Справа № 427/7897/13-ц
Провадження № 2/427/147/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2014 року Свердловський міський суд,
Луганської області

у складі: головуючого судді:
Олейнікової Г.М.

при секретарі:
Поляковій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Свердловська
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
часткове звільнення від сплати
заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та
в обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з відповідачкою по дійсній
справі він перебував у фактичних
шлюбних відносинах та проживав однією
родиною з 1996 року.

Від спільного проживання сторони мають
двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З листопада 2012 року позивач з
відповідачкою припинили підтримувати
сімейні відносини й проживають окремо.

Після припинення спільного проживання
з відповідачкою їх неповнолітній син
ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем
й перебуває на його повному
матеріальному утриманні. Відповідачка
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає.

Дочка ОСОБА_3 залишилася проживати з
відповідачкою, у зв'язку з чим
відповідачка 19 листопада 2012 року
звернулася у суд з позовом про
стягнення з позивача аліментів на
утримання дочки.

15 липня 2013 року рішенням
Свердловського міського суду
Луганської області № 2-3474/2012 р. з
позивача на користь відповідачки
стягнуті аліменти на утримання дочки
ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів
заробітку (доходу) щомісяця, але не менш
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з моменту подачі заяви й до
повноліття дитини.

Слухання справи відбувалося 6 місяців,
за цей час утворилася заборгованість
по аліментам у розмірі 12768,29 грн.
Заборгованість утворилася не з вини
позивача .

У цей час з позивача стягують аліменти
на утримання дочки у розмірі 16,66%. Крім
зазначених аліментів з його заробітної
плати також робляться утримання
заборгованості по аліментам у розмірі
33%, прибуткового податку, у пенсійний
фонд та інші утримання, тому до видачі
на руки йому залишається незначна сума.
А ще він один сплачує кредит, який був
отриманий ним разом з відповідачкою
під час їх спільного проживання для
придбання майна, та у нього на повному
матеріальному утриманні перебуває їх
неповнолітній син, і це ставить його у
скрутне матеріальне становище. Майно,
яке було придбано ними у кредит,
перебуває у користуванні відповідачки,
так як вона вивезла спільно нажите
майно. Тому у лютому 2013 року він
змушений був купити у розстрочку меблі
та побутову техніку, необхідні для
належних умов проживання дітей, а саме
холодильник, шаф-купе та крісло-ліжко.

Тому позивач вважає, щоб він був
частково звільнений від сплати
заборгованості по аліментам.

Згідно ст. 197 СК України за позовом
платника аліментів суд може повністю
або частково звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам, якщо вона
виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення.

За час слухання справи він добровільно
надавав матеріальну допомогу на
утримання дочки, а саме купував їй одяг
та взуття, що підтверджується
накладними та товарними чеками, які
зберігаються у матеріалах справи №
2-3474/2012 р., що були надані ним під час
розгляду справи. Так ним у період з 12
січня 2013 року по 3 березня 2013 року було
придбано для доньки одяг та взуття на
загальну суму 4606 грн. На цю суму
необхідно звільнити його від сплати
аліментів.

Крім того дочка ОСОБА_3 2 місяці з 25
травня 2013 року по 26 липня 2013 року
мешкала разом з ним й перебувала на
його повному матеріальному утриманні,
що підтверджується довідкою.
Відповідачка матеріальної допомоги на
утримання дочки у зазначений період не
надавала.

Розмір стягуваних з нього аліментів за
період з 25 травня 2013 року по 26 липня 2013
року складає 2596,23 грн., а саме : травень
2013 року - нараховано аліментів 1090,59 грн.
: 31 день = 35,18 грн. х 7 днів = 246,26
грн.,червень 2013 року - нараховано
аліментів 1269,69 грн., липень 2013 року -
нараховано аліментів 1288,03 грн. : 31 день =
41,54 грн. х 26 днів = 1080,28 грн., 246,26 грн. + 1269,69
грн. + 1080,28 грн. = 2596,23 грн.

Усього необхідно звільнити позивача
від сплати заборгованості по аліментам
у розмірі 7202,23 грн.

