У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції,
арбітражного керуючого Бережного
Олександра Івановича, ОСОБА_7 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
визнання права власності, зобов'язання
вчинити певні дії та за позовом
публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7,
третя особа - приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 про звернення стягнення
на предмет іпотеки за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» на
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 14 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 28 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ
«Брокбізнесбанк») звернулося до суду з
даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 5 березня 2008 року між
ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 451N-70-l,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит в сумі 41000 доларів США зі
сплатою 13% річних в період з 5 березня 2008
року по 31 липня 2008 року та 16% річних з
1 вересня 2008 року по 5 березня 2018
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 5 березня 2008
року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та
ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №
451N-90-1, посвідченим приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, предметом
якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 32,1 кв.м.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 21
лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 та
ОСОБА_9 на користь AT
«Брокбізнесбанк» в особі Харківської
філії заборгованість за кредитом та
відсотками в розмірі 472952 гривень 70
копійок та штраф в сумі 13140 гривень.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4
реконструював квартиру АДРЕСА_1 і
рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 15 травня 2008 року за
ним визнано право власності на
самовільно реконструйовані нежитлові
приміщення № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3
загальною площею 32 кв.м в літ. «А-12» по
АДРЕСА_1.

Зобов'язано КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації»
зареєструвати ці приміщення за ОСОБА_4

Постановою Господарського суду
Харківської області від 4 листопада 2010
року фізичну особу-підприємця ОСОБА_4
визнано банкрутом. Ліквідатором
боржника призначено арбітражного
керуючого Оскаленко Д.П.

Знято заборону на відчуження квартири
АДРЕСА_1 та вилучено запис з Державного
реєстру іпотек.

За результатами прилюдних торгів,
проведених товарною біржею
«Правопорядок», ОСОБА_7 набула право
власності на вказані приміщення на
підставі договору купівлі-продажу від
30 квітня 2011 року договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень
№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, загальною
площею 32,0 кв.м літ. «А-12» за адресою
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що договором
купівлі-продажу порушено права банку,
як іпотекодержателя, просив суд
визнати недійсним договір купівлі -
продажу нерухомого майна, посвідчений
30 квітня 2011 року приватним нотаріусом
ОСОБА_5, зобов'язати приватного
нотаріуса здійснити вилучення запису з
Державного реєстру правочинів щодо
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, визнати за ОСОБА_4 право
власності на нежитлові приміщення №
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 загальною площею
32,0 кв.м в літ «А-12» за адресою:
АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_7 передати
вказані нежитлові приміщення ОСОБА_4,
зобов'яти КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» здійснити
перереєстрацію права власності на
нежитлові приміщення, зобов'язати
приватного нотаріуса ОСОБА_5 накласти
заборону відчуження на вказані
приміщення шляхом внесення
відповідного запису до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

Доповнивши позовні вимоги, просив
також суд звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 14 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 28 січня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скаргзі ПАТ
«Брокбізнесбанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду і ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційні скарги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив з того, що майно, яке було
предметом іпотеки відчужено в процесі
ліквідаційної процедури на підставі
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» і згода
іпотекодержателя на відчуження
предмету іпотеки за договором в межах
справи про банкрутство не передбачена.

Оскільки ПАТ «Брокбізнесбанк» не є
власником майна, що оспорюється, а тому
положення ст.ст. 215, 216 ЦК України не
можуть застосовуватися як підстава
позову про витребування майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужено третій
особі, у зв'язку з чим суди дійшли
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 є
добросовісним набувачем спірного
майна і підстав до його витребування у
неї немає.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 14 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 28 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко