АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6953/2014
Головуючий в 1 інстанції - Притула Н.Г.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 08 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Головне управління юстиції в м. Києві
про визнання договору дарування
частини квартири недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у травні 2013 року.

Зазначав, що йому випадково стало
відомо про те, що його батько ОСОБА_3,
який протягом останніх 10 років
зловживав спиртними напоями, після
чергового запою підписав договір
дарування 70/100 частин квартири АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_2

Враховуючи те, що його батько зловживав
спиртними напоями і був алкозалежним, а
тому не міг керувати своїми діями,
позивач просив суд визнати договір
дарування 70/100 частин квартири АДРЕСА_1
недійсним.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 08 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та ухваленні нового про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 02.04.2009 р. між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір
дарування 70/100 частин квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи, 24.12.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до
Чотирнадцятої Київської державної
нотаріальної контри із заявою про
прийняття спадщини померлого батька.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 203 ЦК України передбачає,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України, правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та ( або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 року, правила статті 225 ЦК України
поширюються на ті випадки, коли фізичну
особу не визнано недієздатною, однак у
момент вчинення правочину особа
перебувала в такому стані, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та (або) не могла керувати ними
(тимчасовий психічний розлад, нервове
потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану
на момент укладення правочину суд,
відповідно до статті 145 ЦПК України,
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, за
клопотанням позивача, ухвалою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 19.09.2013 р., по справі було
призначено посмертну судову
психіатричну експертизу, на вирішення
якої було поставлене питання: чи міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними ОСОБА_3 під час
підписання договору дарування 70/100
частин квартири від 02.04.2009 р. з
врахуванням стану здоров'я, вікових
особливостей, емоційного стану,
індивідуально-психологічних
властивостей та фізичного стану.

Згідно акту посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи
Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи № 926
від 13.11.2013 р. ОСОБА_3 на момент
підписання договору дарування 70/100
частини квартири від 02.04.2009 р. (у період
до підписання договору та в цей день)
страждав психічними та поведінковими
розладами внаслідок вживання алкоголю,
синдром залежності (F 10.24) і за своїм
психічним станом міг усвідомлювати
значення своїх та керувати ними.

Крім того, в матеріалах справи наявна
медична довідка про проходження
обов'язкових попереднього та
періодичного психіатричних оглядів
серії 2ААИ №692773, видана
Психоневрологічним диспансером №4
(Філія 1) від 24.02.2009 р., з якої вбачається,
що у ОСОБА_3 психіатричних показань для
виконання обміну чи продажу квартири
не виявлено

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 08 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: