Справа № 0911/1032/2012
Провадження № 22-ц/779/539/2014
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого -
Малєєва А.Ю.,

суддів:
Девляшевського В.А.,

Васильковського В.М.,

секретаря -
Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою начальника
відділу ДВС Надвірнянського РУЮ
Жигалюка Івана Васильовича -
представника Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України на ухвалу
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 22 січня
2014 року по справі за скаргою компанії
«Мондаві Холдинг С.А.» на бездіяльність
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року Компанія «Мондаві
Холдинг С.А.» звернулася в суд із
скаргою на бездіяльність держаного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, яку обґрунтувала
наступним. В результаті виконавчих дій
з примусового виконання Ухвали з ПАТ
«Нафтохімік Прикарпаття» (Боржник) на
користь скаржника було стягнуто лише
частину боргу, відтак сума грошових
коштів, що підлягає стягненню,
залишається не стягнутою в повному
обсязі. Оскільки примусова реалізація
майна Боржника, частка держави в
статутному капіталі якого перевищує 25
%, заборонена відповідно до ЗУ «Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна», а держава
відповідно до ЗУ «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» у разі
невиконання рішення суду протягом
шести місяців гарантує виконання
Ухвали за рахунок коштів, передбачених
за бюджетною програмою для
забезпечення виконання рішень суду, то
Відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
зобов'язаний вчини необхідні дії з
метою стягнення всієї частини боргу на
користь скаржника (Стягувача) за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду. Зокрема подати
до Державної Казначейської служби
пакет всіх необхідних документів.

Ухвалою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 22
січня 2014 року скаргу компанії «Мондаві
Холдинг С.А.» задоволено частково:
зобов'язано відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України подати до Державної
казначейської служби України оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії матеріалів виконавчого
провадження №3622108 для перерахування
компанії «Мондаві Холдинг С.А.»,
юридичній особі за законодавством
Республіки Коста-Ріка, грошових коштів
у розмірі частини боргу, яку не було
стягнуто з ПАТ «Нафтохімік
Прикарпаття», за рахунок коштів,
передбачених бюджетною програмою для
забезпечення виконання рішень суду.

Начальник відділу ДВС Надвірнянського
РУЮ Жигалюк Івана Васильович -
представник Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України оскаржив вказану ухвалу
в апеляційному порядку. Вважає ухвалу
незаконною, а обставини, що мають
значення для справи, недоведеними.

На думку апелянта, суд неправильно
розтлумачив норму закону ст. 2 ч. І
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
оскільки дана стаття не забороняє
примусову реалізацію майна, а надає
перелік боржників, на яких поширюється
дія цього Закону. Окрім того, зазначає
апелянт, що згідно ч. 1 ст. 4 даного
Закону виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного
підприємства або юридичної особи
здійснюється в порядку, визначеному ЗУ
"Про виконавче провадження", в свою
чергу ч. 3 ст. 4 цього ж Закону
передбачає чіткий механізм звернення
із заявою про виконання судового
рішення за рахунок коштів, які
передбачені бюджетною програмою для
виконання рішень суду. Зі слів
апелянта, в даному випадку такі
підстави для повернення виконавчого
документа стягувачу відповідно до
пунктів 2-4, 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче
провадження" - відсутні. Апелянт також
вважає хибним трактування суду першої
інстанції положень ЗУ «Про введення
мораторію на примусову реалізацію
майна». В даному випадку, на думку
апелянта, судом першої інстанції не
взято до уваги наявність іншого майна
(транспортних засобів), які постановою
державного виконавця від 02.07.2013
оголошено в розшук та на які можливо
звернути стягнення. Апелянт стверджує,
що, розшук транспортних засобів
унеможливлює повернення виконавчого
документа на підставах ст. 47 ЗУ «Про
виконавче провадження», а тому, вважає,
що посилання скаржника на ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» є безпідставним.

Просить скасувати ухвалу
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 22 січня
2014 року та відмовити в задоволенні
скарги Компанії «Мондаві Холдинг С.А.»
в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт вимоги апеляційної скарги
підтримав з наведених у ній мотивів,
просив в задоволенні скарги відмовити.

Представник Компанії «Мондаві Холдинг
С.А.» проти доводів апеляційної скарги
заперечила, просила її відхилити, а
ухвалу суду - залишити без змін з огляду
на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши апелянта, представника
Компанії «Мондаві Холдинг С.А.»,
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково з
наступних мотивів.

Судом встановлено, що ухвалою
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 16.08.2012,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 02.10.2012, задоволено
клопотанням Компанії «Мондаві Холдинг
С.А.» (Mondavi Holding S.A.) про визнання та
надання дозволу на примусове виконання
на території України рішення
арбітражного суду Лондонської
морської арбітражної асоціації (London
Maritime Arbitrators Association, скорочена назва -
«LMAA») від 11.01.2011 по справі за позовом
компанії «Мондаві Холдінг С.А.» (Mondavi
Holding S.A.) до Публічного акціонерного
товариства «Нафтохімік Прикарпаття»
(далі - ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття»,
Боржник) про стягнення боргу за
контрактом №zz/041005-M від 04.10.2005: стягнуто
з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» на
користь Компанії «Мондаві Холдинг С.А.»
1025710,50 доларів США боргу за контрактом
№zz/041005-M від 04.10.2005, 307713,15 доларів США
сплати процентів на суму боргу за
період з 05.12.2005 по 15.03.2012, а всього - 1333423,65
доларів США, що згідно курсу НБУ
становить 10658055,23 грн, 28 575 Євро
відшкодування арбітражних витрат та
3232,50 Євро зі сплати процентів на суму
арбітражних витрат, а всього - 31807,50
Євро, що згідно курсу НБУ становить
312101,77 грн, а також 107,30 грн судового
збору. Ухвалою Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 18.09.2012 виправлено описку в
ухвалі Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 16.08.2012
щодо реєстраційних даних та
банківських реквізитів сторін (а.с. 34-35).

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 08.10.2013 статутний
капітал ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття»
становить 3280252,00 грн, а розмір внеску
Фонду державного майна України до
статутного фонду ПАТ «Нафтохімік
Прикарпаття» - 852865,00 грн (тобто частка
держави в статутному капіталі боржника
становить більше 25 %) (а.с. 7-10, 16-19 - копія
Витягу).

28.01.2013 - Постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП №36222108 в
справі (а.с. 51-52).

28.01.2013 - Постанова про арешт коштів
боржника (а.с. 54).

28.01.2013 - Постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження (а.с. 56).

15.03.2013 - Постанова про стягнення
виконавчого збору (а.с. 58).

15.03.2013 - Постанова про арешт коштів
боржника (а.с. 60-61).

24.04.2013 - Постанова про розшук майна
боржника (а.с. 63-64).

05.06.2013 - Постанова, якою скасовано
постанову про арешт коштів боржника ВП
№36222108 від 28.01.2013 та зобов'язано
державного виконавця Бойка О.М. вжити
подальших заходів примусового
виконання рішень в межах наявного
залишку заборгованості по виконавчому
провадженню (а.с. 67).

06.06.2013 - Постанова, якою скасовано
постанову про розшук майна боржника ВП
№36222108 від 24.04.2013 та зобов'язано
державного виконавця Бойка О.М.
провести виконавчі дії в порядку,
встановленому Законом (а.с. 70).

19.06.2013 - Постанова про арешт коштів
боржника ВП №36222108, що містяться на
рахунках боржника (а.с. 72-74).

02.07.2013 - Постанова про розшук майна
боржника (а.с. 76-77).

09.08.2013 - Постанова про зупинення
виконавчого провадження ВП №36222108 (а.с.
78-79).

11.09.2013 - Постанова про поновлення
виконавчого провадження (а.с. 81-82).

18.09.2013 - Постанова про арешт коштів
боржника (а.с. 84).

На а.с. 86-87 міститься неякісна
світлокопія Постанови щодо стягнення з
боржника ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття»
витрат на проведення виконавчих дій у
сумі 236,70 грн.

На а.с. 90-91 знаходиться світлокопія
Розпорядження начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 04.11.2013 про необхідність
перерахувати 922571,33 грн на рахунок ДВС
України для подальшого конвертування в
долари США на користь Компанії
«Мондаві Холдинг С.А.» в рахунок
погашення боргу ПАТ «Нафтохімік
Прикарпаття».

05.11.2013 представник Компанії «Мондаві
Холдинг С.А.» звернулась до начальника
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України з
проханням подати до ДКС України
документи та відомості, необхідні для
перерахування Компанії «Мондаві
Холдинг С.А.» частини нестягнутого з
боржника боргу за рахунок коштів,
передбачених бюджетною програмою для
забезпечення виконання рішень суду
(а.с. 11-15).

10.12.2013 представник Компанії «Мондаві
Холдинг С.А.» звернулась до начальника
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України з
Заявою про стан виконавчого
провадження ВП №36222108 (а.с. 20-21).

Суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали виходив з того, що
згідно вимог ст. 30 ч. 2 ЗУ «Про виконавче
провадження» встановлений строк для
виконання ухвали суду розпочав перебіг
29.01.2013 і закінчився 29.07.2013. Компанія
«Мондаві Холдинг С.А.» правомірно
неодноразово, однак безрезультатно,
зверталась до ДВС України з приводу
виконання судового рішення за рахунок
коштів, передбачених бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Тому суд відхилив
заперечення представника ДВС про
правомірність дій виконавця і частково
задовольнив скаргу в межах заявлених
вимог.

Висновок суду першої інстанції є
передчасним, оскільки було порушено
порядок вирішення скарг на дії
державного виконавця під час виконання
судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За змістом ст. 387 ЦПК України суд,
встановивши обґрунтованість скарги,
визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
неправомірними і зобов'язує усунути
порушення.

Приписами ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
передбачено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів з державного
підприємства або юридичної особи
здійснюється в порядку, визначеному
Законом України "Про виконавче
провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 цього ж Закону, у разі
якщо рішення суду про стягнення коштів
з державного підприємства або
юридичної особи не виконано протягом
шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, його виконання
здійснюється за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Однак, ч. 3 ст. 4 вказаного Закону
встановлено, що керівник відповідного
органу державної виконавчої служби
подає до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
документи та відомості, необхідні для
перерахування стягувачу коштів
(передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду) протягом десяти днів з дня
встановлення державним виконавцем
факту наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до п.п. 2 - 4, 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження"
(крім випадків, коли стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій, але не пізніше строку,
встановленого частиною другою цієї
статті).

Нормами ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» визначено вичерпний
перелік підстав повернення стягувачу
виконавчого документу, на підставі
якого відкрито виконавче провадження,
за яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково.

Поза увагою суду залишилось те, що
державною виконавчою службою ще не
вичерпано всіх передбачених законом
можливостей для виконання рішення
суду, не враховано, що мораторій на
примусову реалізацію майна стосується
тільки об'єктів нерухомого майна та
інших основних засобів виробництва, що
забезпечують ведення виробничої
діяльності цим підприємством, а також
акцій (часток, паїв), що належать
державі (ст. 2 Закону України «Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна»), не надано належної
правової оцінки тим фактам, що
Постановою державного виконавця про
арешт коштів боржника ВП №36222108 від
19.06.2013 накладено арешт на кошти, що
містяться на рахунках боржника (а.с.
72-74), а Постановою про розшук майна
боржника ВП №36222108 від 02.07.2013 оголошено
розшук транспортних засобів боржника
(а.с. 76-77).

Окрім того, суд першої інстанції не
залучив боржника (ПАТ «Нафтохімік
Прикарпаття») до участі у справі як
заінтересованої особи, що не
відповідає принципам рівності та
змагальності цивільного судочинства і
сприяло неповноті дослідження
майнового стану боржника та
можливостей виконати судове рішення.

Таким чином, вважає колегія суддів, суд
першої інстанції не виконав у повній
мірі приписів ст. 387 ЦПК України, не
визначив так як це передбачено
приписами ч.2 ст. 387 ЦПК України в чому
полягає неправомірність дій
державного виконавця, не встановив
наявність правових підстав для
застосування гарантій держави щодо
виконання рішення суду за рахунок
коштів, передбачених за відповідною
бюджетною програмою, задовольнив
частково скаргу, чим порушив
визначений цією нормою порядок
вирішення скарг у порядку судового
контролю.

Враховуючи приписи ст. 303 ЦПК України та
той факт, що судом першої інстанції не
встановлено всі фактичні обставини,
від яких залежить правильне вирішення
справи, порушено порядок, встановлений
для його вирішення, ухвала суду
відповідно до ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312 - 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника відділу
ДВС Надвірнянського РУЮ Жигалюка Івана
Васильовича - представника Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
задовольнити частково.

Ухвалу Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 22 січня
2014 року скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю. Малєєв

Судді:
В.А. Девляшевський

В.М.
Васильковський