Головуючий суду 1 інстанції - Шумченко
Доповідач - Околот Г.М.
Справа № 4-с-2/12
Провадження № 22ц/782/441/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області у складі:

головуючого - судді Околота Г.М.,

суддів - Коротенко Є.В., Ступіної Я.Ю.

при секретарі - Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Ровеньківського міського
суду Луганської області від 13 вересня
2012 року

за скаргою ОСОБА_2 до відділу Державної
виконавчої служби Ровеньківського
міського управління юстиції
Луганської області про визнання дій
протиправними та встановлення факту
відсутності заборговансоті по сплаті
аліментів,

в с т а н о
в и л а

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із скаргою на протиправні дії
Відділу державної виконавчої служби
Ровеньківського міського управління
юстиції, в якій просив визнати
протиправними дії ВДВС
Ровеньківського міського управління
юстиції щодо визначення розміру його
заборгованості зі сплати аліментів та
просив визнати факт відсутності
заборгованості зі сплати аліментів у
розмірі 6584 грн. 17 коп..

Ухвалою Ровеньківського міського
суду Луганської області від 13 вересня
2012 року скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано протиправними дії
ВДВС Ровеньківського міського
управління юстиції щодо визначення
розміру заборгованості ОСОБА_2 зі
сплати аліментів за період з 19 серпня
2010 року по 11 лютого 2011 року. В
задоволенні іншої частині скарги
відмовлено у зв`язку з
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, а справу направити для
продовження ії розгляду в суд першої
інстанції. В обґрунтування скарги
ОСОБА_2 зазначив, що скарга була
розглянута за його відсутності, крім
того, зазначає що суд на його думку
необґрунтовано відмовив у задоволенні
його клопотання про звернення до
Верховного Суду України з питанням про
внесення до Конституційного Суду
України подання щодо конституційності
вимог ч.3ст.195 Сімейного кодексу
України.

Сторони у засідання суду апеляційної
інстанції не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, тому зважаючи на вимоги
ч.2 ст. 305 ЦПК України така неявка сторін
не перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
ухвалу суду залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 1 ЦПК України,
за наслідками розгляду скарги на
ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням норм закону.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2
суд виходив з того,що заборгованість
зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з
19 серпня 2010 року по 11 лютого 2011 року
мала визначатися з розміру його
заробітної плати начальника
юридичного відділу ДП
«Ровенькиантрацит», а не з розміру
середньої заробітної плати по м.
Ровеньки, оскільки рішенням суду він
був поновлений на роботі та на його
користь була стягнута заробітна плата
за час вимушеного прогулу , з якої і
повинні утримуватися аліменти.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
і визнає їх обґрунтованими та
законними, оскільки вони не суперечать
фактичним обставинам справи, наявним
у матеріалах справи доказам та
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

Частиною 3 ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку, встановленому Сімейним
кодексом України.

Відповідно до ч. 1ст. 195 Сімейного
Кодексу України заборгованість за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу), визначається
виходячи з фактичного заробітку
(доходу), який платник аліментів
одержував за час, протягом якого не
провадилося їх стягнення.

Згідно з ч. 3 ст.195 СК України
передбачено якщо платник аліментів не
працював на час виконання
заборгованості і не працює на час
виникнення ії розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника
відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника для
даної місцевості.

Відповідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір
заборгованості по аліментам
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Згідно з ч. 9 ст. 74 Закону України "Про
виконавче провадження" спір щодо
розміру заборгованості із сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи у порядку,
встановленому законом.

Стаття 383 ЦПК України передбачає, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. За правилами
розділу VІІ ЦПК України предметом
скарги можуть бути лише процесуальні
рішення та дії державних виконавців.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС
Ровенківського МУЮ знаходится
виконавчий лист № 2-720/2002, виданий 16
січня 2002 року Ровеньківським міським
судом Луганськоїобласті про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів
на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його
заробітку, починаючи з 11 січня 2002 року і
до повноліття дитини( а.с. 14-15).

Як убачається з довідки відділу ДВС
Ровеньківського міського управління
юстиції (а.с.3), за період з 18 серпня 2010
року по 01 вересня 2011 року
заборгованість ОСОБА_2 по сплаті
аліментів ОСОБА_3 станом на 01 вересня 2011
року становить 12 місяців 14 днів, що у
грошовому виразі складає 6584 грн.48
коп.(а.с.3). Крім того заборгованість по
аліментам за вказаний період
разраховувавалась виходячи з розміру
середньої заробітної плати по м.
Ровеньки, так як ОСОБА_2 в цей період
часу не працював (а.с. 16, 17-18) З
розрахунком заборгованості ОСОБА_2 не
згодний, оскільки вважає, що
заборгованості по аліментам немає.

Також судом було встановлено, що 19
серпня 2010 року ОСОБА_2 було звільнено з
роботи з посади начальника юридичного
відділу ДП «Ровенькиантрацит».

11 листопада 2010 року рішенням
Ровеньківського міського суду
Луганської області ОСОБА_2 було
поновлено на роботі на посаді
начальника юридичного відділу ДП
«Ровенькиантрацит» та стягнута
заробітна плата за час вимушеного
прогулу у розмірі 15 438,60 грн. ( а.с. 52-56,
57-58)

11 лютого 2011 року ОСОБА_2 знов було
звільнено з роботи з посади начальника
юридичного відділу ДП
«Ровенькиантрацит».

За таких встановлених обставин , суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відділ Державної виконавчої служби
Ровеньківського міського управління
юстиції при визначенні розміру
заборгованості мав врахувати той факт,
що ОСОБА_2 було поновлено за рішенням
суду від 11 листопада 2010 року та
стягнуто заробітну плату за час
вимушеного прогулу, отже за період з 19
серпня 2010 року по 11 лютого 2011 року
заборгованість ОСОБА_2 мала
визначатися з розміру його заробітної
плати начальника юридичного відділу ДП
«Ровенькиантрацит», а також з розміру
стягнутої на його користь суми
заробітної плати за час вимушеного
прогулу , а не з розміру середньої
заробітної плати по м. Ровеньки.

Доводи апелянта про те, суд першої
інстанції у порушення норм
процесуального права розглянув скаргу
за його відсутністю, колегія суддів
відхиляє , оскільки як вбачається з
журналу судового засідання, розгляд
скарги проводився у судовому засіданні
15.06.2012 року, 16.08.2012 року на яких був
присутній скаржник ОСОБА_2 та давав
пояснення, про розгляд справи 13.09.2012
року ОСОБА_2 був повідомлений належним
чином, про що свідчить розписка про
одержання ним судової повістки , однак
в зсідання суду не з'явився, про причину
своєї неявки не повідомив суд. (а.с. 60)

Доводи апелянта и стосовно порушення
судом норм процесуального права , а
саме необґрунтованої відмови суду у
задоволенні його клопотання про
звернення до Верховного Суду України з
питанням про внесення до
Конституційного Суду України подання
щодо конституційності вимог ч.3ст.195 СК
України є такими, що не заслуговують на
увагу, оскільки звернення до
Верховного Суду України для вирішення
питання стосовно внесення до
Конституційного Суду України подання
щодо конституційності закону чи іншого
правового акту є правом , а не
обов'язком суду у разі виникнення саме
у суду сумніву щодо відповідності
закону Конституцій України.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи апелянта, щодо невідповідності
висновків суду обставинам справи та
порушення норм процесуального права ,
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки всі вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Таким чином , колегія суддів вважає, що
доводи апелянта не спростовують
фактичних обставин справи,
встановлених судом, і не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи і не містять
передбачених законом підстав для
скасування або зміни оскаржуваної
ухвали суду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини, тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а ухвалу
суду - залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 317, 325 ЦПК
України, колегія суддів , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ровеньківського міського суду
Луганської області від 13 вересня 2012
року- залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: