Провадження № 2/752/1687/14
РІШЕННЯ

Іменем України

31.03.2014 року Голосіївський суд м.
Києва

в складі головуючого судді
Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Фаренюк
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу ,-

встановив :

В грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
та просив постановити рішення, яким
стягнути з відповідача на користь
позивача ОСОБА_1 суму боргу 300000,00 грн
договором позики , 3% річних в розмірі
789,04 грн. та судові витрати.
Посилаючись при цьому на ту обставини,
що 01 серпня 2013 року ОСОБА_1 позичив
ОСОБА_2 300000,00 грн. , а ОСОБА_2 взяв вказані
кошти та зобов»язався повернути їх не
пізніше 01 листопада 2013 року

До вказаної у розписках даті , 01
листопада 2013 року відповідач борг
позивачам не повернув, що змусило
позивача звернутися до суду з вказаним
позовом .

В судове засідання представник
позивача подав клопотання про розгляд
справи за його відсутності та повним
підтриманням позовних вимог.

Представник відповідача подав до суду
клопотання про розгляд справи за її
відсутності та повним визнанням
позовних вимог , не заперечила проти
задоволення позову .

Дослідивши матеріали справи , судом
встановлено наступне .

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року
ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 300000,00 грн. , а
ОСОБА_2 взяв вказані кошти та
зобов»язався повернути вказані кошти
не пізніше 01 листопада 2013 року.

Обставини викладені позивачам в позові
не викликають у суду сумнівів щодо їх
достовірності, оскільки є логічними,
послідовними, стверджуються
дослідженими судом письмовими
доказами, в тому числі копією Договору
позики (а.с.6-7 ) та боргової розписки (
а.с.8) .

Статтею 526 Цивільного Кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 532 частини 1 пункту
4 Цивільного Кодексу України якщо місце
виконання зобов'язання не встановлено
у договорі, виконання провадиться за
грошовим зобов'язанням - за місцем
проживання кредитора, а якщо
кредитором є юридична особа, - за її
місцезнаходженням на момент
виникнення зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного Кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій же сумі, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, встановленим договором.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності та співставленні суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань щодо
виконання грошового зобов'язання не
виконав, боргу позивачу ОСОБА_1 не
повернув, станом на день винесення
судового рішення не повернута сума
складає перед позивачем ОСОБА_1 300000,00
грн. та 789,04 грн. ,що складає 3% річних ,
яку на підставі статей 526, 532, 625, ч.1 ст. 1049
Цивільного Кодексу України суд вважає
необхідним стягнути з відповідача
ОСОБА_2 , задовольнивши заявлені
позовні вимоги в частині стягнення
боргу за договором позики в повному
обсязі, оскільки вони ґрунтовані на
вимогах закону та стверджуються
належними доказами.

Крім того, суд на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК
України вважає необхідним стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3007,89 грн.
судових витрат понесених позивачем по
сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 526, 532, 611, 625, 1046
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10,
60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218,226, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України,суд-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродж. М. Києва , зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу
за договором позики в розмірі 300000,00 грн.
( триста тисяч гривень ) та 789,04 грн. (
сімсот вісімдесят дев"ять гривень 04
коп.) - 3 % річних від суми заборгованості
.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродж. М. Києва , зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судового
збору в розмірі 3007,89 грн. ( три тисячі
сім гривень 89 коп.) .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення . Особи , які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення .

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційного скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано . У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано ,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом .

Суддя :