Номер провадження 6/243/415/2014
Номер справи 243/2637/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 02» квітня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за Поданням старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції ПЕТРЕНКО Тетяни
Василівни про тимчасове обмеження у
праві виїзду громадянина ОСОБА_2 за
межі України, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2014 року старший державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції
Петренко Т.І. звернулася до суду з
Поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_2 за межі України,
обґрунтовуючи тим, що у ВДВС
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа за № 2-6818 від 28 вересня 2010 року
виданого Слов'янським міськрайонним
судом Донецької області про стягнення
з ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку
на користь ОСОБА_5. Рішенням суду на
ОСОБА_2 покладено обов'язок утримівати
дітей до досягнення ними повноліття, як
то передбачено ст. 180 Сімейного кодексу
України.

Станом на 01 березня 2014 року за
боржником мається заборгованість по
аліментам у розмірі 33594,00 грн. Рішення
не виконується, оскільки ОСОБА_2
ухиляється від виконання зобов'язання,
у зв'язку з чим у відповідності до п.18 ч.2
ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» ст.
6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і
в»їзду в Україну громадян України»
звернулись до суду з поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Представник ВДВС Слов'янського
міськрайонного управління юстиції, яка
діє на підставі Довіреності № б/н
(а.с.78), у судове засідання не з"явилася,
про час, дату та місце розгляду справи
повідомлялася належним чином., але
надала Заяву про розгляд справи без її
участі (а.с.77).

Суд, вивчивши надані матеріали,
встановивши фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини, вважає,
що подання не підлягає задоволенню
враховуючи наступне.

Судом встановлено, що на підставі
Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 27 вересня 2010
року стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 на тримання неповнолітніх дітей
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/3
частини усіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожну
дитину щомісячно, починаючи з 29 липня
2010 року і до повноліття дітей.

18 грудня 2010 року державним
виконавцем ВДВС Слов'янського
міськрайонного управління юстиції
було відкрито виконавче провадження №
23118666 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів
на утримання дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь
ОСОБА_5 (а.с.68).

Заборгованість по аліментам, згідно
Довідки № 5-1438 від 17 березня 2014 року про
неотримання аліментів, станом на 01
березня 2014 року складає 33594,00 грн.
(а.с.76).

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною
ініціативою. На здійснення цих прав не
може бути встановлено жодних обмежень,
крім тих, що передбачені законом і є
необхідним в демократичному
суспільстві і в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров»я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в»їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цей сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок
виїзду з України і в»їзду в Україну
громадян України» (далі - Закон № 3857- XII).

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується судом за правилами
цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК. За змістом
цієї статті вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується в порядку,
передбаченому цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV,
примусове виконання яких здійснюється
ДВС.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення
питання про тимчасове обмеження
конституційного права за поданням
державного виконавця за відсутності
останнього не є виправданим, оскільки
саме він зобов»язаний довести суду з
наданням відповідних матеріалів
виконавчого провадження необхідність
обмеження конституційного права
боржника у виконавчому провадженні.

Отже, з погляду значення
словосполучення «ухилення від
виконання зобов»язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч.
1 ст. 6 Закону № 3857- XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606- XIV, позначає, з об»єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконані нею зазначених
обов»язків. У зв»язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови «доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов»язання».

Саме виконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов»язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Державним виконавцем не надано
доказів, які свідчили б про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов»язань, покладених на нього судом.
Крім того, відсутні відомості про
обізнаність боржника з наявністю
відкритого виконавчого провадження та
строками його добровільного виконання.

Звертаючись до суду, старшим державним
виконавцем було зазначено, що боржник
не сплачує аліменти, тим самим
ухиляється від виконання зобов'язань
покладених на нього Рішенням суду,
боржнику був встановлений строк, та
повідомлено необхідність сплачувати
аліменти щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідно до п.11.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, державний виконавець
може звернутися до суду за
місцезнаходженням органу ДВС щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно п.п.ґ п.11.1.1 подання повинно
містити підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 були направлені попередження
про наслідки невиконання рішення суду,
щодо сплати аліментів за вих. № 5-1438 від
06 листопада 2013 року та за вих. № 5-1438 від
03 лютого 2014 року (а.с.74-75).

Натомість, не надано підтверджуючих
документів, щодо отримання ОСОБА_2
зазначених попереджень.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.

На час звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням повинен відбутися, бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні,
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема: - утримуватися
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він
володіє спільно з іншими особами, про
рахунки у банках чи інших фінансових
установах; своєчасно з'являтися за
викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Старший державним виконавцем не
доведено ухилення ОСОБА_2 від сплати
аліментів.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що ОСОБА_2 утримувався від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; не
надавав у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про доходи та майно; про
рахунки у банках чи інших фінансових
установах; не своєчасно з'являвся за
викликом державного виконавця; не
повідомляв письмово державного
виконавця про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Отже, визначені у поданні обставини не
є підставою для обмеження боржника у
праві виїзду за кордон, у відповідності
до чого Подання старшого державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції
Петренко Т.В. про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон не підлягає
задоволенню.

На підставі зазначеного та керуючись
ст. 10 ч. 2 ЦПК України, ст. 33 Конституції
України, ст.377-1, 377-1 ч. 2 ЦПК України, п.11.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні Подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції ПЕТРЕНКО Тетяни
Василівни про тимчасове обмеження у
праві виїзду громадянина ОСОБА_2 за
межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Ухвала постановлена та підписана у
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов 'янського

міськрайонного суду
Т.А. Хаустова