Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
Семенцова Людмила Миколаївна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 10 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - приватне акціонерне
товариство «Європейський Страховий
Союз» про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом. Просив стягнути з
відповідача на свою користь 19662,43 грн.
матеріальної шкоди та 10000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
стягнути вартість проведених
експертних досліджень у сумі 550 грн. та
судовий збір у сумі 302,12 грн. В
обґрунтування позову зазначав, що
21.07.2013 року близько 21-ї год. на 16 км.
автошляху Житомир-Чернвівці в с.Корчак
Житомирського району відповідач
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки
«Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1,
допустив виїзд на зустрічну смугу руху,
де здійснив зіткнення з автомобілем
марки «ВАЗ 21118» д.н.з. НОМЕР_2 під його
керуванням, що рухався в зустрічному
напрямку. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі зазнали механічних
пошкоджень. Постановою Богунського
районного суду м.Житомира від 16.09.2013
року відповідача визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення за ст.124 КУпАП. Так як
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, як власника автомобіля марки
«Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1, була
застрахована згідно з полісом №АЕ/0005879
від 04.01.2013 року, то позивачу було
частково відшкодовано матеріальні
збитки в сумі 22 979,57 грн. Проте, згідно з
висновком експертного
автотоварознавчого дослідження від
08.11.2013 року вартість відновлювального
ремонту його автомобіля складає 42642
грн., що є середньою ринковою вартістю
транспортного засобу. Тому вважав, що
відповідач зобов'язаний відшкодувати
йому різницю в сумі 19662,43 грн. Окрім
того, зазначав, що внаслідок
пошкодження автомобіля йому було
завдано і моральну шкоду.

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 10 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 1000 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 2000
грн. на відшкодування моральної шкоди,
458,80 грн. судового збору, а всього 3458,80
грн. У задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. На думку апелянта, при ухвалені
рішення судом першої інстанції було
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, та порушено норми
матеріального права.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
21.07.2013 року близько 21-ї год. на 16-му км.
автошляху Житомир-Чернівці в с.Корчак
Житомирського району відповідач
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки
«Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1, виїхав
на зустрічну смугу руху, де здійснив
зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21118»
д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що
рухався в зустрічному напрямку. В
результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобілі зазнали механічних
пошкоджень.

Вказані обставини встановлені
Постановою Богунського районного суду
м.Житомира від 16.09.2013 року, згідно з якою
відповідача визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ст.124 КУпАП (а.с.8). Зазначена постанова є
чинною, а тому встановлені нею
обставини, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК
додаткового доведення не потребують.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об"єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Право власності відповідача на
керований ним в момент ДТП
транспортний засіб не оспорюється.

Крім того, зазначений транспортний
засіб на підставі поліса обов"язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності №АЕ/0005879
застрахований в ПАТ «Європейський
Страховий Союз» (а.с.44).

Оскільки відповідно до ст.3 Закону
України „Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров"ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
ст.1194 ЦК, питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого ст.33
цього Закону обов"язку щодо письмового
надання страховику, з яким укладено
відповідний договір, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхового
відшкодування (п.16 постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року „Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки"- надалі
Постанови).

В даному випадку відповідач ОСОБА_4,
який визнаний винним у вчиненні ДТП, у
встановленому законом порядку
повідомив страхову компанію про
настання страхового випадку з участю
забезпеченого транспортного засобу.

Ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, встановлений
страховим полісом, визначений у 50000
грн.(а.с.32).

Відповідач не згоден на покладення на
нього відповідальності по
відшкодуванню майнової шкоди,
заподіяної внаслідок пошкодження
автомобіля позивача.

У зв"язку з цим, суд першої інстанції
обгрунтовано вважав, що
відповідальність ОСОБА_4 повинна
обмежуватися лише відшкодуванням
франшизи в сумі 1000 грн.

Проте, позивач не позбавлений
можливості пред"явити вимогу про
відшкодування шкоди у більшому розмірі
(в межах страхової суми) до страхової
компанії.

Крім того, відповідно до роз"яснень,
що викладені в п.15 Постанови у разі,
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати з евакуації транспортного
засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

В такому випадку право на залишки
транспортного засобу отримує
страховик чи особа, яка відшкодувала
шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач погодив із страховою компанією
виплату страхового відшкодування у
розмірі 22979,57 грн. (а.с.7,47). Тобто, позивач
фактично не погодився на визнання
транспортного засобу фізично знищеним.

Апеляційна скарга не містить доводів
про неправильність рішення в частині
вимог про відшкодування моральної
шкоди.

Тому законність рішення в цій частині
апеляційним судом не перевіряється.

Обставини справи судом з'ясовані
повно та всебічно. Зібраним у справі
доказам дана належна оцінка. Будь-яких
процесуальних порушень, які б давали
підстави для переоцінки доказів,
апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Оскаржуване рішення постановлено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: