У Х В А Л А

26 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько
А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 червня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», третя особа -
відділ Держкомзему у Новоазовському
районі Донецької області, про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що у 2009 році між нею
та дочірнім підприємством «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(далі - ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК
ім. Ілліча») укладено договір оренди
належної їй земельної ділянки площею
5,9511 га, яка розташована на
території Самійлівської сільської
ради Новоазовського району Донецької
області. Договір та додаткова угода до
нього були зареєстровані 5 травня 2010
року.

Позивач зазначала, що вищевказаний
договір оренди землі було укладено з
порушенням вимог ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», оскільки він не
містить істотної умови про передачу в
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
суд визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки № 104 без дати
підписання, укладений між нею та ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.
Ілліча».

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 27 березня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 29 квітня 2013 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі
№ 104, укладений між ОСОБА_3 ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК
ім. Ілліча», зареєстрований 5 травня 2010
року у ДП «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельним ресурсам». У
порядку виконання судового рішення
зобов'язано позивача не чинити
перешкод відповідачу у зборі врожаю з
указаної земельної ділянки. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 червня 2013 року
касаційну скаргу ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча»
відхилено, рішення Новоазовського
районного суду Донецької області від 27
березня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 29
квітня 2013 року, залишено без змін.

У травні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча»
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 червня 2013 року з підстави
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального закону, а саме
ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

На підтвердження викладених у заяві
доводів ДП «Ілліч-Агро Донбас»
ПАТ «ММК ім. Ілліча» додало ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року та постанову
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 25 грудня
2013 року постановлені за
результатом розгляду, на думку
заявника, аналогічних справ, де
по-іншому застосовані ті самі норми
матеріального права.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копії
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки із
доданого до заяви судового рішення не
вбачається однакових фактичних
обставин та подібних правовідносин у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Крім того, відповідно до роз'яснень
наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Таким чином, постанови Верховного Суду
України не входить до переліку судових
рішень, на які може робитись посилання
щодо підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, оскільки
Верховний Суд України не є судом
касаційної інстанції.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення
позовних вимог (про порушення прав
позивачки укладеним договором), що є
застосуванням норм процесуального
права і вони не є підставою для допуску
до провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
третя особа - відділ Держкомзему у
Новоазовському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А. Черненко