Справа № 2-1368/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Державної
служби інтелектуальної власності
України про визнання частково
недійсним свідоцтва на торговельну
марку,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, Державної служби
інтелектуальної власності України, в
якому просив визнати частково
недійсним Свідоцтво України НОМЕР_1 на
знак для товарів і послуг для усіх
товарів класу 30 і частини послуг класу
35 Міжнародної класифікації товарів і
послуг, а саме: розміщування у одному
місці, на користь іншим особам, товарів
30 класу, що дозволяє споживачам зручно
оглядати, замовляти та купувати ці
товари у підприємствах оптової та
роздрібної торгівлі або у
спеціалізованих місцях продажу;
розміщування в мережі Інтернет на
веб-сторінках і на веб-сайтах
інформації щодо товарів 30 класу, що
дозволяє споживачам зручно оглядати,
замовляти та купувати ці товари з
веб-сторінок та веб-сайтів в Інтернеті,
а також отримувати необхідну
інформацію про ці товари чи надавані
послуги; рекламування товарів 30 класу.

Позивач просив також зобов'язати
Державну службу інтелектуальної
власності України внести до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг відомості про
визнання недійсним Свідоцтва України
НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг
частково для усіх товарів класу 30 і
частини послуг класу 35 Міжнародної
класифікації товарів і послуг, а саме:
розміщування у одному місці, на користь
іншим особам, товарів 30 класу, що
дозволяє споживачам зручно оглядати,
замовляти та купувати ці товари у
підприємствах оптової та роздрібної
торгівлі або у спеціалізованих місцях
продажу; розміщування в мережі
Інтернет на веб-сторінках і на
веб-сайтах інформації щодо товарів 30
класу, що дозволяє споживачам зручно
оглядати, замовляти та купувати ці
товари з веб-сторінок та веб-сайтів в
Інтернеті, а також отримувати
необхідну інформацію про ці товари чи
надавані послуги; рекламування товарів
30 класу, та опублікувати вказані
відомості у Офіційному бюлетені
«Промислова власність».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначив, що ОСОБА_2 є власником
торговельної марки «MON CHERI» за
Свідоцтвом НОМЕР_2.

26 липня 2012 року Державною службою
інтелектуальної власності України
було здійснено реєстрацію
торговельної марки «MC Mon Cherie» за
свідоцтвом України НОМЕР_1, власником
якої є ОСОБА_1

Позивач вважає, що торговельна марка за
свідоцтвом НОМЕР_1 є схожою настільки,
що її можна сплутати з раніше
зареєстрованою торговельною маркою «MON
CHERI» за Свідоцтвом НОМЕР_2.

В своїх позовних вимогах позивач
посилається на те, що торговельна марка
позивача зареєстрована раніше,
використовується позивачем вже
тривалий період часу та користується
популярністю серед українських
споживачів.

Торговельна марка за Свідоцтвом
НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_1 є
схожою із торговельною маркою позивача
у фонетичному (звуковому), смисловому
(семантичному) відношенні, фактично не
вирізняються візуально.

Крім того, торговельні марки
зареєстровані для таких самих та
однорідних товарів. Частина послуг
класу 35 МКТП є спорідненими із товарами
класу 30 МКТП, оскільки вони
безпосередньо полягають у сприянні
продажеві та рекламуванні товарів
класу 30 МКТП.

Оскільки, позивач вважає, що
торговельна марка ОСОБА_1 не відповідає
умовам надання правової охорони,
встановленим ч. 3 ст. 6 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», то він звернувся до суду з
позовом за захистом своїх прав та
інтересів.

Під час розгляду справи позивач подав
до суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій просив визнати частково
недійсним Свідоцтво України НОМЕР_1 на
знак для товарів і послуг для усіх
товарів класу 30 МКТП, крім наступних:
вода морська для куховарення; в'язівні
речовини для ковбас; м'якшівні речовини
для м'яса (побутові); м'ясна підлива;
настоянки не лікувальні; табуле;
запашники харчові; запашники, крім
ефірних олій, і для частини послуг
класу 35 Міжнародної класифікації
товарів і послуг, а саме:
демонстрування товарів; послуги
постачання для інших (закуповування
товарів та надавання постачальницьких
послуг іншим фірмам); сприяння
продажеві (посередництво);
рекламування через комп'ютерну мережу;
розміщування у одному місці, на користь
іншим особам, товарів 30 класу, що
дозволяє споживачам зручно оглядати,
замовляти та купувати ці товари у
підприємствах оптової та роздрібної
торгівлі або у спеціалізованих місцях
продажу; розміщування в мережі
Інтернет на веб-сторінках і на
веб-сайтах інформації щодо товарів 30
класу, що дозволяє споживачам зручно
оглядати, замовляти та купувати ці
товари з веб-сторінок та веб-сайтів в
Інтернеті, а також отримувати
необхідну інформацію про ці товари чи
надавані послуги; рекламування товарів
30 класу.

Позивач просив також зобов'язати
Державну службу інтелектуальної
власності України внести до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг відомості про
визнання недійсним Свідоцтва України
НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг
частково для усіх товарів класу 30 МКТП,
крім наступних: вода морська для
куховарення; в'язівні речовини для
ковбас; м'якшівні речовини для м'яса
(побутові); м'ясна підлива; настоянки не
лікувальні; табуле; запашники харчові;
запашники, крім ефірних олій, і для
частини послуг класу 35 Міжнародної
класифікації товарів і послуг, а саме:
демонстрування товарів; послуги
постачання для інших (закуповування
товарів та надавання постачальницьких
послуг іншим фірмам); сприяння
продажеві (посередництво);
рекламування через комп'ютерну мережу;
розміщування у одному місці, на користь
іншим особам, товарів 30 класу, що
дозволяє споживачам зручно оглядати,
замовляти та купувати ці товари у
підприємствах оптової та роздрібної
торгівлі або у спеціалізованих місцях
продажу; розміщування в мережі
Інтернет на веб-сторінках і на
веб-сайтах інформації щодо товарів 30
класу, що дозволяє споживачам зручно
оглядати, замовляти та купувати ці
товари з веб-сторінок та веб-сайтів в
Інтернеті, а також отримувати
необхідну інформацію про ці товари чи
надавані послуги; рекламування товарів
30 класу, та опублікувати вказані
відомості у Офіційному бюлетені
«Промислова власність».

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала та просила
його задовольнити, посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача Державної
служби інтелектуальної власності
України у судовому засіданні проти
позову заперечувала та просила у
задоволенні його відмовити,
посилаючись на його на безпідставність
та необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином
повідомлялася про день, час та місце
розгляду справи, нею були подані
письмові заперечення на позов (а.с.а.с. 78
-79).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 5 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» правова охорона
надається знаку, який не суперечить
публічному порядку, принципам
гуманності і моралі та на який не
поширюються підстави для відмови в
наданні правової охорони, встановлені
цим Законом. Об'єктом знака може бути
будь-яке позначення або будь-яка
комбінація позначень. Такими
позначеннями можуть бути, зокрема,
слова, у тому числі власні імена,
літери, цифри, зображувальні елементи,
кольори та комбінації кольорів, а також
будь-яка комбінація таких позначень.
Право власності на знак засвідчується
свідоцтвом.

Як встановлено у судовому засіданні,
позивач ОСОБА_2 є власником свідоцтва
України НОМЕР_2, заявка № 55561/SU, за якою
було видано Свідоцтво СРСР НОМЕР_3 (а.с.
а.с. 33-34), згодом перереєстроване у
Свідоцтво України НОМЕР_2 (а.с. 30).

Торговельна марка позивача
зареєстрована для товарів 30 класу МКТП:
кава; цикорій; какао; сіль; рис; цукор;
оцет; гірчиця; перець; морозиво; соуси;
суміш кави та цикорію; есенції та
екстракти кави; суміш цикорію в якості
замінника кави; чай; тапіока; борошно та
борошняні вироби із злакових культур;
хліб; сухарі; печиво; тістечка;
борошняні та не лікувальні цукрові
кондитерські вироби; вироби з морозива;
морозиво на воді; мед; патока; дріжджі;
порошок для бродіння; приправи (але не
для птиці); лід; паста для напоїв;
шоколадна паста та глазур; праліне;
шоколадні, кондитерські вироби для
прикрашання новорічних ялинок та
шоколадні цукерки.

