Справа 237/4814/13-ц
Провадження 2/237/143/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2014 року

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Ліпчанського С.М.

при секретарі Бахтіяровій Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Марїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Український страховий Дім», ОСОБА_3 про стягнення страхової виплати та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про стягнення страхової виплати та моральної шкоди, який під час розгляду справи був уточнений, у якому просив суд: зобовязати ПАТ «Український страховий дім» нарахувати та відшкодувати ОСОБА_4 оцінену шкоду, яка була заподіяна внаслідок дорожньо транспортної пригоди майну ОСОБА_4 в розмірі 5.185 гривень 00 копійок; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у звязку із пошкодженням майна у розмірі 10.000 гривень; стягнути у солідарному порядку з відповідачів судовий збір на користь держави.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.

04 серпня 2012 року близько 16 години 00 хвилин водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 порушив п.13.3 Правила дорожнього руху України, а саме рухаючись по вулиці петровського в с. Костянтинівка при зустрічному розїзді не вибрав безпечний інтервал та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

06.08.2012 року страхувальник повідомив ПАТ «Український страховий дім» про страховий випадок 13.11.2012 року потерпілий ОСОБА_4 написав заяву до ПАТ «Український страховий дім» заяву про виплату страхового відшкодування, але і до сьогоднішнього дня так і не отримав страхового відшкодування.

19 жовтня 2012 року відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Донецька до адміністративної відповідальності було притягнуто ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпП України.

07.08.2013 року позивач відправив до відповідача ПАТ «Український страховий дім» претензію листом через відділення УКРпошти з повідомленням про вручення страхового відшкодування в якій просив відшкодувати йому страхове відшкодування. Претензія була отримана уповноваженим за довіреністю ПАТ «Український страховий дім» Павленко 09.08.2013 року та ПАТ «Український страховий дім» проігнорували вимоги позивача та до теперішнього часу не відшкодували страхового відшкодування.

До теперішнього часу позивачу спричинена матеріальна шкода з вини ОСОБА_3 не відшкодована.

Діями відповідача позивачу спричинена матеріальна шкода, яку позивач оцінює у 10 000 гривень. Моральна шкода полягає в тому, що після ДТП протягом року позивач позбавлений можливості користуватися своїм транспортним засобом, оскільки він його до теперішнього часу не відремонтував та він стоїть у гаражі та ржавіє.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що дійсно з його вини сталося дорожньо транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Зазначає, що він малозабезпечений. Його дружина є інвалідом, а тому вони із дружиною відчувають відсутність грошових коштів.

Представник відповідача на підставі складеної довіреності ОСОБА_2 в судовому засіданні погодилася із зміненими в судовому засіданні позовними вимогами ОСОБА_4 Стосовно позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди вважає їх дуже завищеними.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухово і вогненебезпечних та інших речовин. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до постанови Кіровського районного суду Донецької області ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статті 124 КпАП України та визнано винним у скоєнні дорожньо транспортної пригоди.

В судовому засіданні встановлено, та сторони дійшли згоди, що відповідач ПАТ «Український страховий дім» зобовязаний відшкодувати позивачу спричинену матеріальну шкоду у розмірі 5.185 (пять тисяч сто вісімдесят пять) гривень.

Пунктом 9 постанови Пленуму Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 зі змінами та доповненнями визначено, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна.

В судовому засіданні встановлено той факт, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки ВАЗ -2108 д.н.з. НОМЕР_3 на підставі складеної довіреністю власником цього транспортного засобу ОСОБА_5.

Так правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 8,55,41 Конституції України, загальними нормами цивільного законодавства України щодо відшкодування шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що цивільно правова відповідальність власника неземних транспортних засобів ОСОБА_3 застрахована відповідно до Полісу № АВ/512096, а саме ПрАТ «Український Страховий будинок».

Відповідно до статті 1 п.п.1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року страхувальники юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договором обовязкового страхування цивільно правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити іншій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договором, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату).

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Стосовно обставин встановлених судом у справі, суд вважає, що позивач довів свої позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Та при задоволенні позовних вимог, суд прийняв до уваги, що згідно положень наведених норм, відшкодування моральної (немайнової) шкоди незалежно від відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту особистих немайнових прав та моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Проте, на думку суду позовні вимоги безпідставно завищені і суд вважає, відповідно до статті 23 ЦК України, що на користь ОСОБА_4 за доцільне слід стягнути суму у розмірі 500 гривен, яка компенсує його моральні страждання.

Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково, а при зверненні до суду позивачем було заявлено клопотання щодо відстрочення сплати судового збору у звязку з важким матеріальним положенням, відповідно чого судом була прийнята відповідна ухвала щодо відстрочення сплати судового збору, суд вважає за доцільне стягнути в солідарному порядку судовий збір на користь держави з відповідачів у розмірі 229 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1166, ст. 1168, ст. 1187 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Український страховий Дім», ОСОБА_3 про стягнення страхової виплати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного Акціонерного товариства «Український страховий Дім» на користь ОСОБА_4 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 5185 (пять тисяч сто вісімдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 спричинену моральну шкоду у розмірі 500 (пятсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя 12.03.2014