Справа № 428/7922/13-ц
Провадження № 22ц/782/1025/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014року. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого Дронської І.О.

суддів: Оробцової Р.І.,
Яресько А.В.,

при секретарі Вербицького І.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Луганську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 13
лютого 2014року у цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до громадянки
України ОСОБА_2 про зобов'язання
утриматись від дій по свавільному
втручанню у сферу особистого життя,
примушення виконувати незаконні
рішення, що порушують право на повагу
до честі і гідності, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним
позовом, в обґрунтування якого
посилалась на те, що громадянка
України ОСОБА_2, підписуючись від імені
суб'єкта господарської діяльності -
юридичної особи з назвою «Управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області»,
надсилає позивачу поштові
відправлення з Вимогами про сплату
недоїмки разом з
Повідомленням-розрахунком. Як вважає
позивач громадянка України ОСОБА_2
взагалі нікого не представляє,
оскільки СПД «УПФУ у м.Сєвєродонецьку»
не належить до органів державної влади
і є фіктивно зареєстрованою фізичною
особпю, і діє на власний розсуд, беручи
на себе особисто, як громадянина, всю
повноту відповідальності за вчинені
нею дії. У зв'язку з тим, що відповідач
не є посадовою особою органу влади, а
також суб'єктом власних повноважень і в
спірних правовідносинах може
виступати лише у статусі громадянина
України, при відсутності у позивача
будь-яких зобов'язань особисто перед
громадянином України ОСОБА_2, яка
складає якісь Вимоги та
Повідомлення-розрахунки,
прикриваючись іменем суб'єкта
господарювання- СПД «УПФУ в
м.Сєвєродонецьку», які принижують
честь та гідність позивача, чим
спричиняє моральні страждання та
наносить матеріальні збитки у вигляді
витрат, що пов'язані з підготовкою і
направленням звернень стосовно цих
рішень та підготовкою і подачею позову
до суду, просила зобов'язати громадянку
України ОСОБА_2 утриматись від дій по
свавільному втручанню в сферу
особистого життя громадянки України
ОСОБА_1, що порушують право останньої на
повагу до честі і гідності, які
полягають у складанні незаконних вимог
від імені СПД «УПФУ в
м.Свєвєродонецьку» з метою позбавити
ОСОБА_1 її грошових коштів, а також
порушують право ОСОБА_1 на повагу її
права власності і полягають у
неприпустимому посяганні на її
власність шляхом складання незаконних
вимог від імені СПД «ЦПФУ в
м.Сєвєродонецьку»; зобов'язати
громадянку України ОСОБА_2 утриматись
від дій, які полягають у примушенні
ОСОБА_1 виконувати незаконні рішення,
складені від імені фіктивно
зареєстрованого СПД «УПФУ в
м.Сєвєродонецьку»; стягнути з
громадянки України ОСОБА_2 завдану
діями останньої матеріальну шкоду в
сумі 27,13грн.; відшкодувати за рахунок
громадянки України ОСОБА_2 завдану
ОСОБА_1 протиправними діями иоральну
шкоду у розмірі 10000тис.грн. та стягнути
з відповідача судові витрати.

Рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
13.02.2014року відмовлено у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до громадянки
України ОСОБА_2 про зобов'язання
утриматись від дій по свавільному
втручанню у сферу особистого життя,
примушення виконувати незаконні
рішення, що порушують право на повагу
до честі і гідності, стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням позивачем ОСОБА_1 подана
апеляційна скарга, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просила скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове,
яким задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

Сторони, яких повідомлено
належним чином про час та місце
розгляду справи, а.а.с.101,102. у судове
засідання не з'явилсь, заяви про
відкладення розгляду справи від
апелянта до суду не надішла, від
відповідача надійшла заяв про розгляд
справи за її відсутності.

Справу розглянуто на підставі
ч.2 ст.305 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції була
встановлено, що наказом Головного
управління Пенсійного Фонду України в
Луганській області від 02.02.2011року №4-0
ОСОБА_2 призначено начальником
управління Пенсійного Фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області з
03.02.2011року.

Коло повноважень начальника
управління визначено п.3.2. Положення
про управління Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах, а також містах та районах.

З копії вимоги про стягнення
недоїмки від 03.05.2013року № Ф/874 станом на
30.04.2013року заборгованості зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_1,
яка підписана саме начальником
управління ПФУ в м.Сєвєродонецьку
ОСОБА_2 та повідомлення-розрахунку
несплаченого єдиного внеску за 2012рік
від 23.04.2013року вбачається, що на
підставі ст.25 закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та на підставі
особового рахунку платника УПФУ в
м.Сєвєродонецьку вимагає сплати
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
5766,45грн.

Зазначені обставини повністю
відповідають матеріалам справи.

На підставі вищевикладеного, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що рішення прийняті не
громадянкою України ОСОБА_2 з метою
втручання у сферу особистого життя
позивача ОСОБА_1, які порушують її права
на повагу до честі, гідності та права
власності, захист від посягання на
позбавлення яких позивач намагається
отримати в суді, а начальником
Управління Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
ОСОБА_2, яка є посадовою особою органу
виконавчої влади і надіжена
виконавчо-розпорядчими повноваженнями
та правом діяти від імені державного
органу, відомості про оскарження якого
в установленому порядку суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що позивач, в
розумінні норм ЦПК України, самостійно
визначає відповідача за своїм позовом,
але позивачем в якості підтвердження
та обґрунтування своїх позовних вимог
до громадянки України ОСОБА_2 будь-яких
фактичних доказів, які стосуються
втручання в особисте життя позивача чи
порушення її прав суду не надано.

На підставі зазначеного суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що спірні правовідносини сторін
виникли саме між ОСОБА_1 та начальником
УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської
області ОСОБА_2 з приводу винесення
останньою вимоги про сплату недоїмки
від 03.05.2013року № Ф/874 та
повідомлення-розрахунку № 5152 від
23.04.2013року за своїм характером є
публічно-правовим, пов'язаним зі сферою
реалізації публічної влади, оскільки
ОСОБА_2 вказане рішення винесено як
суб'єктом, наділеним
виконавчо-розпорядчими
повноваженнями, я не в якості фізичної
особи- громадянина України. Дане
рішення не пов'язано з втручанням
громадянки України ОСОБА_2 в сферу
особистого життя позивача, чи
порушення права останньої на повагу
честі і гідності, а також посягання на
її право власності, а тому позовні
вимоги ОСОБА_1 до громадянки України
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Проаналізував наявні дані, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі та надані
сторонами, в їх сукупності, всі докази,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
та правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За доводами апеляційної скарги
рішення від 13.02.2014року по зазначеній
справі винесено особою з назвою
«Сєвєродонецький міський суд» ( Код
) , яка не є утвореним
відповідно до Конституції України і
законів України місцевим судом
загальної юрисдикції, що є підставою
для скасування рішення, як винесеного з
істотним порушенням порядку розгляду
цивільних справ.

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області як міський
загальний суд входить до системи судів
України загальної юрисдикції. Як суд
першої інстанції, розглядає і вирішує
кримінальні, цивільні та
адміністративні справи по суті за
винятком тих, які законодавством
віднесено до компетенції інших судів.

Відповідно до історичної довідки
Сєвєродонецький міський суд
Луганської області було засновано у
1964році.

Відповідно до п.4 Постанови
Президії Верховної Ради України «Про
утворення деяких районних (міських)
судів і внесення змін до Постанови
Президії Верховної Ради України від 19
листопада 1992 року "Про мережу районних
(міських) народних судів

України та число народних суддів", з
урахуванням Постанови Президії
Верховної Ради

України "Про мережу районних (міських)
народних судів України та число
народних суддів" (2799-12) від 19 листопада
1992 року зі змінами, внесеними
Постановою Президії Верховної Ради
України від 11 листопада 1993 року N
3579-XII ( 3579-12 ), відповідно до статей 21 і 24
Закону Української РСР "Про судоустрій
Української РСР" (2022-10) встановлено
загальну кількість районних (міських)
судів України - 739 та загальне число
суддів - 3418, відповідно до Додатку

до Постанови Президії Верховної Ради
України від 26 грудня 1994 р. N 313/94-ПВ у
Луганській області затверджено 20
судів, з яких Сєвєродонецький міський
суд Луганської області, за адресою м.
Сєвєродонецьк, у кількості 9 суддів,
зазначено за № 17.

Апелянтом не надано доказів ліквідації
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області як суду загальної
юрисдикції.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи апеляційної скарги про те, що
висновок суду про те, що ОСОБА_2 є
посадовою особою не підтверджено
жодним доказом.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції ОСОБА_2 призначено на посаду
начальника УПФУ в м.Сєвєродонецьку
наказом головного управління
пенсійного фонду України від 02.02.2011року
№ 4-0. ОСОБА_2 має 9 ранг державного
службовця, а.с.26.

Щодо вимоги про оплату недоїмки від
03.05.2013року та Повідомлення-розрахунку,
за доводами апеляційної скарги.

Як вбачається з зазначених вимоги та
Повідомлення-розрахунку, зазначені
документи складені відповідно до
додатку №3 до Інструкції про порядок
нарахування і оплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, складені
Управлінням пенсійного фонду України у
м.Сєвєродонецьку Луганської області,
підписані начальником управління ПФУ в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
ОСОБА_2, завірено гербовою печаткою
УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської
області, а.а.с.9,10.

Інші доводи апеляційної скарги
аналогічні позовним вимогам ОСОБА_1,
які належним чином судом першої
інстанції були досліджені та яким дана
правова оцінка, а тому, як вважає
колегія суддів, не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_2 з приводу
винесення останньою вимоги про сплату
недоїмки від 03.05.2013року № Ф/874 та
повідомлення-розрахунку № 5152 від
23.04.2013року діяла у межах своїх
повноважень начальника управління ПФУ
в м.Сєвєродонецьку Луганської області
і дії останньої не є діями фізичної
особи- громадянина України, що
пов'язані з втручанням в сферу
особистого життя позивача, чи
порушення права останньої на повагу
честі і гідності, а також посягання на
її право власності.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції позивач ОСОБА_1, реалізуючи
своє право на звернення до суду, на
власний розсуд пред'явила позов до
фізичної особи- громадянина України
ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовною
заявою до громадянки України ОСОБА_2 та
наполягаючи саме на тому, що позовні
вимоги заявлені саме до фізичної
особи, а не посадової особи, яка, на
думку позивача, саме як фізична особа-
громадянин України, без належних на те
підстав, надсилала позивачу Вимогу та
Повідомлення-розрахунок, позивач не
надала доказів того, що ОСОБА_2 діяла як
фізична особа, яка не наділена
відповідними повноваженнями.

Колегія суддів звертає увагу
апелянта на те, що судом першої
інстанції було позивачу роз'яснено, що
у разі незгоди з діями ОСОБА_2 як
суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_1
має право на звернення до суду з
позовом про захист порушеного права у
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Рішення суду, переглянуте
судовою колегією в межах доводів
апеляційної скарги, відповідає вимогам
закону, порушень норм матеріального та
процесуального права при розгляді
справи та прийнятті рішення не
встановлено, тому підстав для
скасування рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 13 лютого
2014року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: