Справа № 761/4675/14-ц
Провадження №2/761/2758/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого:
судді - Притули Н.Г.

при секретарі:
Паночко О.М.

за участю позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

відповідача:
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення збитків та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2014 року до суду надійшла
зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить:
стягнути з відповідача на користь
позивача майнову шкоду в розмірі 36 353,53
грн. з яких: розмір збитків 34 295,87 грн.,
три проценти річних від простроченого
зобов'язання 2 057,75 грн.; витрати на
правову допомогу в сумі 8 100,00 грн., 5 000,00
грн. моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що він був зареєстрований та
проживав у квартирі, яка у лютому 2012
року продана позивачці. Як зазначає
позивач, хоча юридично квартира була
зареєстрована за його колишньою
дружиною, всі речі в квартирі були
придбані за кошти позивача. Позивач
зазначає, що на день продажу всі речі та
майно було нове та не встигло знизити
свої споживчі якості внаслідок зносу,
оскільки не було у використанні і у
квартирі було запакованим з моменту
його придбання, розпакував та
упорядкував квартиру позивач саме
перед продажем квартири. Загальна
вартість майна, яке було власністю
позивача та залишилось у квартирі
складає близько 6,2 тисяч доларів США, що
в еквіваленті становить 50 815,78 грн. Крім
того позивач зазначає, що його колишня
дружина, без його згоди та з погрозами з
боку відповідача отримала від ОСОБА_3 2
000,00 доларів США за все майно, яке
знаходилось на той час в квартирі, а
тому фактичні збитки становлять 34 295,78
грн.

Також позивач вважає, що на підставі
ст.625 ЦК України відповідач повинна
сплатити йому 3% річних за 2012 та 2013 роки
в сумі 2 057,75 грн.

Як зазначає позивач, крім матеріальних
збитків він зазнав і моральних збитків,
які полягають у переживаннях,
нервуванні, змушеній витраті
додаткових коштів та часу на
відновлення становища, яке існувало до
порушення права, виникненні штучних
побутових проблем, пов'язаних з
неможливістю користуватись своїм
майном, втратою нормального ритму
життя, які виникли внаслідок
протиправних дій відповідача, а тому
позивач оцінив моральну шкоду в
розмірі 5 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник заявлені вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні
заявлені вимоги не визнала та просила
відмовити в їх задоволенні на тій
підставі, що квартира була придбана не
у позивача, а у ОСОБА_4, договір не
містить жодних додаткових умов щодо
меблів. Меблі, які були в квартирі
придбані у колишньої власниці квартири
про що вона написала розписку. А тому
відповідно прав позивача, який не був
стороною договору купівлі-продажу
порушити не могла.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
тобто обов'язок доказування покладений
на сторони.

Вислухавши позивача, відповідача,
свідка, позивача, як свідка, оцінивши в
сукупності надані в судовому засіданні
докази, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні заявлених вимог
за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач з 08.09.1994 року по 01.03.2012 року був
зареєстрований в АДРЕСА_1

За Договором купівлі-продажу квартири
від 28.02.2012 року ОСОБА_4 передала у
власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_3 зареєстроване у
встановленому законом порядку.

Будь-яких застережень щодо майна та
меблів, які знаходились в квартирі,
договір купівлі-продажу не містить.
Лише пункт 4.2 Договору передбачає
обов'язок продавця звільнити квартиру
від речей і передати до розпорядження
Покупця квартиру не пізніше 06 березня
2012 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4, як колишня
власниця квартири, будь-яких претензій
до відповідачки щодо майна та речей не
висувала.

Позивач зазначає, що в квартирі
залишились наступні речі, які належать
йому та придбані ним особисто:

Меблі та майно в кімнаті

- Набір меблевий корпусний «Борис»
вартістю 5 900,00 грн.;

- Набір м'яких меблів вартістю 9
020,40 грн.;

- Покривала вартістю 160,00 грн.;

- Столик натуральний горіховий
вартістю 625,00 грн.;

- Люстра вартістю 768,00 грн.;

- Телевізор «Самсунг» вартістю 816,00
грн.;

- Подовжувач 4 розетки вартістю 70,00
грн.;

- Килим вартістю 500,00 грн.;

- Обмежувач дверей вартістю 80,00
грн.

