Справа №300/1036/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Власова С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

за участю представників - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Воловецького районного суду від 29
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Синевирської сільської ради,
третіх осіб: Міжгірської державної
нотаріальної контори, відділу
архітектури, містобудування
Міжгірської РДА про визнання права
власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3, звернулася до
суду з позовом до Синевирської
сільської ради, третіх осіб:
Міжгірської державної нотаріальної
контори, відділу архітектури,
містобудування Міжгірської РДА про
визнання права власності на житловий
будинок.

Позовні вимоги мотивує тим, що 1954 року
вона разом з чоловіком ОСОБА_4
побудували житловий будинок АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, але належним
чином не оформив право власності на
житловий будинок та не отримав
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно. За життя та після
смерті чоловіка позивачка проживає в
житловому будинку АДРЕСА_1. Вважає, що
фактично прийняла спадщину, що
відкрилась після смерті чоловіка, тому
просить суд визнати за нею право
власності на вищезазначений житловий
будинок.

Рішенням Воловецького районного суду
від 29 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, позивачка
подала апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Воловецького
районного суду від 29 листопада 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, мотивуючи це неповним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи та порушенням норм
матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав підтримав.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Зокрема, вимогами ст. 1216 ЦК України
визначено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків від фізичної особи
яка померла, до інших осіб, а ст. 1218 ЦК
передбачено, що до складу спадщини
входять всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинялись
внаслідок його смерті.

Встановлено, що за життя ОСОБА_4
документи про право власності на
будинок не оформив, у встановленому
законом порядку (ч. 2 ст. 133 ЦК України)
право власності не зареєстрував.

На думку колегії, позивач (як
спадкоємець) обрала невірний спосіб
захисту своїх прав. Так, у постанові
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» 30.05.2008 № 7 роз'яснено, що у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження. Зазначається,
що за наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають.

Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, то у цьому випадку
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини не
зверталася. У видачі Свідоцтва про
право на спадщину їй офіційно
відмовлено не було.

Суд не може самостійно визначити коло
спадкоємців, спадкову масу, наявність
чи відсутність обтяжень на майно, тощо.
А тому звернення позивача до суду є
передчасним.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, його висновки не
відповідають обставинам справи та
суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
неправильне застосування норм
матеріального права, та недоведеності
позивачем позову є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,-
задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду
від 29 листопада 2013 року, - скасувати,
ухваливши нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: