РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_170;.О.

суддів: ОСОБА_243;.Г., ОСОБА_352;.М.,

при секретарі: Маринець Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» в особі директора Закарпатського територіального управління філії Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_4ія Степановича про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування у розмірі 26 023,99 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30 липня 2007 року між ПАТ «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» та ОСОБА_4ієм Степановичем було укладено Договір добровільного страхування ризиків №АС/4279282, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля ВАЗ 21154, державний реєстраційний номер АО 2819 АІ. 09.11.2013 року біля 13.00 год. в с. Ізки Міжгірського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Транспортер» н/з НОМЕР_1, який належить ПАТ КБ «Приватбанк» та автомобіля «ВАЗ 21154» н/з АО 2819 АІ, який належить страхувальнику, за кермом якого на законній підставі знаходився водій ОСОБА_4ій Степанович, у звязку з порушенням останнім п.2.9 «а» та п.10.1, 10.4 ПДР України, ст.124 КУпАП, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля «Фольксваген Транспортер». Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2013 року водія ОСОБА_440;.С. було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Так як вищезазначене ДТП визнано страховою подією, то 10 грудня 2013 року було складено страховий акт №43/13 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 26 023,99 грн., що належить до виплати страхувальнику.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року позов ПАТ «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» задоволено частково (а.с.79-81).

Стягнуто з ОСОБА_4ія Степановича на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» в особі Закарпатського територіального управління філії Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ОСОБА_2ія»17 234,20 грн. матеріальної шкоди, судові витрати в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповність встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Відповідач та його представник заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, вважає що підстав для задоволення не має.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 липня 2007 року між ПАТ «Страхове товариство «ОСОБА_2ія» та ОСОБА_4ієм Степановичем було укладено Договір добровільного страхування ризиків №АС/4279282, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля ВАЗ 21154, державний реєстраційний номер АО 2819 АІ. 09.11.2013 року біля 13.00 год. в с. Ізки Міжгірського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Транспортер» н/з НОМЕР_1, який належить ПАТ КБ «Приватбанк» та автомобіля «ВАЗ 21154» н/з АО 2819 АІ, який належить страхувальнику та під його керуванням. Дорожньо-транспортна пригода сталась у звязку з порушенням ОСОБА_440;.С. п.2.9 «а» та п.10.1, 10.4 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля «Фольксваген Транспортер». Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2013 року водія ОСОБА_440;.С. було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вищезазначене ДТП визнано страховою подією, то 10 грудня 2013 року складено страховий акт №43/13 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування у розмірі 26 023,99 грн., що належить до виплати страхувальнику. Страховим актом № 43/13 від 10.12.2013 р., складеного позивачем, визначено розрахунок суми страхового відшкодування, а саме: ліміт відповідальності в сумі - 50 тис. грн., розмір франшизи - 1000 грн., розмір збитку 27 023 грн. 99 коп., розмір страхової виплати 26 023 грн. 99 коп.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, відповідно до ст.993 ЦК України, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 38.1.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи, що позивач провів виплату страхової суми, а відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу спричинив дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп'яніння, витрати в порядку регресу підлягають стягненню з відповідача.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Сторонами не оспорюються обставини ДТП, вина відповідача в спричиненні ушкоджень автомобілю «Фольцваген Транспортер», та зобовязання відповідача відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду в користь позивача.

Рішення оспорено виключно в частині відшкодування шкоди в порядку регресу, нараховану за заміну підсилювача бамперу вартістю 3038,40 грн., а також щодо відшкодування вартості кузовних робіт в розмірі 6068,17 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення вартості підсилювача бамперу та вартості кузовних робіт виходив з того, що витрати частині вартості відновлювального ремонту щодо кузовних робіт у сумі 6 068 грн. 17 коп. за 1 витрачену нормо годину і заміну підсилювача бампера вартістю 3038 грн. 40 коп., не підлягають до відшкодування так-як в акті № 2029 вартість нормо години відновлювального ремонту в межах 180 грн./год., а підтвердження обґрунтованості оплати кузовних ремонтних робіт у сумі 6068 грн. 17 коп. саме з урахуванням зафіксованих пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП не надано, що стосується заміни підсилювача бампера то не доведено необхідність такої заміни.

З наведеними висновками суду першої інстанції частково погоджується колегія суддів.

Так, факт невідповідності суми вказаної в акті виконаних робіт ТОВ "Форвард автоцентр" (а.с.32), за проведені кузовні роботи, визнано і ПАТ «Страхове товариство «ОСОБА_2ія». В свою чергу наданий в суді апеляційної інстанції новий акт виконаних робіт від 10.03.2014 року не може бути взятий до уваги оскільки, даний акт не було подано до суду першої інстанції, він відрізняється від попереднього акту як датою складання кількістю норм-годин витрачених на кузовні роботи та сумою.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в частині витрати в частині вартості відновлювального ремонту щодо кузовних робіт у сумі 6068 грн. 17 коп. позивачем належними та допустимими доказами не доведено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В свою чергу відмовляючи у стягненні витрат пов'язаних із заміною підсилювача бампера вартістю 3038 грн. 40 коп., суд першої інстанції не звернув увагу на те, що факт пошкодження бамперу був визнано відповідачем при підписанні додаткового протоколу огляду транспортного засобу (а.с.26).

З огляду на викладене до стягнення підлягає сума в розмірі 20272 грн. 60 коп. за виключенням вартості кузовних робіт в розмірі 6068 грн. 17 коп..

Крім того суд помилково стягнув кошти на користь ПАТ «СТ«ОСОБА_2ія» в особі Закарпатського ТУ філії, а не на ПАТ «СТ«ОСОБА_2ія».

Відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи всі обставини справи та наявні в матеріалах докази, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року скасувати.

У справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4ія Степановича на користь ПАТ «СТ«ОСОБА_2ія» 20 272,60 гривень матеріальної шкоди та 202,73 гривні сплачених судових витрат. В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з НДЕКЦ при УМВС України у Львівській області 562,80 гривень передоплати за проведення автотехнічної експертизи на користь ОСОБА_4ія Степановича.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді