Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/5409/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Михайловська
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Камінної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Карпати
Автоцентр» про захист прав споживача,
повернення суми попередньої оплати,
відшкодування збитків, стягнення
неустойки та визнання дій
неправомірними за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 20 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з вказаним позовом та в
обгрунтування вимог зазначив, що між
ним та відповідачем за допомогою
засобів дистанційного зв"язку
(інтернету) був укладений договір,
згідно з яким, він замовив за
обумовлену плату у відповідача
автомобіль відповідної моделі. Після
отримання рахунку на оплату та
домовившись по телефону про внесення
авансового платежу, того ж дня, ним було
перераховано 2000.00 грн., але відповідач
автомобіль не передав та будь-яких дій
щодо виконання договору не вчинив.

18.03.2013 року він звернувся до
відповідача із письмовою заявою, в якій
повідомив про свою відмову від
договору та просив повернути сплачену
ним суму, але відповідь не отримав.

На підставі викладеного, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив
стягнути з відповідача на його користь
2000.00 грн. сплаченого авансу, неустойку
за весь період прострочення повернення
сплаченої суми в розмірі 6200.00 грн., 3%
річних неповернутої суму авансового
платежу в розмірі 50.96 грн., 30.00 грн.
матеріальної шкоди та визнати дії
відповідача, щодо відмови в реалізації
його прав передбачених ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та ненаданні відповіді на його заяву,
неправомірними.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 20 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, постановивши
нове - про задоволення позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, замовивши
через Інтернет-мережу автомобіль Т5
Kasten, отримав від відповідача рахунок №
611 від 27 липня 2012 року на оплату його
вартості в сумі 295415,00 грн. (а.с. 6). У
вказаному рахунку зазначено, що його
оплата означає погодження з умовами
поставки товарів. Повідомлення про
оплату є обов'язковим, в іншому випадку
не гарантується наявність товарів на
складі. Товар відпускається за фактом
надходження коштів на розрахунковий
рахунок постачальника самовивозом, за
наявності довіреності та паспорта.

Як вбачається з квитанції № 8208441 від 27
липня 2012 року (а. с. 7), позивач сплатив на
користь відповідача 2000,00 грн. за
автомобіль згідно вказаного рахунка, а
також 30.00 грн. комісії за послуги банку.

Не отримавши замовлений автомобіль,
18.03.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
повернути йому сплачені кошти в сумі 2030
грн (а.с. 10), проте відповіді на вказану
заяву позивач не отримав.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Iстотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Частина 1 статті 641 ЦК передбачає, що
пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

У відповідності до вимог ст. 642 ЦК
України, відповідь особи, якій
адресована пропозиція укласти договір,
про її прийняття (акцепт) повинна бути
повною і безумовною. Якщо особа, яка
одержала пропозицію укласти договір, у
межах строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Стаття 646 ЦК передбачає, що відповідь
про згоду укласти договір на інших, ніж
було запропоновано, умовах є відмовою
від одержаної пропозиції і водночас
новою пропозицією особі, яка зробила
попередню пропозицію.

Відповідачем, згідно з зазначеним
рахунком, позивачу пропонувалося
сплатити 295415.00 грн. Позивачем було
сплачено лише 2000.00 грн. Будь-яких
доказів того, що позивачу
пропонувалося внести вказану суму
частинами або сплатити авансовий
платіж, суду не надано, відповідач
вказану обставину категорично
заперечує, а тому колегія суддів
вважає, що висновки суду про те, що дії,
вчинені ОСОБА_1 є відмовою від
пропозиції ТОВ «Карпати Автоцентр», що
договір не був укладений, є
обгрунтованими.

Так як договір укладений не був,
правильним є висновок суду першої
інстанції про те, що правовідносини
сторін не підпадають під дію норм
права, визначених Законом України «Про
захист прав споживачів», а тому суд
першої інстанції обгрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення неустойки, відсотків та
матеріальної шкоди.

Щодо стягнення сплаченої позивачем
суми коштів та ненадання відповіді на
його звернення, суд виходив з того, що
вказані вимоги позивач пов»язував саме
із правовідносинами між споживачем та
продавцем.

Поскільки позивач, у даних
правовідносинах, не набув статусу
споживача у розумінні положень Закону
України «Про захист прав споживачів»,
висновок про безпідставність позову у
цій частині є правильним.

Проте це не позбавляє ОСОБА_1
можливості звернення до суду із
зазначеними вимогами в порядку глави 83
ЦК України та Закону України «Про
інформацію».

Наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому на підставі ст. 308
ЦПК України, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для скасування
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 20 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді