УХВАЛА

іменем україни

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом
вселення та визначення порядку
користування приміщенням квартири що є
спільною частковою власністю за
касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 18 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що вони та
відповідач є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, в якій їм належить по 1/6
частки. Відповідач є власником 2/3
частини цієї квартири, проживає в ній
та чинить їм перешкоди у користуванні
квартирою. З огляду на неможливість
виділення їм в натурі частки спільного
майна, просили суд усунути їм перешкоди
у здійсненні права власності та
встановлення порядку користування
спірною квартирою.

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 30
вересня 2013 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 не
чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4
у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та
вселено їх у вказану квартиру. Виділено
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вищевказаній
квартирі в спільне користування жилу
кімнату «7» площею 13.10 кв.м Виділено
ОСОБА_5 у зазначеній квартирі в
користування жилу кімнату «2» площею
17.80 кв.м та кладову «8» площею 0,70 кв.м.
Залишено в загальному користуванні
всіх співвласників коридор «1» площею
8.60 кв.м, ванну кімнату «4», вбиральню «5»
площею 1,20 кв.м, кухню «6» площею
6,60 кв.м Вирішено питання про судовий
збір.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 18 листопада
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, вирішуючи,
виходив із того, що квартира не може
бути розділена між співвласниками в
натурі, сторони не дійшли згоди щодо
порядку користування спільним майном,
а тому позов підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
місцевого суду та ухвалюючи нове
рішення про відмову в позові, виходив
із того, що позивачами обраний
неправильний спосіб захисту
порушеного права; не може бути надана у
користування одна кімната позивачам
оскільки у відповідності із ст. 50 ЖК
України повнолітні особи різної статі,
які не є подружжям, не можуть бути
заселені в одну кімнату.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою частковою
власністю.

За ст. 391 ЦК України власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійснення ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Судом установлено, що сторони є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка
належить їм на праві спільної
часткової власності: позивачам - по 1/6
частці, відповідачу - 2/3 частки спірної
квартири.

Позивачі не можуть користуватися
належною їм часткою зазначеної
квартири, оскільки в цьому перешкоджає
їм відповідач, так як не надає ключі від
квартири, про що не заперечував
останній.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16 ст. 386, 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
своїм майном.

Підставою для задоволення позову
власника є встановлення факту
порушення прав власника і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

Право позивача на звернення з даним
позовом передбачено ст. ст. 16, 391,
386 ЦК України, згідно з якими власник
має право звернутися до суду з вимогою
про захист порушеного права будь-яким
способом, що є адекватним змісту
порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право.

Отже, висновки апеляційного суду про
те, що позивачем обраний неправильний
спосіб захисту порушеного права не
ґрунтуються на законі.

Разом із тим, як убачається з
матеріалів справи, сторони не
домовилися про порядок користування
квартирою.

Пленум Верховного Суду України в п. 14
постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист приватної власності»
роз'яснив, що квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 18
березня 2011 року розподіл спірної
квартири в натурі з виділенням часток в
натурі, що належать її співвласникам є
неможливим та запропоновано порядок
користування співвласниками спірною
кватирою з відступом від розміру
часток належним сторонам по справі.

Право кожного із співвласників на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК
України.

Всупереч зазначеним вимогам закону,
апеляційний суд, не пересвідчився, чи
можливо визначити порядок
користування спільною частковою
власністю спірною квартирою з
дотриманням права кожного із
співвласників володіти, користуватися
та розпоряджатися належною йому
часткою та не з'ясували чи можливі інші
варіанти встановлення порядку
користування квартирою з урахуванням
часток сторін.

Крім того, апеляційним судом помилково
застосовані до спірних правовідносин
положення ч. 2 ст. 50 ЖК України, оскільки
дані норми регулюють порядок надання
жилих приміщень у будинках державного
і громадського фонду, а в цій справі
спір виник між співвласниками житла
щодо порядку користування ним.

Таким чином, апеляційним судом
допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
апеляційного суду та передачі справи
на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 18 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко