Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі :

Головуючого судді
Василевича В.С.

Суддів : Малько О.С., Шимківа
С.С.

при секретарі судового
засідання Пиляй І.С.

з участю відповідача ОСОБА_1,
представника позивача

ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 13 січня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 13 січня 2014 року позов у даній
справі задоволено частково.

Визнано недостовірними та такою,
що не відповідають дійсності,
принижують честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_2 відомості,
адресовані в листі головою правління
кредитиної спілки «Рівненщина» ОСОБА_1
голові правління ПАТ «АКБ «Капітал»
Фомичовій В.В. № 01-16/779 від 23.01.2013 року.

Зобов»язано відповідача ОСОБА_1
за власний рахунок спростувати
недостовірну інформацію, поширену , у
який вона була поширена, у строк не
пізніше п»ятнадцяти днів з дня
набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 5 000 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 200 грн.
судового збору та 3000 грн. витрат на
правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
держави 29 грн. 40 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

........................................................................
........................................................................
.............................................

Провадження № 22-ц/ 787/ 421/134
Головуючий суддя 1 інстанції:
Діонісьєва Н.Г.

Суддя-доповідач : Василевич
В.С.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 доводить про
незаконність та необгрунтованість
рішення суду, через порушення норм
матеріального та процесуального права
та неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи.

Вважає, що суд першої не врахував,
що лист голові правління ПАТ «АКБ
«Капітал» , зміст якого позивач просить
визнати недостовірним, надісланий від
імені юридичної особи КС «Рівненщина»,
у якої з останнім були договірні
правовідносини, а відповідач
підписував даний лист на виконання
рішення колегіального органу -
правління.

Крім того, судом не досліджено
доказів, що підтверджують
достовірність зазначеної в листі
інформації.

Також не враховано, що ОСОБА_2
працював з КС «Рівненщина від імені
юридичної компанії «Західне Правове
Агенство», проте договір-доручення
укладено з ним, як з фізичною особою.

Вважає незаконним рішення про
відшкодування моральної шкоди,
оскільки позивач не надав жодного
доказу про принижнння його авторитету
перед керівництвом банку та про
завдання йому душевних страждань.

Неправильно вирішено судом також
питання про витрати на правову
допомогу, розмір якої було визначено
без врахування вимог ст. 56 ЦПК України,
та положень Законк України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

По наведених підставах просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове відмову у задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну
скаргу позивач вказує, що суд ухвалив
законне та обґрунтоване рішення, тому
просить про залишення його без змін, а
апеляційної скарги - без задоволення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволеню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи,
23.012013 року головою правління КС
«Рівненщина» ОСОБА_1 було адресовано
голові правління ПАТ «АКБ «Капітал»
Фомичовій В.В. лист № 01-16/779, в якому
вказано про вчинення позивачем ряду
неадекватних дій направлених за своїм
характером та змістом проти очолюваної
відповідачем кредитної спілки
«Рівненщина». Зазначено в листі також
про використання ОСОБА_2
конфіденційної інформації про
боржників КС «Рівненщина», погрози
щодо оприлюднення фактів
недобросовісного виконання ним взятих
на себе зобов»язань та використання
конфіденційної інформації фінансової
установи у корисливих цілях та названо
його, позивача «керівником-шахраєм»
(а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд правильно виходив з того,
що зазначена у листі інформація про
ОСОБА_2 є негативною, та правомірно
визнана судом недостовірною і такою,
що не відповідає дійсності, принижує
честь, гідність та ділову репутацію
позивача, а тому наявні підстави для
задоволення вимог про їх спростування.

На підтвердження таких висновків
судом першої інстанції в рішенні
наведені відповідні мотиви,з якими
судова колегія суддів погоджується.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується із розміром визначеного
судом морального відшкодування.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди ,
якщо вина є підставою для
відшкодування, вимог розумності та
справедливості, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Отже, з урахуванням характеру
правопорушення ( відомості були
поширені лише одній особі),вимог
розумності та справедливості, колегія
суддів знаходить за необхідне
зменшити розмір морального
відшкодування з 5000 грн. до 2500 грн.

Необґрунтованим є висновок суду і
в частині стягнення витрат на правову
допомогу.

Вирішуючи це питання, суд першої
інстанції виходив з того, що витрати на
правову допомогу в сумі 3000 грн.
документально підтверджені, а тому
повинні бути стягнуті з відповідача на
користь позивача.

Але при цьому суд не врахував, що
відповідно до ч.1,2 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про
граничний розмір компенсаційних
витрат на правову допомогу у цивільних
і адміністративних справах» розмір
компенсації не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правовову
допомогу.

Виходячи із матеріалів справи та
участі часу, затраченого представником
позивача у судових засіданнях ( 2 год.), з
врахуванням мінімальної заробітної
плати розмір витрат на правову
допомогу підлягає зменшенню до 974 грн.40
коп. (487.20 х2).

Враховуючи наведене та керуючись
ст.23 ЦК України, ст. 307, ст. 309, ст.316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського
суду від 13 січня 2014 року в частині
стягнення моральної шкоди та витрат на
правову допомогу змінити, зменшивши
розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 моральної шкоди із 5000 грн. до 2500
грн. та витрат на правову допомогу із
3000 грн. до 974 грн.40 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з
набрання ним чинності.

Головуючий
Василевич В.С.

Судді:
Малько О.С.

Шимків С.С.