ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 2-604/12
Провадження № 2/362/140/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі: головуючого - судді Корнієнка
С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Василькові Київської області
об'єднану цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом, обґрунтовуючи тим, що
йому на праві власності належать
причепи до легкового автомобіля типа
«Купава» у кількості 9 штук, які у
червні 2010 року за усною домовленістю з
відповідачем, на той час головою
Іванковичівської сільської ради, були
залишені на зберіганні на території
дитячого садка в с. Іванковичі
Васильківського району Київської
області.

У вересні 2010 року він зняв причепи з
реєстраційного обліку для реалізації,
але виявилось, що їх забрав відповідач.
Оскільки останній відмовляється від їх
повернення, заявник просив витребувати
його рухоме майно із чужого
незаконного володіння відповідача.

Відповідач за первісним позовом
звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому зазначив, що у 2007 році
він з відповідачем за його позовом
уклали усний договір купівлі-продажу
спірних транспортних засобів у
кількості 9 штук за ціною 1 млн. 100 тис.
грн., які він передав останньому, а той
зобов'язався зняти їх з реєстраційного
обліку та переоформити на його ім'я.
Оскільки відповідач не переоформив
придбані ним транспортні засоби на
його ім'я заявник просив визнати
договір купівлі-продажу між ним та
відповідачем укладеним з визнанням за
ним право власності на рухоме майно

В судовому засіданні сторони та їх
представники вимоги своїх позовів
підтримали в повному обсязі, не
визнаючи вимоги, відповідно,
первісного та зустрічного позовів.

При цьому, з пояснень позивача за
первісним позовом вбачається, що
отримання ним від відповідача коштів
було обумовлено не продажем причепів, а
веденням ними спільного бізнесу.
Доказів передання та володіння
останнім причепами заявником не
надано.

З пояснень позивача за зустрічним
позовом не вбачається та ним не надано
відповідних доказів щодо відмови
відповідача передати йому причепи та
дотримання ним, передбачених
законодавством вимог, щодо укладення
правочину на придбання рухомого майна.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи
вважає, що позови не підлягають до
задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та
ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, які мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, та повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Положення ч.4 ст.60 ЦПК України також
передбачають, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Положення ст.ст.328 і 334 ЦК України
передбачають, що право власності
набувається на підставах, що
незаборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності у набувача
майна за договором виникає з момент
передання майна. Якщо договір про
відчуження майна підлягає державної
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Поняття та порядок здійснення
купівлі-продажу визначається
положеннями Глави 54 ЦК України.

З огляду положень ч.4 ст.203, ч.1 ст.205 та п.3
ч.1 ст.208 ЦК України, правочин має
вчинятися у формі, встановленої
з0аконом. Правочин може вчинятися усно
або в письмовій формі. В письмовій
формі належить вчиняти правочин
фізичних осіб між собою на суму, що
перевищує у двадцять і більше разів
розмір неоподатковуваного мінімумів
доходів громадян, крім правочинів, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком тих, що
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державної реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Відповідно до положень ст. 387 ЦК
України, власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Положення зазначеної
статті можуть застосовуватися, якщо
буде доведено, що особа незаконно без
відповідної правової підстави
заволоділа майном.

Як вбачається із письмових матеріалів
справи, а саме, свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів за 2005 рік з
відміткою про їх зняття з
реєстраційного обліку для реалізації у
червні 2010 року , які він зняв у 2010 році
позивач за первісним позовом є
власником дев'яти причепів-фургонів
«Купава».

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили в
судовому засіданні про усну
домовленість між сторонами щодо
продажу та купівлі причепів, з наданням
ОСОБА_2 для цього в борг коштів.

У відповідності до постанови від 16
листопада 2011 року в порушені
кримінальної справи по ст.185 КК України
стосовно відповідача ОСОБА_2 було
відмовлено за відсутності в його діях
складу цього злочину.

Таким чином, виходячи з аналізу
зібраних у справі доказів, суд
приходить до висновку, про відсутність
у справі будь-яких належних доказів
щодо передачі позивачем за первісним
позовом відповідачеві на зберігання
або перебування у володінні останнього
спірного майна, а ствердження заявника
про його перебування у відповідача
ґрунтується лише на припущеннях, а
тому є не доведеними.

Суд критично ставиться до наданих
позивачем за первісним позовом
фотографій та документів щодо
перебування двох причепів на земельної
ділянці через відсутність доказів їх
належності саме йому та належності
земельної ділянки, на якій вони нібито
незаконно утримуються саме
відповідачеві.

Суд також не бере до уваги як доказ
нібито власноручно виконану
відповідачем письмову заяву на ім'я
начальника Васильківського МВ ГУ МВС
України в Київській області щодо
перебування у нього частини
розшукуваних причепів через не
доведення належності зазначеного
письмового документу та встановлення
викладених в ній фактів, але звертає
увагу на зазначення в ньому про місце
перебування причепів у інших осіб.

Викладене є свідченням невірно
обраного позивачем за первісним
позовом способу захисту своїх нібито
порушених прав та інтересів,
визначених положеннями ст.16 ЦК України.

Що стосується вимог позивача за
зустрічним позовом, а саме, про
визнання договору купівлі-продажу
майна укладеним та про визнання права
власності на транспортні засоби, то
вони також не підлягають до
задоволення через відсутність для
цього правових підстав, передбачених
нормами цивільного законодавства та їх
недотримання останнім.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 174, 212-215, 294 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені первісного позову ОСОБА_1
відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або закінченню апеляційного
провадження.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Корнієнко С.В.