Меблі та майно кухні, балкону, коридору,
ванної кімнати

- Кухонний меблевий гарнітур
вартістю 7 920,00 грн.;

- Кухонний стіл з натурального
дерева вартістю 1 600,00 грн.;

- Кухонні розкладні стільці 4 шт. з
натурального дерева вартістю 2 000,00
грн.;

- Карниз з натурального дерева з
дизайнерською шторою вартістю 650,00 грн.;

- Мийка вбудована у кухонну тумбу
зі змішувачем вартістю 2 050,00 грн.;

- Варочна поверхня «Ардо» вартістю
635,00 грн.;

- Витяжка «Ката» вартістю 856,32 грн.;

- Холодильник «Фагор» вартістю 3
031,00 грн.;

- Набір люмінесцентних
світильників вартістю 922,05 грн.;

- Мікрохвильова піч «Про віжн»
вартістю 1 100,00 грн.;

- Газовий лічильник вартістю 180,00
грн.;

- Кутова полиця 1 шт. вартістю 162,89
грн.;

- Пральна машина «Ремо зероват»
вартістю 6 400,00 грн.;

- Фільтр для води ТІЄМЕ вартістю
892,00 грн.;

- Дзеркало; світильники зі шнуром
для ванної вартістю 225,60 грн.;

- Запасні господарчі деталі
вартістю 320,00 грн.;

- Дизайнерський хрест на вхідні
двері вартістю 800,00 грн.;

- Жалюзі балконні 8 шт. вартістю 1
600,00 грн.;

- Сушка для білизни, полиця
двохярусна, карниз «Лугано» вартістю
187,97 грн.;

- Манометри для водяних фільтрів
вартістю 62,84 грн.;

- Сушка для посуду, органайзери 3
шт. вартістю 424,41 грн.;

- Кріплення для мікрохвильової
печі вартістю 338,00 грн.;

- Деталі для обладнання житла, що
були встановлені вартістю 517,40 грн., а
всього на суму 50 815,78 грн.

Відповідачка в судовому засіданні
підтвердила, що зазначені речі були в
квартирі на момент продажу та є на
даний час, але відсутній подовжувач на 4
розетки, відсутній килим, на кухні лише
2 стільці замість чотирьох; відсутні
кутові полиці, фільтр для води, сушка
для білизни, полиця двохярусна, карниз
«Лугано»; також відповідач пояснила, що
вона не розуміє, що за «запасні
господарчі деталі» та «деталі для
обладнання житла, що були встановлені».
Не було надано позивачем в судовому
засіданні чіткого переліку «запасних
господарчих деталей» та «деталей для
обладнання житла, що були встановлені».
Відповідачка не заперечувала, щоб
дизайнерський хрест на вхідних дверях
позивач забрав. Також відповідачка
пояснила, що є такі речі, які зазначені
в списку позивача, які неможливо
відокремити від купленої квартири, щоб
її не пошкодити (речі): електричні
лічильники, манометри для водяних
фільтрів, газовий лічильник.

Стаття 22 ЦК України визначає, що особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування (ч.1). Збитками
є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода)
(ч.2).

Відповідачка в судовому засіданні
пояснила, що речі, які були в квартирі,
насправді були дуже старі та в поганому
стані.

Позивачем до матеріалів справи надані
квитанції за 2000-2012 роки про придбання
товарів. Проте позивач не надав суду
доказів, що дійсно на даний час куплені
ним товари мають саме зазначену ним
вартість, враховуючи, що з моменту
придбання деяких з них до моменту
продажу квартири пройшло від 2 до 12
років.

07.03.2012 року ОСОБА_4 написала розписку
про те, що вона продала ОСОБА_3 всі
меблі, що знаходяться у відчуженій нею
квартирі за дві тисячі доларів США.
Кошти отримала в повному обсязі.
Претензій до ОСОБА_3 не має.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
пояснила суду, що писавши розписку про
продаж меблів, вона мала на увазі
продаж всіх меблів та речей, які були в
той час в квартирі. Коли вона прийшла на
зустріч із ОСОБА_3 в кафе, із свідком по
телефону спілкувалась подруга
відповідачки, яка погрожувала і тому
свідок написала розписку та взяла
гроші. А чоловікові свідок, як вона
пояснила, повідомила лише через
декілька днів про продаж всіх речей з
квартири, оскільки «боялась» йому
сказати.

В судовому засіданні позивач не надав
доказів, що відповідачка чинила
перешкоди у вивезенні майна; що до
ОСОБА_4 під час написання розписки
дійсно було застосовано психологічний
тиск.

А тому оскільки позивачем у
відповідності з нормами ЦПК України не
доведено заявлених вимог, суд не вбачає
підстав для їх задоволення.

Так як суд не вбачає підстав для
задоволення вимог про відшкодування
збитків, тому суд не вбачає підстав для
стягнення трьох процентів річних,
відшкодування моральної шкоди та
стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.22 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11,
57-60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення збитків та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
м.Києва через Шевченківський районний
суд м.Києва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Н.Г.Притула