З даних Виписки з державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг (а.с.а.с. 27-29) вбачається, що
відповідач ОСОБА_1 є власником
свідоцтва НОМЕР_1 від 25.06.2013 року (заявка
№ m2011 11655 від 26.07.2011 року) на знак товарів
і послуг 30, 35, 43 класів МКТП.

Зазначене свідоцтво було видано за
результатами кваліфікаційної
експертизи заявленого позначення і
відповідало умовам надання правової
охорони, встановленими ст. 5 Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг", та на них не
поширювалися підстави для відмови в
наданні правової охорони, встановлені
ст. 6 Закону, що підтверджується
Висновком про відповідність
позначення умовам надання правової
охорони за результатами
кваліфікаційної експертизи (а.с. 39).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» права, що випливають із
свідоцтва, діють від дати подання
заявки.

Відповідно до абз. 5 п.2 ст. 6 Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг" не можуть одержати
правову охорону також позначення, які є
оманливими або такими, що можуть ввести
в оману щодо товару, послуги або особи,
яка виробляє товар або надає послугу.

Згідно з п. 4.3.1.9. Правил складання,
подання та розгляду заявки на видачу
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг, затверджених наказом
Держпатенту України №116 від 28.07.1995 року
(із змінами та доповненнями) до
позначень, що є оманливими або такими,
що можуть ввести в оману щодо товару,
послуги або особи, яка виробляє товар
або надає послугу, відносяться
позначення, які породжують у
свідомості споживача асоціації,
пов'язані з певною якістю, географічним
походженням товарів або послуг або з
певним виробником, які насправді не
відповідають дійсності.

Отже, згідно з наведеною нормою, до
позначень, що є оманливими або такими,
що можуть ввести в оману, яка виробляє
товар або надає послугу належать
позначення, які породжують у
свідомості споживача асоціації,
пов'язані з певним виробником, які
насправді не відповідають дійсності.

Як вбачається з висновку №880 судової
експертизи об'єктів інтелектуальної
власності від 10 жовтня 2013 року, знак для
товарів і послуг за свідоцтвом України
НОМЕР_1 є схожим настільки, що його
можна сплутати зі знаком для товарів і
послуг за Свідоцтвом України НОМЕР_2 по
відношенню до всіх товарів 30 класу,
зазначених у свідоцтві НОМЕР_1, крім
наступних: вода морська для
куховарення; в'язівні речовини для
ковбас; м'якшівні речовини для м'яса
(побутові); м'ясна підлива; настоянки не
лікувальні; табуле; запашники харчові;
запашники, крім ефірних олій, та для
частини послуг 35 класу, зазначених у
свідоцтві НОМЕР_1, а саме:
демонстрування товарів; послуги
постачання для інших (закуповування
товарів та надавання постачальницьких
послуг іншим фірмам); сприяння
продажеві (посередництво);
рекламування через комп'ютерну мережу;
розміщування у одному місці, на користь
іншим особам, товарів 30 класу, що
дозволяє споживачам зручно оглядати,
замовляти та купувати ці товари у
підприємствах оптової та роздрібної
торгівлі або у спеціалізованих місцях
продажу; розміщування в мережі
Інтернет на веб-сторінках і на
веб-сайтах інформації щодо товарів 30
класу, що дозволяє споживачам зручно
оглядати, замовляти та купувати ці
товари з веб-сторінок та веб-сайтів в
Інтернеті, а також отримувати
необхідну інформацію про ці товари чи
надавані послуги; рекламування товарів
30 класу.

Словесне позначення «Mon Cherie», що
входить до складу комбінованого знака
для товарів і послуг за Свідоцтвом
України НОМЕР_1, є схожим настільки, що
його можна сплутати зі знаком для
товарів і послуг «MON CHERI» за Свідоцтвом
України НОМЕР_2 (а.с. а.с. 95-114).

Відповідно до ч. 6 ст.147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу. За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 212
ЦПК України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Як наголошує ч. 3 ст.6 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" не можуть бути зареєстровані як
знаки позначення, які є тотожними або
схожими настільки, що їх можна сплутати
з: знаками, раніше зареєстрованими чи
заявленими на реєстрацію в Україні на
ім'я іншої особи для таких самих або
споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" будь-яке посягання на права
власника свідоцтва, передбачені
статтею 16 цього Закону, в тому числі
вчинення без згоди власника свідоцтва
дій, що потребують його згоди, та
готування до вчинення таких дій,
вважається порушенням прав власника
свідоцтва, що тягне за собою
відповідальність згідно з чинним
законодавством України. Порушенням
прав власника свідоцтва вважається
також використання без його згоди в
доменних іменах знаків та позначень,
вказаних у пункті 5 статті 16 цього
Закону.

Статтею 499 ЦК України визначено, що
права інтелектуальної власності на
торговельну марку визнаються
недійсними з підстав та в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 470 ЦК України будь-яка особа,
яка до дати подання заявки на винахід,
корисну модель, промисловий зразок або,
якщо було заявлено пріоритет, до дати
пріоритету заявки в інтересах своєї
діяльності добросовісно використала
винахід, корисну модель, промисловий
зразок в Україні або здійснила значну і
серйозну підготовку для такого
використання, має право на безоплатне
продовження такого використання або
використання, яке передбачалося
зазначеною підготовкою (право
попереднього користувача).

Судом встановлено, що свідоцтво
України НОМЕР_2 від 30.06.1994 року (заявка №
55561/SU від 20.02.1970 року) на знак товарів і
послуг 30 класу МКТП, який належить
позивачу, був зареєстрований раніше
ніж зареєстрований ОСОБА_1 знак для
товарів і послуг 30, 35, 43 класів МКТП за
Свідоцтвом України НОМЕР_1.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги в частині визнання
Свідоцтва України НОМЕР_1 на знак для
товарів і послуг частково недійсним
для товарів класу 30 Міжнародної
класифікації товарів і послуг, крім
наступних: вода морська для
куховарення; в'язівні речовини для
ковбас; м'якшівні речовини для м'яса
(побутові); м'ясна підлива; настоянки не
лікувальні; табуле; запашники харчові;
запашники, крім ефірних олій,
підлягають задоволенню.

В цій частині також підлягає
задоволенню позов до Державної служби
інтелектуальної власності України про
внесення відомостей до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг та опублікування їх у
Офіційному бюлетені «Промислова
власність».

Що стосується позовних вимог про
визнання Свідоцтва України НОМЕР_1
частково недійсним для частини послуг
класу 35 МКТП, та опублікування про це
відомостей, то суд вважає, що вони не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не надано будь-яких доказів,
що підтверджують порушення
відповідачами прав та інтересів
позивача видачею та використанням
свідоцтва України НОМЕР_1 щодо 35 класу
МКТП.

Таким чином,ю позов підлягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
Законом України "Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг", ст.ст. 462, 469,
470 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 147, 209,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Державної
служби інтелектуальної власності
України про визнання частково
недійсним свідоцтва на торговельну
марку - задовольнити частково.

Визнати Свідоцтво України НОМЕР_1 на
знак для товарів і послуг частково
недійсним для товарів класу 30
Міжнародної класифікації товарів і
послуг, крім наступних: вода морська
для куховарення; в'язівні речовини для
ковбас; м'якшівні речовини для м'яса
(побутові); м'ясна підлива; настоянки не
лікувальні; табуле; запашники харчові;
запашники, крім ефірних олій.

Зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
внести до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
відомості про визнання частково
недійсним Свідоцтва України НОМЕР_1 на
знак для товарів класу 30 Міжнародної
класифікації товарів і послуг, крім
наступних: вода морська для
куховарення; в'язівні речовини для
ковбас; м'якшівні речовини для м'яса
(побутові); м'ясна підлива; настоянки не
лікувальні; табуле; запашники харчові;
запашники, крім ефірних олій, та
опублікувати вказані відомості у
Офіційному бюлетені «Промислова
власність».

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн