Номер провадження № 22-ц/785/1711/14
Головуючий у першій інстанції Жуган
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_5
(в інтересах ОСОБА_3) на заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 20 листопада 2013 року,

встановила:

27 березня 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя (а.с. 04-09, 33-38).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3
послався на те, що 23 грудня 1986 року
уклав з відповідачкою шлюб.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 01 серпня 2013
року шлюб між сторонами було розірвано.

ОСОБА_3 вказує, що за весь час шлюбу
відповідач ОСОБА_4 пропрацювала лише
два роки, весь інший час займалась
домашнім господарством та вихованням
доньки. Позивач має морську освіту,
тому працював на суднах іноземних
судновласників, завжди мав пристойний
заробіток, забезпечував свою сім'ю.

Позивач зазначив, що під час
перебування у шлюбі сторонами було
набуто наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1, вартістю 520000
грн.;

- квартира АДРЕСА_2 вартістю
00 грн.;

- квартира АДРЕСА_3, вартістю
00 грн.;

- автомобіль марки «Шевролет», 2005
року випуску, д/н НОМЕР_1, вартістю 55410
грн.;

- автомобіль марки «Хюндай
Туксон», 2010 року випуску, д/н НОМЕР_2,
вартістю 202000 грн.;

- гараж, розташований за адресою:
АДРЕСА_4 вартістю 6400 грн.;

- гараж у м. Ізмаїл, Одеської
області, який був подарований ОСОБА_3,
тому поділу не підлягає;

- майно, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_1: пральна машина, вартістю 4000
грн.; бойлер - 2000 грн.; кухонні меблі,
виготовлені на замовлення, - 10000 грн.;
дерев'яне ліжко з матрацом польського
виробництва - 16000 грн.; шафа платтяна,
тумба, комод, письмовий стіл - 32000 грн.;
кондиціонер «Нео-Кліма» - 6400 грн.;
прихожа - 1600 грн.

- майно, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_3: АГВ, виробництва Італії, - 5600
грн.; холодильник - 2000 грн.; меблі
(дивани, крісла) «Молдова» - 2400 грн.;
телевізор «Соні» 21 дюйм - 2800 грн.;
монітор «Самсунг» -2500 грн.; телевізор
«Соні» 14 дюймів - 2200 грн.; комп'ютер
персональний - 2400 грн.; дитячий та
меблевий гарнітури - 2400 грн.; спальня
виробництва Молдови - 2400 грн.;

- майно, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_2: шкіряний диван та два крісла -
8000 грн.; підставка під телевізор - 2400
грн.; журнальний дубовий столик - 2400
грн.; підставка під телевізор - 2400 грн.;
спальня виробництва Румунії - 12000 грн.;
три кондиціонера «Нео-Кліма» кожний
вартістю по 4800 грн., а всього 14400 грн.;
кухня - газова плита, електрична
духовка, витяжка, - 12000 грн.; холодильник
«Вірпул» - 5600 грн.; пральна машина
«Електроніка» - 2400 грн.; диван
розкладний - 3200 грн.; велотренажер - 2600
грн.

Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що під час
шлюбу придбав: золотий чоловічий
перстень з 6-ма сапфірами й 6-ма
діамантами - 9600 грн.; золотий ланцюжок
якірний 35 гр. - 9600 грн.; браслет,
виготовлений на замовлення Одеською
ювелірною фабрикою, 30 гр. - 8000 грн.;
золотий чоловічий перстень з уламками
діамантів - 940 грн.; золота чоловіча
обручка - 650 грн. Загальна вартість
цінностей - 28790 грн. ОСОБА_3 вказував, що
вони є предметами індивідуального
користування, тому є його особистою
приватною власністю.

Позивач зазначив, що розділити набуте
під час шлюбу майно мирним шляхом
неможливо, відповідач відмовляється
від поділу, зник автомобіль марки
«Хюндай Туксон», зникли всі документи
на квартири, автомобілі, гаражі,
відсутні його золоті прикраси.

У зв'язку із тим, що згода щодо
розподілу майна між сторонами в
позасудовому порядку не досягнута,
позивач за остаточно уточненими
позовними вимогами просив суд поділити
майно, що є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наступних
чином:

Виділити ОСОБА_3:

- однокімнатну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 520000 грн.;

- автомобіль марки «Хюндай
Туксон», 2010 року випуску, д/н НОМЕР_2,
вартістю 202000 грн.;

- майно, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_1: пральна машина вартістю 4000
грн.; бойлер - 2000 грн.; кухонні меблі,
виготовлені на замовлення, - 10000 грн.;
ліжко з матрацом польського
виробництва - 16000 грн.; шафа платтяна,
тумба, комод, письмовий стіл - 32000 грн.;
кондиціонер «Нео-Кліма» - 6400 грн.;
прихожа - 1600 грн.

Виділити ОСОБА_4:

- трикімнатну квартиру,
розташовану в АДРЕСА_2, вартістю 560000
грн.;

- трикімнатну квартиру,
розташовану в АДРЕСА_3, вартістю 200000
грн.;

- гараж, розташований за адресою:
АДРЕСА_4 вартістю 6400 грн.;

- автомобіль марки «Шевролет», 2005
року випуску, д/н НОМЕР_1, вартістю 55410
грн.;

- майно, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_3: АГВ, виробництва Італії, - 5600
грн.; холодильник - 2000 грн.; меблі
(дивани, крісла) «Молдова» - 2400 грн.;
телевізор «Соні» 21 дюйм - 2800 грн.;
монітор «Самсунг» -2500 грн.; телевізор
«Соні» 14 дюймів - 2200 грн.; комп'ютер
персональний - 2400 грн.; дитячий та
меблевий гарнітури - 2400 грн.; спальня
виробництва Молдови - 2400 грн.;

- майно, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_2: шкіряний диван та два крісла -
8000 грн.; підставка під телевізор - 2400
грн.; журнальний дубовий столик - 2400
грн.; спальня виробництва Румунії - 12000
грн.; три кондиціонера «Нео-Кліма» - 14400
грн.; кухня - газова плита, електрична
духовка, витяжка, - 12000 грн.; холодильник
«Вірпул» - 5600 грн.; пральна машина
«Електроніка» - 2400 грн.; диван
розкладний - 3200 грн.; велотренажер - 2600
грн.

ОСОБА_3 просив в порядку поділу сумісно
набуто майна подружжя визнати за ним
право власності на квартиру АДРЕСА_1, та
на автомобіль марки «Хюндай Туксон», 2010
року випуску, д/н НОМЕР_2.

Позивач також просив суд стягнути з
ОСОБА_4 його індивідуальне майно:
золотий чоловічий перстень з 6-ма
сапфірами й 6-ма діамантами - 9600 грн.;
золотий ланцюжок якірний 35 гр. - 9600 грн.;
браслет, виготовлений на замовлення
Одеською ювелірною фабрикою, 30 гр. - 8000
грн.; золотий чоловічий перстень з
уламками діамантів - 940 грн.; золота
чоловіча обручка - 650 грн., а всього на
суму 28790 грн.

В разі відсутності виділеного йому та
витребуваного майна, ОСОБА_3 просив
стягнути з ОСОБА_4 вартість майна на
його користь.

В судовому засіданні:

- позивач ОСОБА_3 та його представник
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі;

- відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 20 листопада
2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Суд першої інстанції вирішив:

- виділити ОСОБА_3 однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1;

- виділити ОСОБА_4 трикімнатну квартиру
АДРЕСА_2.

В задоволенні інших частин позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 (в
інтересах ОСОБА_3.) просить ухвалити
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково вищевказаний
позов на підставі матеріалів даної
справи, суд першої інстанції
обґрунтовано на підставі ст.ст. 57, 60, 63,
70, 71 СК України, ст. 325, ЦК України,
роз'яснень викладених в Постанові
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», виходив з наступного.

23 грудня 1986 року ОСОБА_3 уклав шлюб із
ОСОБА_4, яка після укладення шлюбу
змінила свої прізвище на «ОСОБА_4» (а.с.
10).

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 01 серпня 2013
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
розірвано (а.с. 84).

Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської
міської ради № 424732.69.13 від 12 серпня 2013
року судом встановлено, що за ОСОБА_4
зареєстровано право власності на
квартиру АДРЕСА_2 ця квартира була
придбана ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 06 березня 2002 року
(а.с. 71-72).

За позивачем ОСОБА_3 зареєстровано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
12 лютого 2008 року (а.с. 63-65).

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частинах
поділу майна: автомобіля марки
«Шевролет», 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1,
автомобіля марки «Хюндай Туксон», 2010
року випуску, д/н НОМЕР_2; квартири,
розташованої в АДРЕСА_3; гаражу;
рухомого майна, що знаходиться в
квартирах; та визнання особистої
приватної власності позивача на
коштовності, не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до листа відділу
державтоінспекції Управління МВС
України в Одеській області від 26 липня
2013 року, вбачається, що автомобіль
марки «Хюндай Туксон», д/н НОМЕР_2, 05
березня 2013 року знятий з обліку для
реалізації, був зареєстрований за гр.
ОСОБА_4, яка мешкає: АДРЕСА_2, автомобіль
марки «Шевролет», д/н НОМЕР_1, 05 березня
2013 року знятий з обліку для реалізації,
був зареєстрований за гр. ОСОБА_4, яка
мешкає: АДРЕСА_2 (а.с. 69).

Отже, спірні автомобілі були зняті з
обліку для реалізації в період
перебування сторін у шлюбі.

На момент розгляду судом спору в цій
частині, не могло вирішуватися питання
щодо поділу спільного рухомого майна
подружжя - зазначених вище автомобілів,
оскільки право власності на них вже
було припинено.

Інші вимоги, крім поділу спірних
автомобілів, позивачем у вищевказаній
частині не заявлялись.

ОСОБА_3 не надано доказів в
підтвердження того, що вищевказане
майно придбане сторонами в період
шлюбу, має ознаки спільної сумісної
власності подружжя, реального
існування вищевказаного, вартості та
наявності у відповідача коштовностей,
які на його особисту думку є предметами
його індивідуального користування.

Враховуючи вищевикладене, районний суд
дійшов до обґрунтованого висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
тільки в частині поділу квартир,
розташованих в м. Одесі за адресами:
АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, а в іншій частині
позовні вимоги задоволенню не
підлягають у зв'язку із недоведеністю.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 (в інтересах
ОСОБА_3) - відхилити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 20 листопада
2013 року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко