У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді:
Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка
С.В., Буцяка З.І.

секретар судового
засідання : Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
21 лютого 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного банку "Дельта
Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів,

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 21 лютого 2014
року в справі позов Публічного
акціонерного банку "Дельта Банк" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задоволено .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Рівне,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Кричильськ
Сарненського району Рівненської
області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2
на користь Публічного акціонерного
банку "Дельта Банк", заборгованість за
кредитним договором в сумі 556 049 (п'ятсот
п'ятдесят шість тисяч сорок дев'ять)
грн. 52 коп. та судові витрати в сумі 3 441,00
(три тисячі чотириста сорок одна) грн. 00
коп.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі відповідач вказує на його
незаконність, оскільки судом не
враховано, що повідомлення про зміну
кредитора та будь-які вимоги позивач на
його адресу за місцем фактичного
проживання у м. Рівне не надсилав, тому
вимагати повернення всієї суми кредиту
та сплати плати за кредит у банку не
виникло як це передбачено п.6.2
кредитного договору.

Вважає, що вимоги ст. 1050 Цивільного
Кодексу України не можуть
застосовуватися, оскільки банк не
порушував питання про розірвання
договору для вирішення питання з
дострокового повернення всієї суми
боргу. Тому заборгованість за
кредитним договором, може стягуватися
лише виходячи з розміру боргу на час
звернення банку до суду.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити
частково, стягнувши з нього суму боргу
в розмірі 57 312,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлено, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ПАТ "Дельта Банк",
суд першої інстанції, виходив з того, що
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за укладеним
з АТ "УкрСиббанк", ПАТ "Дельта Банк"
набув право стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи
і це встановлено судом першої
інстанції, що 02 червня 2008 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» (правонаступник
АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1, був
укладений кредитний договір № 0,
згідно з умовами якого Банк надав
Позичальнику кредитні кошти у розмірі
50 050,00 дол. США з розрахунку 14% річних на
строк з 02.06.2008 року по 29.05.2029 року.
Цільове призначення кредиту -
придбання квартири.

Відповідно до договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року укладеного
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого
банк набув право вимоги за кредитами в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених кредитним договором №
0 від 11.07.2008р. укладеному між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
за яким ОСОБА_1 була поручителем згідно
договору поруки № 208100 від 02.06.2008р.

Із матеріалів справи вбачається,
що відповідачі були повідомлені про
зміну кредитора, оскільки в березня 2013
року відповідачі отримали досудову
вимогу щодо погашення заборгованості
за кредитом. Проте, будь-які дії щодо
виконання своїх обов'язків за
кредитним договором первісному
кредиторові боржник в період з січня 2012
року по березень 2013 року не вчиняв, не
вчиняв таких дії і після того, як стало
відомо про заміну кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк, або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї статті, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Крім того, неповідомлення
боржника про заміну кредитора в
зобов'язанні не звільняє його від
обов'язку виконати взяте зобов'язання,
а лише може бути підставою для
застосування ч.2 ст.516 ЦК України щодо
виконання боржником свого обов'язку
первісному кредиторові як належного
виконання, та ч.4 ст.612 ЦК України,
відповідно до якої прострочення
боржника не настає, якщо зобов'язання
не може бути виконане внаслідок
прострочення кредитора.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги про не набуття позивачем права
на дострокове стягнення
заборгованості за кредитним договором
не можна визнати таким, що відповідає
вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду в суді першої
інстанції і суд дав їм належну оцінку в
своєму рішенні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи, характер
правовідносин, які виникли між
сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
21 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: