У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Касьяна О.П.,Коротуна
В.М.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до державного підприємства
«Макіїввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом до
державного підприємства
«Макіїввугілля» (далі - ДП
«Макіїввугілля»), мотивуючи його тим,
що він в період з 1962 року по 2000
рік перебував у трудових відносинах із
шахтою «Холодна Балка» ДП
«Макіїввугілля», та в результаті
впливу шкідливих умов праці позивач
отримав професійне захворювання у виді
хронічного обструктивного бронхіту
пилової етіології, про що свідчить акт
розслідування хронічного професійного
захворювання за формою П-4 від 14 липня
1995 року. На підставі висновку МСЕК від 8
серпня 1995 року ОСОБА_4 вперше
встановлено 25 % втрати професійної
працездатності безстроково. 31 серпня
2000 року при проведенні повторного
огляду позивачу було встановлено
60 % втрати працездатності
безстроково.

Позивач вважав, що внаслідок
отриманого професійного захворювання
йому спричинено моральну шкоду, яка
виражається у сильних больових
відчуттях, відсутності можливості
обіймати певні посади. Зазначені
обставини змусили позивача відчувати
себе неповноцінною людиною, переживати
негативні відчуття.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просив суд стягнути з ДП
«Макіїввугілля» на його користь 50 000
грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 6
вересня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Макіїввугілля» на
користь ОСОБА_4 7 500 грн на відшкодування
моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 18 грудня 2013 року рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 6
вересня 2013 року в частині стягнення
моральної шкоди змінено.

Стягнуто з ДП «Макіїввугілля» на
користь ОСОБА_4 120 грн на відшкодування
моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд
касаційної інстанції скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 в період
з 7 лютого 1962 року по 22 лютого 2000 року
перебував у трудових відносинах із ДП
«Макіїввугілля» та працював на шахті
«Холодна Балка» на посадах
електрослюсаря, гірничого майстра,
механіка підземного, та був звільнений
з роботи за станом здоров'я, з підстав,
передбачених п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с.
5-6).

Із акта розслідування хронічного
професійного захворювання за формою П-4
від 14 липня 1995 року вбачається, що під
час виконання своїх трудових
обов'язків на підприємстві ОСОБА_4
піддавався комплексу шкідливих
виробничих факторів внаслідок чого
отримав професійне захворювання у виді
хронічного обструктивного бронхіту
пилової етіології, причиною
професійного захворювання є тривалий
стаж роботи у підземних умовах з
перевищенням концентрації пилу (а.с. 8).

Висновком МСЕК від 8 серпня 1995 року
позивачу вперше за вказаним
професійним захворюванням було
встановлено 25 % втрати працездатності
безстроково (а.с. 9).

31 серпня 2000 року ОСОБА_4 при повторному
огляді було встановлено 60 % втрати
працездатності безстроково (а.с. 11).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується в установленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Таким чином, задовольняючи частково
позов, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність
правових підстав для відшкодування
моральної шкоди, завданої працівнику
внаслідок отримання ним професійного
захворювання, за рахунок власника - ДП
«Макіїввугілля», оскільки таке право
працівника передбачено ст. 237-1 КЗпП
України.

Разом із тим, визначаючи розмір
моральної шкоди, що підтягає стягненню
з відповідача на користь позивача, суд
першої інстанції не звернув уваги на
наступне.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, слід враховувати
встановлені законодавством обмеження
максимального розміру відшкодування
моральної шкоди, які були передбачені
Правилами відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472 (далі
- Правила) на день встановлення
потерпілому працездатності (правова
позиція Верховного Суду України згідно
з постановою № 6-27цс12).

Відповідно до абз. 5 п. 11 Правил (у
редакції, що діяла на час першого
встановлення втрати професійної
працездатності позивача) розмір
відшкодування моральної шкоди не може
перевищувати 200 мінімальних розмірів
заробітної плати незалежно від інших
будь-яких виплат.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд
обґрунтовано змінив рішення суду
першої інстанції у частині визначення
розміру відшкодування моральної шкоди,
оскільки на час виникнення у позивача
права на відшкодування моральної шкоди
розмір мінімальної заробітної плати
було законодавчо встановлено на рівні
60 000 крб.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами вірно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
від 18 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: О.П.
Касьян В.М. Коротун