Справа № 352/156/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1499/2014
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Матківського Р.Й., Шалаути Г.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тисменицького районного суду від 15
травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач звернувся в суд
з позовом до відповідачів про
відшкодування матеріальної шкоди
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди. Свої вимоги обґрунтував тим,
що 18.12.2012 року, керуючи транспортним
засобом марки «Пежо 307», допустив
зіткнення з автомобілем марки
«Міцубіші» під керуванням ОСОБА_3
Внаслідок даної ДТП автомобілю
позивача було завдано пошкодження і
згідно висновку №9 експертного
автотоварознавчого дослідження від
16.01.2013 року вартість матеріальних
збитків для відновлення пошкодженого
автомобіля складає 5224 грн. 70 коп., які
позивач просив стягнути з відповідачів
разом з понесеними витратами на
послуги експерта.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 15 травня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що після ДТП він і
відповідач ОСОБА_3 викликали
працівників ДАІ, однак не дочекавшись
їх по взаємній домовленості склали
повідомлення про ДТП - Європротокол,
який підписаний сторонами. Таким чином,
ОСОБА_3 визнав себе винним у порушенні
ПДР.

Апелянт також вказує, що згідно
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження, яким
підтверджено всі наявні пошкодження,
розмір матеріальної шкоди становить
5224грн. 70 коп.

На думку апелянта, суд даним обставинам
не дав належної оцінки та ухвалив
рішення з порушенням вимог закону.

З вище наведених підстав просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлені про час й місце розгляду
справи, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Вислухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
вимоги позивача є безпідставними, не
підтверджені належними і допустимими
доказами та такими, що не підлягають до
задоволення.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
18.12.2012 року було вчинено ДТП за участю
транспортного засобу «Пежо 307» д.н.з.
НОМЕР_1, що належить позивачу та
транспортного засобу «Міцубіші»
фургон, д.н.з. НОМЕР_2, що належить
відповідачу ОСОБА_4, яким керував
відповідач ОСОБА_3 Як видно із
написаних учасниками ДТП розписок,
відповідач ОСОБА_3 зобов'язався
відшкодувати пошкоджене дзеркало
автомобіля «Пежо 307» (а.с.19), а позивач
ОСОБА_2, вказав, що крім дзеркала від
ОСОБА_3 більше нічого вимагати не буде
(а.с.49).

Вищевказані обставини підтверджуються
документальними доказами, що є в
матеріалах справи, та не заперечуються
сторонами.

Крім цього, в судовому засіданні першої
інстанції були допитані свідки,
зокрема: ОСОБА_5, який їхав із
відповідачем ОСОБА_3 18.12.2012 року в
якості пасажира, був присутнім при
огляді автомобіля позивача та
підтвердив вищезазначені факти щодо
пошкоджень автомобіля та написання
розписки. Свідок ОСОБА_6 підтвердив
факт передачі ОСОБА_5 дзеркала до
машини позивача, яке він особисто
передав ОСОБА_2, а останній не
висловлював жодних претензій.

Таким чином суд повно з'ясував
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав належну оцінку
доказам та постановив рішення, яке
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону.

Не заслуговують на увагу і оцінюються
судом критично доводи апелянта, що
стосуються висновку експертного
дослідження №9 від 16.01.2013 року.

Так, висновок експертного дослідження
№ 9 від 16.01.2013 року зроблено за заявою
самого позивача і містить відповідь на
поставлене лише ним запитання, без
врахування позиції протилежної
сторони, а також проведений через
місяць після ДТП.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд не
пов'язаний висновками певних органів,
експертів та оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні заявлених у справі доказів
та обставин справи. Жоден доказ, у тому
числі і висновок експерта, не має для
суду наперед встановленої сили.
Аналогічне положення міститься і в
роз'ясненнях Пленуму Верховного Суду
України, що дані у п. 3 постанови № 8 від
30 травня 1997 року «Про судову експертизу
в кримінальних і цивільних справах».

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до обгрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового або зміни
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення судом ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду
від 15 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.І. Шалаута