Справа № 495/1585/14-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області
в складі: головуючої одноособово судді
при секретарі Ткаченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач 04 березня 2014 року звернувся до
суду з позовом до відповідачки про
розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
з 14.02.2009 року сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі. Але через різні
погляди на шлюб та життя, сімейне життя
не склалося, шлюбні відносини
припинені, у зв'язку з чим позивач
просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 14.02.2009 року.
Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши суду заяву, відповідно до якої
свої позовні вимоги підтримує та
просить задовольнити, розглянувши
справу у його відсутність (а.с.21).
Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про дату, час та місце
слухання справи повідомлялася
належним чином, причина неявки суду
У зв'язку із неявкою сторін, відповідно
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 169, 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року
сторони зареєстрували шлюб (актовий
запис №34), що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану Іллічівського
міського управління юстиції Одеської
Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного
кодексу України, шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено право кожного з подружжя
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.
Позивач у своєму позові зазначає, що
між сторонами фактично припинені
шлюбно-сімейні відносини з липня 2013
року, спільне господарство не ведеться,
подальше спільне проживання та
збереження шлюбу неможливі, спору про
поділ майна, що є спільною власністю,
Отже, враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу є
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше сумісне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечить інтересам
одного з них, інтересам їх дітей, які
мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу
України передбачено, що документом
який засвідчує факт розірвання шлюбу
судом, є рішення суду про розірвання
шлюбу, яке набрало законної сили.
За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
Керуючись ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112, 115 СК
України, ст.ст. 1, 15, 60, 61, 112, 212-215, ЦПК
України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 14 лютого 2009 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Іллічівського міського
управління юстиції Одеської області
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис № 34)
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Н.В.
Чебан