району львівської
області, в порядку спадкування за
законом після матері - ОСОБА_11, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Львівської області
через Старосамбірський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ніточко Л.Й.