АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції Цокол Л.І.
Апеляційне провадження №22-ц/796/4816/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
АнтоненкоН.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної
О.І. при
секретарі Слащуку
А.С.,

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача Русскіної О.В.,

представника відповідача
КохановськогоВ.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами Мединського Максима
Миколайовича, який на підставі
довіреності діє в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
та Чернікової Любові Ігорівни, яка на
підставі довіреності діє в інтересах
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 7 лютого 2014
року у справі

за позовом ОСОБА_7

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи»,

Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк»,

третя особа ОСОБА_8

про визнання недійсними
договорів відступлення права вимоги

(факторингу).

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 7 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_7 задоволені.

Судом першої інстанції встановлено, що
02.10.2008 між ВАТ «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Омега
Банк», та ОСОБА_7 укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
останньому надано кредит у розмірі
156000дол. США строком до 02.10.2034. Одночасно
з кредитним договором між сторонами
укладено договір іпотеки, згідно з яким
ОСОБА_7 передав у забезпечення
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором квартиру АДРЕСА_1,
а також договір поруки з ОСОБА_8

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 07.09.2012 задоволені позовні
вимоги ПАТ «Сведбанк» про стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно
у розмірі 1938548,82грн та судових витрат у
розмірі 2823грн.

Судом також встановлено, що після
набрання законної сили рішенням
Дарницького районного суду м. Києва між
ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» 28.11.2012 укладено
договір факторингу та договір
відступлення прав за іпотечними
договорами, а також 28.11.2012 між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу відносно
відступлення права грошової вимоги за
кредитним договором від 02.10.2008,
укладеного між ВАТ «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Омега
Банк», та ОСОБА_7

Виходячи з того, що ПАТ «Сведбанк» до
укладення спірних факторингових угод
реалізувало своє право вимоги до
ОСОБА_7 шляхом пред'явлення позову,
задоволеного рішенням Дарницького
райсуду м. Києва від 07.09.2012, яке набрало
законної сили 16.10.2012 і на виконання
якого 10.10.2013 відкрито виконавче
провадження, за яким ПАТ «Сведбанк»
набув процесуального статусу
стягувача замість кредитора, - суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що хоча кредитний договір не
припинив свою дію, проте змінився
суб'єктний склад правовідносин сторін,
підстави їх виникнення та метод
правового регулювання, і ПАТ
«Сведбанк» вправі було передати іншій
особі лише права стягувача у
виконавчому провадженні. Відступлення
права на стягнення суми боргу за
судовим рішенням іншій особі чинним ЦК
України не регулюється, а передбачено
Законом України «Про виконавче
провадження» та ЦПК України.

З урахуванням наведеного суд першої
інстанції вважав, що на підставі
договору факторингу №15 від 28.11.2012 ПАТ
«Сведбанк» відступило ТОВ
«Факторинговій компанії «Вектор Плюс»
недійсне право грошової вимоги, у
зв'язку з чим вважав законними і
обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_7
та задовольнив їх у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представники за
довіреністю ПАТ «Омега Банк» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» просять
скасувати рішення Печерського
районного суду м. Києва від 07.02.2014 та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7 відмовити та
стягнути з нього на користь ПАТ «Омега
Банк» судові витрати за подачу
апеляційної скарги у розмірі 121,80 грн.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
зазначає, що судом першої інстанції
порушені вимоги Закону України «Про
виконавче провадження» та норми ЦК
України.

У судовому засіданні апеляційного суду
представники відповідачів просили
задовольнити апеляційні скарги з
наведених у них доводів та скасувати
рішення суду першої інстанції у даній
справі. Представник позивача проти
доводів апеляційних скарг заперечував,
вважаючи законним і обґрунтованим
оскаржуване рішення, та просив
залишити його без змін. Третя особа в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилася, про дату та час розгляду
справи повідомлена належним чином,
заяв та клопотань про відкладення
розгляду справи не подала, що
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційних скарг та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення -
скасуванню з ухваленням нового рішення
з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є
дійсність договорів про відступлення
права вимоги (факторингу).

В обгрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_7, посилаючись на положення ст.1081
ЦК України щодо того, що грошова вимога,
право якої відступається, є дійсною,
якщо клієнт за договором факторингу
має право відступити право грошової
вимоги, - вважає, що кредитор може
відступити своє право грошової вимоги
тільки до прийняття судом рішення про
стягнення заборгованості, адже після
набрання судовим рішенням законної
сили він перестає бути кредитором і
набуває статусу стягувача, у зв'язку з
чим у передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження» порядку
вправі поставити питання про заміну
сторони у виконавчому провадженні, а не
відступати право вимоги.

Визнання правочину недійсним у
судовому порядку можливо з підстав
недодержання стороною (сторонами) в
момент його вчинення вимог, які
встановлені частинами 1-3, 6 ст.203 ЦК
України (ч.1 ст.215 цього кодексу),
зокрема, зміст правочину має
відповідати вимогам ЦК України.

Відповідно до ст.1081 ЦК України за
дійсність грошової вимоги, право якої
відступається, перед фактором
відповідає клієнт; грошова вимога,
право якої відступається, є дійсною,
якщо клієнт має право відступити право
грошової вимоги і в момент
відступлення цієї вимоги йому не були
відомі обставини, внаслідок яких
боржник має право не виконувати вимогу.

За своєю правовою природою
договір факторингу є договором між
фактором і клієнтом, який ніяким чином
не впливає, не змінює і не припиняє прав
та обов'язків боржника щодо повернення
грошових коштів, а тому законом не
передбачено запитування згоди
боржника на укладення договору
факторингу.

У разі наявності грошової
заборгованості боржника кредиторові
належить право грошової вимоги - право
вимагати повернення боргу.

За змістом ст.1081 ЦК України
дійсність грошової вимоги
підтверджується фактом наявності
боргу: якщо боржник має право не
повертати борг - кредитор не вправі
вимагати його повернення; якщо боржник
має право в силу закону чи договору не
повертати борг, а кредитор вимагає його
повернення, - така вимога кредитора є
недійсною і не може бути передана за
договором іншій особі.

Як правильно встановлено судом і
не заперечується позивачем, внаслідок
неналежного виконання ним своїх
обов'язків за договором кредиту,
укладеного 02.10.2008 між ним і ПАТ
«Сведбанк», станом на 18.10.2011 виникла
заборгованість, стягнута солідарно з
ОСОБА_7 та третьої особи рішенням
Дарницького райсуду м. Києва від 07.09.2012.

За таких обставин судовим
рішенням Дарницького райсуду м. Києва
від 07.09.2012 у цивільній справі №2-5537/12 за
позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за
кредитним договором встановлено факт
наявності заборгованості ОСОБА_7 перед
банком, цей факт визнаний позивачем, у
зв'язку з чим і на підставі ч.ч.1,3 ст.61
ЦПК України вказану обставину слід
вважати доведеною.

З огляду на викладене ПАТ
«Сведбанк» має право грошової вимоги
до ОСОБА_7 за вказаним кредитним
договором, така грошова вимога за
наявності боргу є дійсною і
передбачених ст.1081 ЦК України підстав
вважати, що банк не мав права
відступити право грошової вимоги,
немає.

Отже, обставини, на які позивач
посилається в обгрунтування своїх
позовних вимог як на підставу
недійсності грошової вимоги ПАТ
«Сведбанк», відступленої ним ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
не є такими, адже зміна статусу банка з
кредитора на стягувача у виконавчому
провадженні не припиняє обов'язку
боржника повернути борг.

За таких обставин у суду першої
інстанції були відсутні передбачені
законом підстави для визнання частково
недійсними договору факторингу та
договору відступлення прав за
іпотечними договорами, укладених між
ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» 28.11.2012.
Оскаржуване рішення суду першої
інстанції у цій частині не можна
вважати законним і обґрунтованим, воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Оскільки підставою для визнання
недійсним укладеного 28.11.2012 між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» договору
факторингу відносно відступлення
права грошової вимоги за кредитним
договором від 02.10.2008, укладеного між ВАТ
«Сведбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Омега Банк», та ОСОБА_7, було
визнання недійсними договору
факторингу та договору відступлення
прав за іпотечними договорами,
укладених між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
28.11.2012, - в цій частині оскаржуване
рішення також підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Доводи позивача та його представника, а
також висновки суду першої інстанції
про те, що після набрання судовим
рішенням законної сили внаслідок зміни
статусу сторони правовідносин з
кредитора на стягувача останній
втрачає право відступлення права
вимоги, не заслуговують на увагу як
такі, що суперечать нормам чинного
зобов'язального права.

Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги), а відповідно до ст.514
цього Кодексу до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Системний аналіз норм зобов'язального
права дає підстави зробити висновок
про те, що заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва і
можливе на будь-якій стадії процесу - як
до ухвалення судового рішення у
спірних правовідносинах, так і після
набрання ним законної сили. Так, за
змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК
України та ст.8 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі вибуття
кредитора в зобов'язанні він
замінюється правонаступником.
Відступлення права вимоги після
набрання законної сили судовим
рішенням не припиняє обов'язку
боржника повернути борг, як не припиняє
право кредитора (стягувача) вимагати
повернення боргу.

Оскільки судовим рішенням Дарницького
райсуду м. Києва від 07.09.2012 вирішено
питання про стягнення солідарно з
ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_8 на
користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості
за кредитним договором станом на 18.10.2011
в розмірі 1938548,82грн, то за договором
факторингу від 28.11.2012 до ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та договором відступлення прав за
іпотечними договорами перейшло саме
право вимоги з ОСОБА_7 як боржника за
кредитним договором зазначеної суми
боргу станом на вказаний період та у
разі неналежного виконання ним своїх
зобов'язань за договором після 18.10.2011 -
відповідно до умов кредитного
договору.

Посилання позивача на можливе подвійне
стягнення з нього суми боргу не
заслуговує на увагу як таке, що не
грунтується на вимогах закону, адже на
даний час порушень прав ОСОБА_7 судом не
встановлено, а в судовому порядку
підлягають захисту порушені,
оспорювані чи невизнані права, свободи
чи інтереси особи (ст.ст.3,15 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Мединського Максима
Миколайовича, який на підставі
довіреності діє в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
та Чернікової Любові Ігорівни, яка на
підставі довіреності діє в інтересах
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 7 лютого 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
Ініціативи», Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк», третя особа
ОСОБА_8 про визнання недійсними
договорів відступлення права вимоги
(факторингу) відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з моменту його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач    Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа № 757/20544/13
Головуючий у 1
інстанції -Цокол Л.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/796/4816/2014
Доповідач
Антоненко Н.О.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

20 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
АнтоненкоН.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної
О.І. при
секретарі Слащуку
А.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача Русскіної О.В.,

представника відповідача
КохановськогоВ.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами Мединського Максима
Миколайовича, який на підставі
довіреності діє в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
та Чернікової Любові Ігорівни, яка на
підставі довіреності діє в інтересах
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 7 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
Ініціативи», Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк», третя особа
ОСОБА_8 про визнання недійсними
договорів відступлення права вимоги
(факторингу).

Заслухавши доповідь судді, пояснення
особи, яка бере участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія, керуючись ст.ст.218, 317 ЦПК
України

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Мединського Максима
Миколайовича, який на підставі
довіреності діє в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
та Чернікової Любові Ігорівни, яка на
підставі довіреності діє в інтересах
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», задовольнити. Рішення
Печерського районного суду м. Києва від
7 лютого 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
Ініціативи», Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк», третя особа
ОСОБА_8 про визнання недійсними
договорів відступлення права вимоги
(факторингу) відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з моменту його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна