Справа № 161/5380/14-ц
Провадження № 2/161/2080/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

12 травня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Довжик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом
до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно
набутих грошових коштів. Вказує, що
26.07.2011 року відповідно до грошового
переказу відповідач від нього отримала
грошові кошти у розмірі 10010 грн., згідно
досягнутої між ними усної домовленості
щодо надання йому відповідачем
допомоги в працевлаштуванні за
кордоном та оформленні документів, які
для цього необхідні. Однак, відповідач
вказаної допомоги не надала, грошові
кошти повернути відмовилася, уникає
зустрічі з ним та не відповідає на
телефонні дзвінки. Просить стягнути з
відповідача 10010 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, подав на адресу суду заяву,
якою просив розглядати цивільну справу
за його відсутності на підставі
наданих ним документів, заявлені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, проти ухвалення заочного
рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилася, про причини
неявки суд не повідомила, хоча
повідомлялася належним чином про час,
дату та місце розгляду справи,
заперечень чи пояснень по суті
заявлених вимог не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК
України суд ухвалює рішення в порядку
заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по
справі докази в їх сукупності, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Водночас, предметом регулювання
інституту безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Як вбачається із постанови судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 02.10.2013 року у справі №
6-88цс13, під відсутністю правової
підстави розуміється такий перехід
майна від однієї особи до іншої, який
або не ґрунтується на прямій вказівці
закону, або суперечить меті
правовідношення і його юридичному
змісту. Тобто відсутність правової
підстави означає, що набувач
збагатився за рахунок потерпілого поза
підставою, передбаченою законом,
іншими правовими актами чи правочином.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно з
ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може
вичинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Таким чином у разі виникнення
спору стосовно набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав договірний характер спірних
правовідносин виключає можливість
застосування до них судом положень ч. 1
ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно позивачу.

Судом встановлено, що позивачем
ОСОБА_1 26.07.2011 року було відправлено
грошовий переказ через систему
переказу «PrivatMoney» в розмірі 10010 грн. на
ім'я ОСОБА_2, що підтверджується
випискою банку (а.с.6). Вказані кошти
були передані відповідачу з метою
отримання допомоги в працевлаштуванні
за кордоном та оформленні документів.

21.01.2014 року позивачем на адресу
відповідача направлено вимогу про
повернення коштів, яку остання
отримала 26.01.2014 року, однак залишила без
реагування (а.с.7-8).

Суд приходить до висновку, що
правовідносини, що виникли між
позивачем та відповідачем не мають
договірний характер. Так, внаслідок
усної домовленості позивачем було
перераховано кошти відповідачу без
укладення письмового договору.
Водночас, із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України
вбачається, що правочин фізичних осіб
між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян належить вчиняти у письмові
форм, окрім випадків передбачених ч. 1
ст. 206 ЦК України. Вказаний правочин не
було вчинено у письмові формі, окрім
того він не підлягає до повного його
виконання сторонами у момент його
вчинення, тобто не може укладатися в
усній формі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилася, не спростувала
доводів позивача, не надала
підтвердження того, що між нею та
відповідачем виникли договірні
правовідносини, а тому суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити
повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215,
224-226, 360-7 ЦПК України, на підставі ст.ст.
1212 -1213 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у
розмірі 10010 (десять тисяч десять)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Присяжнюк Л.М.