РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10913/13-ц

пр. № 2/759/203/14

24 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Кривов'яза А.П.

при секретарі -
Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ
примусового виконання рішень ГУЮ м.
Києва про визнання договору
купівлі-продажу укладеною та визнання
права власності, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом до відповідачів, посилаючись
на те, що в 2006 р. між ним та ОСОБА_2
досягнуто домовленість про
купівлю-продаж належному йому
автомобіля «Volkswagen passat» д.н. НОМЕР_1 за 25
000,00 грн. На підтвердження укладання
договору ОСОБА_2 написав розписку, в
якій зазначив, що одержав від ОСОБА_1
вказану грошову суму в рахунок плати за
автомобіль. (а.с.7)

12.12.2011 року в м. Біла церква ОСОБА_1
зупинили працівники Державтоінспекції
і повідомили, що на автомобіль «Volkswagen
passat» д.н. НОМЕР_1 накладено арешт, як на
майно ОСОБА_2 в зв'язку з чим просив суд
визнати угоду купівлі-продажу даного
автомобіля укладеною та визнати за ним
право власності на нього та зняти арешт
з вказаного майна.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав на
обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
надіслав на адресу суду клопотання в
якому зазначив, що проти позову не
заперечує, та просив розглядати справу
без його участі.

Вивчивши зміст позовної заяви,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для часткового задоволення даного
позову, виходячи зі слідуючого.

Судом встановлено, в 2006 р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 досягнуто домовленість про
купівлю-продаж належному йому
автомобіля «Volkswagen passat» д.н. НОМЕР_1 за 25
000,00 грн. На підтвердження укладання
договору ОСОБА_2 написав розписку, в
якій зазначив, що одержав від ОСОБА_1
вказану грошову суму в рахунок плати за
автомобіль та склав доручення на право
користування та розпорядження
автомобілем «Volkswagen passat» д.н. НОМЕР_1 (
а.с.10 ).

ОСОБА_1 провів державно реєстрацію
транспортного засобу в органах
державтоінспекції про що отримав
тимчасовий реєстраційний талон, який
дійсний до 31 грудня 2015 року, де у графі
власник зазначений «ОСОБА_1».

12.12.2011 р. в м. Біла Церква ОСОБА_1
зупинили працівники Державтоінспекції
і повідомили, що на автомобіль «Volkswagen
passat» д.н. НОМЕР_1 накладений арешт
Державною виконавчою службою
Святошинського РУЮ, як на майно ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.153 ЦК України,
договір вважається укладеним, коли між
сторонами в потрібній у належних
випадках формі досягнуто згоди по всіх
істотних умовах.

Таким чином судом встановлено, що між
позивачем та відповідачем під час
придбання спірного автомобіля
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах купівлі-продажу автомобіля.

За таких обставин, аналізуючи зібрані
по справі докази, суд вважає, що
позовні вимоги в частині визнання
договору купівлі-продажу автомобіля,
визнання права власності на автомобіль
за ОСОБА_1, оцінюючи зібрані по справі
докази в їх сукупності та
співставленні, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 60
вказаного закону особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутись до
суду з позовом про визнання права на
майно і про звільнення цього майна з
під арешту.

Згідно ч. 1, п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України
про виконавче провадження державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законом порядку.

Частинами 1, 2 ст. 57 вищезазначеного
Закону визначено, що арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішень. Арешт на майно боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатись
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходиться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що вчинені
державним виконавцем дії в межах
виконавчого провадження щодо спірного
автомобіля відповідають вимогам
закону, а тому в цій частині підстави
для задоволення вимог позивача
відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись, ст.
ст. 2, 11, 57 Закону України «Про виконавче
провадження» ст.ст. 46, 153, 224 ЦК України,
ст.ст. 11, 15, 15-1, 30, 62, 202, 202-1, 203 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу
автомобіля «Volkswagen passat 1.6» картка НОМЕР_2
д.н. НОМЕР_1, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладеним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль «Volkswagen passat 1.6» картка НОМЕР_2
д.н. НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі до районного суду апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення або отримання копії
рішення.

Суддя: