Справа № 127/3628/14-ц
Провадження № 2/127/2257/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням. Свої вимоги
мотивувала тим, що 16 червня 2006 року між
сином позивача та відповідачем
укладено шлюб. Подружжя проживало в
будинку, що належить позивачу на праві
приватної власності за адресою:
АДРЕСА_1. Від шлюбу подружжя має доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однією сім'єю син
позивача з відповідачем проживали до
січня 2013 року. В подальшому відповідач
заявила, що у неї створена нова сім'я,
вона проживає в цивільному шлюбі з
іншим чоловіком та залишила
помешкання. Рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від 23
травня 2013 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 розірвано. За наведених
обставин, відповідач з січня 2013 року,
тобто понад один рік не проживає в
будинку, який належить позивачу, тому
просить визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав,
викладених у позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала, пояснила, що дійсно з
24 лютого 2013 року не проживає за адресою:
АДРЕСА_1, перебуває в цивільному шлюбі з
іншим чоловіком, натомість за час
перебування в шлюбі з ОСОБА_4 вкладала
власні кошти в добудову та ремонт цього
будинку.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка позивач ОСОБА_1 пояснила, що
будинок придбавала сама, добудовувала
його та влаштовувала за власні кошти. В
січні 2013 року відповідач перестала
проживати однією сім'єю з її сином,
забрала свої речі і залишила
помешкання. Їй відомо, що відповідач
створила нову сім'ю і проживає за іншою
адресою. В її будинку не появлялася,
приходила лише забирати доньку, коли та
відвідувала батька, перешкоди в
користуванні житлом відповідачу ніхто
не чинив.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4
дав суду пояснення аналогічні
поясненням ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5, який є сусідом позивача,
зазначив, що близько півтора року не
бачив відповідача в даному будинку,
сварок з приводу користування житлом
не чув, знає, що відповідач сама
залишила сім'ю та помешкання, проживає
в іншому місці.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши пояснення сторін, показання
свідків, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини справи, яким відповідають
правовідносини, що регулюються нормами
ЖК України в частині користування
жилими приміщеннями в будинках
(квартирах) приватного житлового фонду
та ЦК України щодо права користування
чужим майном.

Судом встановлено, що садовий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
в АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на
праві приватної власності, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 04 березня 2011 року (а. с. 8).
Даний будинок був придбаний останьою
відповідно до договору купівлі -
продажу від 12 травня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 (а.с.6). За вказаною
адресою з 02 червня 2010 року
зареєстровані позивач та її син ОСОБА_4
(а. с. 12, 14). Відповідно до відомостей
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
УДМС України від 28 лютого 2014 року
зареєстрованим місцем проживання
відповідача ОСОБА_2 також є АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 23 травня 2013 року
розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
Рішення суду набрало законної сили 04
червня 2013 року (а. с. 5).

Відповідач, як зазначалося вище,
зареєстрована за вказаною адресою,
водночас у вказаному будинку не
проживає понад один рік, що
підтверджується показаннями свідків
та не заперечується самою
відповідачкою, вона не несе витрат по
його утриманню.

Договір про користування даним
житловим приміщенням відповідач з
позивачем не укладала.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановленихст.61 цього Кодексу

Відповідач, заперечуючи щодо вказаного
позову, зазначала, що вона також
здійснювала добудову та ремонт цього
будинку, однак відповідачем не було
надано суду жодного доказу щодо цього.
Доводи про створення перешкод у
користуванні спірним будинком також
жодним доказом не доводяться.
Відповідач самостійно змінила місце
проживання, вже понад один рік не
проживає за адресою: АДРЕСА_1. Інтересу
до будинку не проявляла.

За таких обставин, суд знаходить
обгрунтованою вимогу про визнання
відповідача такою, що втратила право
користування житловою площею в
належному позивачу на праві приватної
власності помешканні.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Аналогічна норма права
користування членом сім'ї власника на
рівні з ним його житлом міститься в ч. 1
ст. 156 ЖК УРСР, яка більш чітко
конкретизує такий обсяг прав
користування житлом, а саме за
відсутності угоди про порядок
користування між власником та членом
його сім'ї, укладеного при вселенні
останнього.

Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК
України передбачено юридичну підставу
втрати членом сім'ї власника (у тому
числі колишнім членом сім'ї власника)
права на користування житлом власника,
а саме - відсутність члена сім'ї
власника житла без поважних причин
понад один рік за таким місцем
проживання (у житлі), якщо інше не
встановлено домовленістю із власником
або за законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені
фактичні обставини справи, суд вважає
можливим задовольнити заявлені
позивачем вимоги.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею документально підтверджені судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 47, 48 Конституції України, ст. 156 ЖК
України, ст.405 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11,
60, 88, 208, 209, 212-215, 218ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницьким міським судом
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений
у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України
п'ятиденний строк.

Суддя: