АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц-796/4604/2014
Головуючий у І інстанції Колдіна О.О.
Доповідач - Корчевний
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевській О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Охневській Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 03 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», 3-тя особа на стороні
відповідача - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним, колегія суду -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
3-тя особа на стороні відповідача -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним.

В обгрунтування позовних вимог
зазначала, що 12 липня 2013 року між нею та
ФОП підприємцем ОСОБА_2 було укладено
договір на виготовлення ПВХ
конструкцій.

З метою виконання договору був
укладений кредитний договір між
позивачем та Публічним акціонерим
товариством «ОТП Банк», за умовами
якого ОСОБА_1 отримала 12 590 грн. 90 коп. на
споживчі цілі.

Вказує, що нею було направлено заяву до
банку про відкликання згоди на
укладення кредитного договору, однак у
відповідь дізналася, що банк уже
виконав свої зобов»язання та просив
повернути кредитні кошти та проценти
за їх користування.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй не
була надана повна, достовірна
інформація щодо умов кредитного
договору, та зазначала, що примірник
кредитного договору не містив
оригіналів підписів повноважних осіб.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 03 лютого 2014 року в
позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
3-тя особа на стороні відповідача -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першоїінстанції ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу та просить рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 03 лютого 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 12 липня 2013 року, що між
ОСОБА_1 та ФОП підприємцем ОСОБА_2 було
укладено договір на виготовлення ПВХ
конструкцій, вартість яких становила 12
590 грн. 90 коп.

З метою виконання договору був
укладений кредитний договір між
позивачем та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», за умовами
якого ОСОБА_1 отримала 12 590 грн. 90 коп. на
споживчі цілі під 0,01% річних.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 24.07.2013 року було направлено
заяву до банку про відкликання згоди на
укладення кредитного договору №,
яку банк отримав 31.07.2013 року, однак у
відповідь банк повідомив листом від
13.08.2013 року, що уже виконав свої
зобов»язання та просив повернути
кредитні кошти та проценти за їх
користування.

Судом першої інстанції встановлено, та
не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1
кошти, які було взято в кредит не
повернула.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що їй не була надана повна, достовірна
інформація щодо умов кредитного
договору, та зазначала, що примірник
кредитного договору не містив
оригіналів підписів повноважних осіб.

Крім того, зазначає, що використання
факсимільного підпису при укладенні
кредитного договору без угоди сторін
відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України тягне
за собою визнання такого договору
недійсним.

Відповідно до статей 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а якщо у зобов'язанні
встановлений термін його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей термін.

Колегія суду, не може взяти до уваги
посилання апелянта на те, що їй не була
надана повна, достовірна інформація
щодо умов кредитного договору, так як
згідно п. 3.15 (г) підписанням цього
договору позичальник заявляє, гарантує
та підтверджує, що банк надав
позичальнику в письмовій формі та в
повному об»ємі інформацію передбачену
п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» від 01.12.2005 року.

Крім того, п.3.11 кредитного договору
№ передбачено, що підписання
позичальником цього договору
засвідчує, що позичальнику була надана
вичерпна інформація про послуги, що
йому надаються та повністю роз»яснені
всі питання, що має позичальник по
цьому договору.

Також матеріалами справи
спростовується і посилання апелянта на
те, що оскільки примірник кредитного
договору не містив оригіналів підписів
повноважних осіб, та те, що
використання факсимільного підпису
при укладенні кредитного договору без
угоди сторін відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК
України тягне за собою визнання такого
договору недійсним.

На спростування доводів апеляційної
скарги, колегія суду зазначає, що п. 3.19
кредитного договору №
передбачено, що цей договір
укладається відповідно до ст..ст. 6, 207, 627
ЦК України і підписання його зі сторони
банку відбувається шляхом нанесенням
на нього типографським засобами
відбитків печаток та підписів
уповноважених осіб банку. Сторони
підписанням цього договору надають
свою письмову згоду на укладення
договору в порядку передбаченому п.3.19.
договору, який їм повністю зрозумілий
та з яким вони повністю погоджуються.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року Порушення вимог закону щодо
укладення правочину в письмовій формі
є підставою для визнання його
недійсним лише в разі, коли це прямо
передбачено законом, зокрема статтями
547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо.

Відповідно до ч. 3 ст.. 207 ЦК України
використання при вчиненні правочинів
факсимільного відтворення підпису за
допомогою засобів механічного або
іншого копіювання, електронного
підпису або іншого аналога
власноручного підпису допускається у
випадках, встановлених законом, іншими
актами цивільного законодавства, або
за письмовою згодою сторін, у якій
мають міститися зразки відповідного
аналога їхніх власноручних підписів.

Враховуючи вищевикладене, ґрунтуючись
на п. 3.19 кредитного договору № та
ч.3 ст.207 ЦК України колегія суду
зазначає, що апелянт надала згоду на
використання типографськими засобами
відбитків печаток та підписів
уповноважених осіб банку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Колегія суду приходить до висновку,
щорішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 03 лютого 2014 року є
законним, обґрунтованим та скасуванню
не підлягає, а апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 03 лютого 2014 року за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», 3-тя особа на
стороні відповідача - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: