У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К., Колодійчука В.М., Умнової
О.В.розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості; за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк», ОСОБА_5,
ОСОБА_7 про визнання договору поруки
припиненим; за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк», ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання договору поруки
припиненим за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5
листопада 2013 року,

встановила:

У серпні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк» (далі - ПАТ
«Акцент Банк»), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що відповідач 9
липня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у сумі 30 000
доларів США, зі сплатою відповідних
відсотків, з кінцевим терміном
повернення 5 липня 2012 року.

Виконання умов кредитного договору
забезпечено договорами поруки,
укладеними між позивачем та ПАТ
«Акцент Банк», ОСОБА_6, ОСОБА_7 із кожним
окремо.

Посилаючись на неналежне виконання
ОСОБА_5 умов кредитного договору, що
призвело до утворення заборгованість,
яка в добровільному порядку погашена
не була, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося
до суду про стягнення заборгованості в
солідарному порядку з боржника та його
поручителів.

У травні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
подали зустрічні позови, в яких просили
визнати договори поруки припиненими.
Посилалися на те, що 2 лютого 2009 року ПАТ
КБ «ПриватБанк» в односторонньому
порядку, без їх згоди, збільшив
відсоткову ставку за кредитним
договором з 13% до 18,5%. Вважають, що такі
дії суперечать чинному законодавству
та є підставою для припинення поруки.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська
від 3 червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5
листопада 2013 року, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_5
солідарно на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 9 липня 2007 року
у розмірі 10 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 9 липня 2007 року, яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі -
99 766,54 грн, заборгованість по процентам
за користування кредитом - 70 527,31 грн,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 1 079,05 грн, пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі - 40 035,81
грн, штраф (фіксована частина) в сумі -
250,01 грн, штраф (процентна складова) в
сумі - 11 070,45 грн, всього - 222 729,17 грн.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено,
визнано договір поруки від 9
липня 2007 року, укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6
припиненим. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено,
визнано договір поруки від 9
липня 2007 року, укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_7 припиненим з
моменту збільшення банком процентної
ставки за користування кредитними
коштами. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись
з даними рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості з ОСОБА_7 та в частині
задоволення зустрічного позову ОСОБА_7
з ухваленням у цій частині нового
рішення про задоволення первісного
позову та відмову у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_7

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір від 9 липня 2007 року,
відповідно до умов якого ОСОБА_5
отримав кредит у розмірі 30 000 доларів
США, строком до 5 липня 2012 року, зі
сплатою 13% річних.

9 липня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_7 укладено
договір поруки, за умовами якого
остання поручилась за виконання ОСОБА_5
зобов'язань за вказаним кредитним
договором.

Задовольняючи зустрічний позов про
визнання припиненим договору поруки,
укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_7, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що з 2 лютого 2009 року
ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому
порядку змінив умови договору поруки, а
саме збільшив відповідальність
поручителя шляхом збільшення
відсоткової ставки без згоди
останнього, що є підставо для
припинення договору поруки.

Вказані висновки судів попередніх
інстанцій відповідають фактичним
обставинам справи та узгоджуються з
нормами матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

За умовами кредитного договору від 9
липня 2007 року ОСОБА_5 отримав кредит зі
сплатою відсотків за користування у
розмірі 13% річних.

З 2 лютого 2009 року відсоткову ставку
за вказаним вище кредитним договором
було збільшено з 13% до 18,5%.

У договорі поруки, що був укладений
між банком та ОСОБА_7 у п.12 зазначено, що
зміни і доповнення до цього договору
вносяться лише за згодою сторін, в
письмовому вигляді, шляхом укладення
відповідної додаткової угоди.

За таких обставин та за відсутності
доказів повідомлення ОСОБА_7 про
збільшення відсоткової ставки та
отримання від неї згоди, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що на підставі
ст..ст.526, 530, 559, 610, 1050, 1054 ЦК України
договір поруки, укладений з нею слід
визнати припиненим.

Встановивши факти та визначивши
правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, суд першої
інстанції правильно застосував
правові норми та ухвалив правильне по
суті і справедливе рішення, а суд
апеляційної інстанції при перегляді
справи, дійшов обгрунтованого висновку
про відсутність правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень. При вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська
від 3 червня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 5 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді
Висоцька В.С. Гримич М.К.
Колодійчук В.М. Умнова О.В.