Зазначені обставини можуть
підтвердити численні свідки, у тому
числі їх неповнолітні діти, а також це
підтверджується письмовими доказами,
які він додає до позову.

Позивач просить суд частково звільнити
його від сплати заборгованості по
аліментам за період з 19.11.2012року по 31
липня 2013року у розмірі 7202,23 грн., які
стягуються з нього на користь ОСОБА_2
на утримання неповнолітньої дочки
ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2-3474/2012р.,
стягнути з відповідачки на його
користь судовий збір у розмірі 229,40грн.

Позивач в судове засідання
04.04.2014 року не з,явився , про причини
неявки суду не повідомив , але у
судовому засіданні 16.01.2014 року позовні
вимоги підтримав та пояснив, що він з
відповідачкою припинив сімейні
відносини з листопада 2012року, донька
ОСОБА_3 залишилась проживати з
відповідачкою, а син ОСОБА_4 залишився
проживати з ним, після розпаду сім,ї,
відповідачка звернулася з позовом до
суду про стягнення з нього аліментів
на утримання доньки, поки слухалась
справа, то у нього виникла
заборгованість по аліментам за період
з 19.11.2012року по 31.07.2013р. у розмірі 12768,29
грн., і він себе винним , що виникла
заборгованість не вважає,так як вона
виникла внаслідок того , що справа
тривалий час розглядалась у суді ,
також він на теперішній час надав суду
всі квитанції, згідно яких за шість
місяців купував донці ОСОБА_3 одяг та
взуття, коли отримував заробітну плату,
дочка приїжджала до нього кожну суботу
і неділю, потім з 25.05.2013року по липень
2013р. донька проживала з ним , а коли
відповідачка звернулась до суду , то
донька перестала до нього приїжджати.
Також він робив ремонт у спальні сина,
купив стіл під компьютер, компьютер,
диван, крісло-кровать, так як не було
куди положити спати доньку, коли вона
була у нього, також придбав до грудня
2013року у розстрочку холодильник, він
отримував зарплату приблизно 4000грн., з
яких у нього забирали в рахунок
заборгованості 52% і залишалось всього
1000грн., також платив комунальні
послуги. Заборгованість по аліментам
відобразилась на його матеріальному
становищі, йому не хватає на життя. Він
вважає, що на теперішній час його діти
знаходиться в нерівному положенні. Суд
вважає розглянути справу відповідно до
вимог ст..169 ЦПК України у відсутність
позивача , оскільки у матеріалах справи
достатньо доказів про права та
відносини сторін і інтереси позивача у
судовому засіданні представляє ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги заявлені
позивачем підтримала та пояснила, що
вона підтримує пояснення позивача, є
докази, що позивач витрачав кошти на
утримання доньки під час знаходження
справи про стягнення аліментів в суді,
тобто купував доньці одежу та взуття на
суму 4606грн., також донька ОСОБА_3
мешкала два місяці з позивачем і була
на повному забезпеченні, так як батьки
зобов,язані утримувати своїх дітей,
тому позивач і купував доньці одяг .
Також відповідачка визнала той факт ,
що донька ОСОБА_3 мешкала у позивача
влітку 2013року.

Відповідачка у судове засідання 04.04.2014
року не з,явилась , про причини неявки
суду не повідомила , але у судовому
засіданні 16.01.2014 року позов не визнала
та пояснила, що вона з вересня 2012року
не проживає разом з відповідачем , вона
пішла проживати до своїх батьків у м.
Червонопартизанськ, а в листопаді
2012року подала до суду позов про
стягнення аліментів з позивача на
утримання доньки ОСОБА_3. До цього
донька дзвонила батькові і просила
гроші, але позивач відмови вій , та
сказав доньці, що мати гуляє і це її
проблеми давати гроші, хай подає на
аліменти. Коли справа знаходилась у
суді, то позивач затягував процес,
брехав судді, що донька з ним мешкає,
але вона доказала в суді, що донька
мешкає з нею, а син ОСОБА_4 мешкає з
батьком. Дійсно донька влітку 2013р.
проживала з батьком декілька днів з
батьком , але більшу частину вона
проживала то у її матері , то у матері
позивача , тобто у своїх бабусі та
дідусі. . На момент подачі позову про
стягнення аліментів син мешкав з нею,
але потім син переїхав мешкати до
батька. Позивач дійсно купував доньці
одежу та взуття, та возив дітей по
путівці на море. Вона також вважає, що
позивач не хворіє на тяжку хворобу ,
якщо він був би тяжко хворим, то не
працював би у шахті в підземних умовах
.Також всі речі , які позивач придбав
доньці , вона йому повернула . Суд
вважає розглянути справу відповідно до
вимог ст..169 ЦПК України у відсутність
позивача , оскільки у матеріалах справи
достатньо доказів про права та
відносини сторін і інтереси
відповідача у судовому засіданні
представляє ОСОБА_6

Представник відповідачки ОСОБА_6 в
судовому засіданні позов не визнав та
пояснив, що він підтримує пояснення
відповідачки, позивач не надав доказів,
що заборгованість по аліментам на
утримання доньки ОСОБА_3 виникла по
вині відповідачки або з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення, позивач придбав речі
для доньці по власній волі , ніхто його
не примушував цього робити і речі він
доньці придбав не в рахунок аліментів ,
так як на той час ще рішення суду про
стягнення з нього аліментів на користь
позивачки на утримання доньці не було
ухвалене , також судовий розгляд справи
проходив по вині позивача та його
представника ОСОБА_7, ,які затягували
навмисно розгляд справи , і позивач не
надав взагалі суду доказів яка ж у
нього заборгованість по аліментам на
теперішній час і взагалі існує вона чи
ні.

Суд вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав :

Відповідно до частині 2 ст.197 Сімейного
кодексу України за позовом платника
аліментів суд може повністю або
частково звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв,язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення.

Із рішення Свердловського міського
суду, Луганської області від 15.07.2013 року
(а.с.14-15)убачається , що суд вирішив «
стягнути з ОСОБА_1 на аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі
16 частини усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку , починаючи з
19 листопада 2012року й до повноліття
дитини.

Із постанови відділу ДВС
Свердловського МУЮ (ас-16), убачається,
що за виконавчим листом № 2-3474/2012р. було
звернуто стягнення із заробітній плати
ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/6 частини.

Із оглянутої у судовому засіданні
цивільної справи № 2-347412 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дитини
убачається, що на аркушах справи 36-39 є
замітка , накладна , квитанції про
придбання речей ОСОБА_3 , але замітка
датована 12.01.2013 року, накладна-12.01.2013
року на суму 600 грн. , квитанція про
придбання пальто, жилета , куртки -11.11.2012
року на суму 1933 грн. , а про придбання
куртки, брюк - 09.03.2013 року на суму 1018 грн.
, тобто позивачем речі були придбані
своїй неповнолітній доньці ОСОБА_3 ще
до ухвалення судом рішення про
стягнення з нього аліментів на користь
ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої
доньки , тобто суд приходить до
висновку , що позивач з власної
ініціативі і не в рахунок аліментів ,
так як вони ще не були стягнути судом
придбав своїй неповнолітній доньці
одяг , взуття та інші речі , також
тривалий розгляд справи судом не
відноситься до інших обставин ,
передбачених ч.2 ст. 197 СК України .

Із оглянутої у судовому засіданні
цивільної справи №427/7788/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, убачається, що 10.01.2014 року було
ухвалено рішення Свердловським
міським судом Луганської області ,
яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_1 у розмірі
1/10 частини всіх видів заробітку
щомісяця, починаючи з 19.09.2013року і до
досягнення повноліття дитиною.

На аркушах справи 7-8 є довідки від
депутата Червонопартизанської міської
ради Гришина Л.А з яких витікає, що
неповнолітня донька ОСОБА_3 проживала з
батьком з 26 травня 2013року по 26 липня
2013року, та син ОСОБА_4 мешкає з батьком
з листопада 2012року і по теперішній час
і знаходиться на повному забезпеченні,
але суд не приймає як доказ по справі
довідку на аркуші справи 7 , оскільки
депутат Гришина Л.А. тільки вважає суд
посвідчила підписи сусідів в цій
довідці і відповідно до Закону України
««Про місцеве самоврядування в
Україні « до повноважень депутата не
входить видача вищевказаних довідок ,
а відповідно до ст.. 60 ЦПК України
позивач не надав суду доказів , що саме
з 26 травня 2013 року по 26 липня 2013 року з
ним проживала його неповнолітня донька
, також відповідачка у судовому
засіданні акцентувала увагу суду на
том, що донька тільки декілька днів
знаходилась у батька , а більшу частину
вона проживала у бабусі та дідусі ,
також рішення про стягнення аліментів
як зазначав суд вище було ухвалене
тільки 15.07.2013 року .

Суд не приймає до уваги
обґрунтовування позивачем позову і в
тій частині , що так як з ним як
стверджує позивач з 25 травня 2013 року по
26 липня 2013 року проживала його донька і
він її утримував за цей час , то за цей
час треба його звільнити від сплати
заборгованості по аліментам у розмірі
2596,23 грн. , оскільки відповідно до ст.. 180
СК України батьки зобов,язані
утримувати своїх неповнолітніх дітей
і цей обов,язок виконувався позивачем ,
також позивач не надав суду доказів
того , що він утримував свою
неповнолітню доньку саме в рахунок
аліментів , які були стягнути з нього за
рішенням суду тільки 15.07.2013 року.

Також позивач крім довідки №662 від
27.08.2013р. (ас-19), де зазначено , що ОСОБА_1
працює в філіалі «Шахтоуправління з
видобутку та збагачення вугілля» ТОВ
«ДВ нафтогазовидобувна компанія» з
28.11.2011 року в якості прохідника 4
розряду , сума нарахованої
заборгованості по аліментам згідно
постанови №14963 від 15.08.2013 року складає
126768,29 грн.,але з якого по якій час
склалась ця заборгованість у довідці
не зазначено , також інших доказів , що
саме станом на момент подачі позову ,
тобто 20.09.2013 року і на теперішній час
він має заборгованість по аліментам і в
якому саме розмірі позивачем суду не
було надано , а як зазначено у ч.2 ст. 197
СК України суд частково може звільнити
позивача від сплати саме
заборгованості за аліментами.

Як встановлено ст.. 197 ч.2 СК України
позивач може бути звільнений повністю
або частково від сплати заборгованості
за аліментами , тільки в тому випадку,
якщо заборгованість по аліментам
виникла у позивача у зв,язку з тяжкою
хворобою або з іншою обставин, що
мають істотне значення, але позивач не
надав суду доказів що його
захворювання грижа між хребтових
дисків є тяжким захворюванням , також
позивач як працював у важких умовах
праці так і після висновку ЛКК , де йому
протипоказано працювати у важких
умовах , підіймати важкості так і
продовжує працювати важких і
шкідливих умовах праці , тобто
прохідником 4 розряду з повним робочим
днем під землею, також із оглянутою у
судовому засіданні цивільної справи №
427/7788/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів , позивач ОСОБА_1
захворів тільки 11.10.2013 року у зв,язку з
чим проходив лікування до 30.10.2013 року ,
про що свідчить епікриз на аркуші
справи 43, а позивач просить звільнити
його від сплати заборгованості у сумі
7202,23 грн. , яка виникла як він зазначає у
позові з 19.11.2012 року по 31.07.2013 року ,
тобто на час виникнення заборгованості
позивач ще не хворів і ця
заборгованість по сплаті аліментів
виникла ще до його хвороби .

Тому з урахуванням викладеного , суд
вважає що позивач не надав суду доказів
і не зазначив підстав для часткового
звільнення його від сплати
заборгованості по аліментам, згідно
виконавчого листа № 2-3474/12 виданого
Свердловським міським судом
Луганської області за період з 19.11.2012
року по 31.07.2013 року у сумі 7202,23 грн. на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.. 10,11,60,212-215 ЦПК України, на
підставі ст. 197 ч.2 СК України ,Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року зі змінами,
суд , -

ВИРІШИВ

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
часткове звільнення від сплати
заборгованосіт по аліментам відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :