Справа № 644/2380/14-ц
№/п 2/644/1131/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року Орджонікідзевський
районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Черняка В. Г.,

секретаря судових засідань -
Шестопалової В. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення
батьківства та стягнення аліментів на
дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про встановлення
батьківства та стягнення аліментів на
дитину. Позивач просить суд встановити
батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнути з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь
позивача аліменти на неповнолітню
дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій
грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно,
починаючи з дня подачі в суд позовної
заяви і до повноліття дитини.

В обгрунтування своїх позовних вимог,
позивач зазначає, що вона з
відповідачем по справі разом проживали
однією сім'єю з березня 2012 року по
квітень 2013 року. С початку вони спільно
мешкали у батьків позивача за адресою:
АДРЕСА_1, а з жовтня 2012 року в будинку в
м. Дергачі. В жовтні 2012 року позивач
повідомила відповідача, що вона
вагітна, він зрадів. Вони розповіли про
вагітність батькам та близьким друзям.
Однак в квітні 2013 року, відповідач
ОСОБА_3 покинув позивача ОСОБА_2, вони
розійшлись. Відповідач свого
батьківства не визнає. Також в
обгрунтування позовних вимог щодо
стягнення аліментів, позивач зазначає,
що вона не працює, самостійно виховує
доньку, відповідач участь в утриманні і
вихованні дитини не приймає.
Відповідач працює, є працездатною
особою та може надавати кошти на
утримання малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. У позивача відсутні
відомості щодо місця роботи та розміру
заробітку відповідача, тому позивач
просить стягнути аліменти в твердій
грошовій сумі.

Позивач та її представник адвокат
ОСОБА_6 в судовому засіданні позов
підтримали та надали суду пояснення
відповідно до змісту позовної заяви.

Відповідач та його представник за
довіреністю ОСОБА_7, в судовому
засіданні позов не визнали, надали суду
письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, перевіривши
письмові матеріали цивільної справи,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народилась ОСОБА_4, відповідно до
свідоцтва про народження виданого 11
червня 2013 року Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по
місту Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, актовий запис № 718. Відповідно
до даного свідоцтва матір'ю дитини є
ОСОБА_2, батьком ОСОБА_3.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про народження із зазначенням
відомостей про батька відповідно до
частини першої статті 135 Сімейного
кодексу України батько дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 записаний до
актового запису на підставі частини
першої статті 135 Сімейного кодексу
України, тобто ім'я та по-батькові
батька записано за вказівкою матері.

Згідно положень ч. 2 ст. 125 СК України,
якщо мати та батько дитини не
перебувають у шлюбі між собою,
походження дитини від батька
визначається за заявою матері та
батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 128 СК
України, за відсутності заяви, право на
подання якої встановлено статтею 126
цього Кодексу, батьківство щодо дитини
може бути визнане за рішенням суду.
Позов про визнання батьківства
приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до
частини першої статті 135 цього Кодексу.

Позивач в підтвердження своїх вимог за
позовом пояснила, що до народження
дитини вона з відповідачем по справі
ОСОБА_3 мешкала однією сім'єю, вони
разом проживали, були пов'язані
спільним побутом та мали взаємні права
та обов'язки. Дані обставини були
підтверджені допитаними в судовому
засіданні свідками. Так, свідки ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 в судовому засіданні
підтвердили, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 дійсно тривалий час
проживали однією сім'єю, мали взаємні
права та обов'язки. Мешкали до жовтня 2012
року за місцем проживання позивача, за
адресою: АДРЕСА_1. А з жовтня 2012 року
переїхали разом проживати до м.
Дергачі, де мешкали до початку січня 2013
року. В квітні 2013 року вони остаточно
розійшлись.

Відповідач в своїх запереченнях не
спростовує факт проживання з позивачем
ОСОБА_2 однією сім'єю до
народження в останньої дитини. Однак
вказує, що в нього є сумніви щодо його
батьківства відносно народженої
позивачкою дитини.

Згідно відповіді головного лікаря
КЗОЗ «Харківський міський клінічний
пологовий будинок № 6» № 325 від 05.05.2014
року, ОСОБА_2 поступила до пологового
будинку 29 травня 2013 року в термін
вагітності 32 тижні. Надані нею дані
анамнезу дозволили без сумніву
визначити саме такий термін
вагітності, що цілком узгоджувалось з
об'єктивними даними (розмір плода та
показники його морфо-функціональної
зрілості). Розродження проведено
ІНФОРМАЦІЯ_2 року за екстреними
показаннями з боку матері і загрозою її
життю достроково, в термін 32 тижні.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою
для визнання батьківства є будь-які
відомості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані
відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.

За таких обставин, встановлених судом
під час судового розгляду, суд вважає
встановленим, що позивачка ОСОБА_2 як
до народження нею дитини, так і в період
вагітності, дійсно проживали з ОСОБА_3
однією сім'єю, вони разом мешкали, були
пов'язані спільним побутом та мали
взаємні права та обов'язки, що було
підтверджено в судовому засіданні
показаннями свідків, та фактично не
заперечувалось відповідачем.

З наданих позивачем доказів
(відповідь КЗОЗ «Харківський міський
клінічний пологовий будинок № 6» № 325
від 05.05.2014 року) вбачається, що термін
зачаття дитини, народженої ОСОБА_2 в
часі співпадає з часом сумісного
проживання сторін по справі. Проте
будь-яких належних доказів в
підтвердження обставин щодо
неможливості зачаття дитини в період
сумісного проживання відповідачем в
підтвердження заперечень за позовом
суду не надано.

Так, свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні показала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в період спільного проживання разом
чекали на дитину. Оточення людей які їх
знали дійсно вважали їх сім'єю.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 показав, що взимку йому
зателефонував ОСОБА_3 та похвалився, що
ОСОБА_2 вагітна. Окрім того, відповідач
ОСОБА_3 нікому з допитаних свідків, як
зі сторони позивача, так і зі сторони
відповідача, в період вагітності
ОСОБА_2 не висловлював сумніви щодо
його батьківства. Так, свідок ОСОБА_13
показав, що дійсно позивачка та
відповідач проживали фактично однією
сім'єю спочатку в квартирі батьків
ОСОБА_2, де мали окрему кімнату, а потім
переїхали проживати в будинок в м.
Дергачі. ОСОБА_3 знав про вагітність
позивачки, був радий і сумнівів, щодо
батьківства йому не висловлював.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом було роз'яснено сторонам їх
обов'язок щодо надання доказів як в
підтвердження позовних вимог так і в
підтвердження заперечень проти позову.

Сторонами під час судового розгляду
клопотань про призначення генетичної
експертизи заявлено не було.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою
для визнання батьківства є будь-які
відомості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані
відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши надані докази та
перевіривши обставини, на які
посилаються сторони, приходить до
висновку, що позивач надала достатньо
доказів в підтвердження своїх вимог за
позовом, проте відповідач не надав суду
належних і допустимих доказів в
підтвердження заперечень проти позову,
окрім самих заперечень.

Встановлені по справі обставини,
підтверджені належними і допустимими
доказами суд вважає достатніми для
визнання батьківства відповідача
ОСОБА_3 стосовно дитини народженої
позивачкою ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачем також заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача на
користь позивача аліменти на
неповнолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 1000
гривень, щомісячно, починаючи з дня
подачі в суд позовної заяви і до
повноліття дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідач заперечень щодо стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі суду
не надав, окрім того, відповідачем суду
надана довідка з центральної бази
даних Державного реєстру фізичних осіб
ДПА України про суми виплачених
доходів від 15.04.2014 року, відносно ОСОБА_3
за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року
інформації про доходи не має, суд
приходить до висновку, що відповідач
має нерегулярний, мінливий дохід та
вважає можливим стягнення аліментів в
твердій грошовій сумі.

При визначення розміру аліментів, суд
враховуючи інтереси малолітньої
дитини, її стан здоров'я, матеріальне
становище платника аліментів, стан
його здоров'я, приходить до висновку, що
достатнім розміром аліментів на
утримання дитини буде сума в розмірі 1000
гривень.

Судові витрати по справі судом
визначаються відповідно до положень
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 125, 128, 180, 181, 182, 183-184 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 214- 215, 225, 367 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення батьківства та стягнення
аліментів на дитину - задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Харкова, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2,
визнати батьком дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що народилась в місті
Харкові.

Зобов'зати Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції внести в актовий запис № 718 від
11 червня 2013 року про народження ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, наступні зміни: в графі
«батько» замість ОСОБА_3 зазначити
ОСОБА_3.

У зв'язку з внесенням змін до актового
запису, органу РАЦС анулювати
свідоцтво про народження дитини
ОСОБА_4, видане 11 червня 2013 року та
видати нове свідоцтво про народження з
відповідними змінами.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Харкова, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, аліменти на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1000
(одна тисяча) гривень, щомісячно,
починаючи з 14.03.2014 року, до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Харкова, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_7, витрати по сплаті
судового збору за подання позову
немайнового характеру в сумі 243,60
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Харкова, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, на користь держави
(одержувач: УДКСУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова,
код: 37999701, банк: ГУДКСУ у Харківській
області, МФО: 851011, р/р: 0009, КБК: 22030001)
судовий збір за позов про стягнення
аліментів в сумі 243,60 гривень.

Рішення суду в частині про стягнення з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Харкова, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2,
аліментів на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1000 (одна
тисяча) гривень, в межах суми платежу за
один місяць - підлягає негайному
виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції, який
ухвалив судове рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий - суддя:
Черняк В. Г.