Єдиний унікальний номер 234/5061/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/304/2014
Головуючий у І інстанції Чернобай
А.О.Єдиний унікальний номер 234/5061/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/304/14Категорія
54Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 рокум. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Баркова В.М.,

Зайцевої С.А.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 12 листопада 2013
року у справі за позовом Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 12 листопада 2013
року позовні вимоги Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів задоволено
повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів
матеріальну шкоду у розмірі 46 649 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення вимог
процесуального і матеріального права.

Представник Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
телефонограмою (а.с. 136), тому
апеляційний суд, на підставі ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглянув справу без його
участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки ОСОБА_2 та її представника
адвоката ОСОБА_3, які просили
апеляційну скаргу задовольнити,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
в межах апеляційного оскарження,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а
рішення суду необхідно залишити без
змін за таких підстав.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка допустила нестачу
товарно-матеріальних цінностей
переданих їй на зберігання як
комірнику установи, а тому зобов'язана
відшкодувати матеріальну шкоду в
повному обсязі, оскільки є працівником
з яким укладено договір про повну
матеріальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадку, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до ст. 1351 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Стаття 1351 КЗпП України встановлює, що
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з
працівниками, які займають посади або
виконують роботи, безпосередньо
зв'язані із зберіганням, обробкою,
продажем (відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт затверджено постановою
Державного комітету Ради Міністрів
СРСР по праці і соціальних питаннях,
Секретаріату Всесоюзної Центральної
Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977
року № 447/24 (далі - Перелік).

Пленум Верховного Суду України в п. 8
постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками» від 29
грудня 1992 року № 14 роз'яснив, що
розглядаючи справи про матеріальну
відповідальність на підставі
письмового договору, укладеного
працівником з підприємством,
установою, організацією, про взяття на
себе повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей
(недостача, зіпсуття), переданих йому
для зберігання або інших цілей (п. 1 ст.
134 КЗпП України), суд зобов'язаний
перевірити, чи належить відповідач до
категорії працівників, з якими згідно
зі ст. 1351 КЗпП України може бути
укладено такий договір, та чи був він
укладений. За відсутності цих умов на
працівника за заподіяну ним шкоду може
бути покладено лише обмежену
матеріальну відповідальність, якщо
згідно з чинним законодавством
працівник з інших підстав не несе
матеріальної відповідальності у
повному розмірі шкоди.

Відповідно до а. 3 розділу ІІ Переліку
виконання роботи з приймання на
зберігання матеріальних цінностей дає
підставу для укладення договору про
повну матеріальну відповідальність в
тому числі із комірниками.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідачка ОСОБА_2 наказом директора
Донбаського міжрегіонального центру
професійної реабілітації інвалідів №
5-к від 13 травня 2011 року переведено на
посаду комірника з 13 травня 2011 року (а.с.
13).

13 травня 2011 року з ОСОБА_2 був укладений
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність
відповідно до умов якого відповідачка
як працівник, виконуючий роботу
комірника пов'язану з отриманням та
зберіганням цінностей, взяла на себе
повну відповідальність за
забезпечення зберігання довірених їй
підприємством матеріальних цінностей
(а.с. 19). 23 травня 2012 року з ОСОБА_2 був
укладений новий договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність (а.с. 20).

20 грудня 2011 року за приходним ордером №
65 відповідачкою був прийнятий на
зберігання апарат мікрохвильової
терапії АМВТ-50 вартістю 46 649 грн. (а.с. 24).

Цей факт також підтверджується карткою
№ 47 складського обліку матеріалів (а.с.
25).

За результатами проведеної 30 січня 2013
року інвентаризації у комірника ОСОБА_2
була виявлена нестача зазначеного
апарату мікрохвильової терапії АМВТ-50
замість якого на складі зберігався
апарат ультразвуковий ІМ-9106 вартістю 2
900 грн. (а.с. 29).

Оскаржуючи ухвалене судом першої
інстанції рішення, відповідачка
посилалася на те, що апарат
мікрохвильової терапії АМВТ-50 вона
прийняла від ОСОБА_5 у коробці вміст
якої не перевіряла і лише через
тривалий час з'ясувала, що в цій коробці
замість зазначеного апарату
знаходиться апарат ультразвуковий
ІМ-9106. Оскільки її вина в цьому
відсутня, вона звернулася до
правоохоронних органів та за її заявою
було відкрите кримінальне провадження
за фактом нестачі.

Між тим з такими доводами погодитися не
можна, оскільки з виписаних самою
відповідачкою приходного ордеру № 65 та
картки № 47 складського обліку
вбачається, що вона прийняла на
зберігання саме апарат мікрохвильової
терапії АМВТ-50, а зазначені нею
обставини, згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, мають бути встановлені
вироком суду у кримінальній справі.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 та її представник адвокат
ОСОБА_3 підтвердили, що кримінальне
провадження за фактом нестачі
знаходиться ще у провадженні органу
досудового слідства та до суду не
передане.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
поклав на відповідачку обов'язок
відшкодувати завдану нестачею
матеріальну шкоду в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги
правового значення для справи не мають
і не приводять судову колегію до
висновку про порушення або неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права які є підставою для зміни чи
скасування рішення і тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити.

З урахуванням зазначеного і

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 12 листопада 2013
року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді