АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2345/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач - Максюта
Ж.І. Категорія 51
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Слоквенка
Г.П.

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськ від 20 січня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до квартирно-експлуатаційного відділу
м. Дніпропетровська, про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за весь час
затримки, середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року, позивач звернувся в
суд з позовом про визнання незаконним
та скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за весь час
затримки, середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди. З урахуванням уточнених
позовних вимог, в обгрунтування
посилається на те, що наказом № 46 § 3 від
18 травня 2005 року він був прийнятий на
роботу до відповідача охоронцем
гаражу. Наказом № 66 § 2 від 11 серпня 2006
року був переведений на посаду
начальника гаражу КЕВ м.
Дніпропетровська. Наказом № 143 від 08
листопада 2013 року його було звільнено з
займаної посади щ на підставі п.71 ч. 1 ст.
36 КЗУпП в зв'язку з набранням законної
сили судовим рішенням, відповідно
до якого працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції» з 08
листопада 2013 року. Вважає звільнення
незаконним, оскільки відповідачем було
порушено строк звільнення с посади. В
зв'язку з чим просив суд скасувати
наказ про звільнення та поновити його
на посаді. Окрім того позивач просив
суд стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі,
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні,
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськ від 20 січня 2014 року,
позовні вимоги ОСОБА_3 до
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Дніпропетровська, про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за весь час
затримки, середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з квартирно-експлуатаційного
відділу м. Дніпропетровська на користь
ОСОБА_3 заборгованість по заробітній
платі (виплата за відрядження) в
розмірі 250 грн., середній заробіток за
весь час затримки розрахунку при
звільненні в період з 08 листопада 2013
року по 20 січня 2014 року в розмірі 7781 грн.
20 коп.. .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовлено.

Також судом було вирішено питання щодо
розподілу судових витрат по справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськ від 20 лютого 2014 року
було виправлено описку в рішенні суду
від 20 січня 2014 року.

Не погодившись з вищевказаним
рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 20 січня 2014 року
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо
скасування наказу про звільнення та
поновлення його на посаді, стягнення з
відповідача заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за весь час затримки розрахунку при
звільненні в повному обсязі,
середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу , та ухвалити нове
рішення, яким, задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на те, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи суд першої
інстанції встановив, що наказом № 46 § 3
від 18 травня 2005 року ОСОБА_3 був
прийнятий на роботу до відповідача
охоронцем гаражу. Наказом № 66 § 2 від 11
серпня 2006 року ОСОБА_3 переведений на
посаду начальника гаражу КЕВ м.
Дніпропетровська. /а.с. 8-9/.

Наказом № 143 від 08 листопада 2013 року
ОСОБА_3 було звільнено з займаної
посади на підставі п.7 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України в зв*язку з набранням законної
сили судовим рішенням, відповідно до
якого працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» з 08 листопада 2013 року /а.с.7/.

Згідно ст. 36 ч. 1 п. 7 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є: набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції".

Так, постановою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2013
року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
правопорушення, пов*язанного корупцією
і передбаченого ст. 7 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» накласти на нього
адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 172-4
КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
без конфіскації отриманого доходу від
підприємницької діяльності /а.с. 14-15/.

Постанова Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 липня 2013 року
була отримана КЕВ м. Дніпропетровськ 28
жовтня 2013 року КЕВ м. Дніпропетровська,
про що свідчить вхідний номер
відповідача на постанові /а.с. 31/.

Відповідно ст. 36 ч. 2 КЗпП України у
випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1
частини першої цієї статті, особа
підлягає звільненню з посади у
триденний строк з дня отримання
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення,
яке набрало законної сили.

Таким чином, висновок суду про відмову
у задоволені позову про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення на роботі, та поновлення на
роботі- є правильним та обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
ситягнення заборгованісті по
заробітній платі (виплата за
відрядження) в розмірі 250 грн., та
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні в
період з 08 листопада 2013 року по 20 січня
2014 року в розмірі 7781 грн. 20 коп.,
районний суд правильно виходив з того,
що позивач знаходився у оплачуваній
відпустці з 14 жовтня 2013 року по 29 жовтня
2013 року , шо підтверджується наказом №
121 від 30 вересня 2013 року /а.с.26/, а потім у
відпустці без збереження заробітної
плати з 30 жовтня 2013 року по 07 листопада
2013 року, що підтверджується наказом №
124 від 04 жовтня 2013 року /а.с. 27/, то наказ
про звільнення з займаної посади
ОСОБА_3 було винесено в перший його
робочий день, а саме 08 листопада 2013
року, оскільки відповідно п. 17
Постанови № 9 від 06 листопада 1992 року
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів», не допускається звільнення
працівника в період перебування його у
відпустці як із збереженням так і без
збереження заробітку.

При звільненні ОСОБА_3 з ним не було
проведено остаточного розрахунку, так
відповідно довідки начальника КЕВ м.
Дніпропетровська від 15 січня 2014 року
станом на 16 січня 2014 року КЕВ м.
Дніпропетровська мас перед ОСОБА_3
заборгованість по виплаті за авансовим
звітом по відрядженням в сумі 250 грн. .

Згідно довідки про доходи заробітна
плата ОСОБА_3 за період з 01 грудня 2012
року по 31 листопада 2013 року становить
40 971 грн. 60 коп. : 12 місяців = 3 414 грн. 30 коп.
(середньомісячна заробітна плата).. 6 828
грн. 60 коп. : 43 дні = 158,80 грн. (заробітна
плата за 2 місяці: кількість робочих
днів за два місяці перед звільненням =
середньоденна заробітна плата). 158,80
грн. х 46 днів = 7781,20 грн. (середньоденна
заробітна плата х кількість робочих
днів в період з 08 листопада 2013 року по 15
січня 2014 р. (листопад 2013 р. -15 робочих
днів; грудень 2013 р. - 22 робочі дні; січень
2014 р. - 9 робочих днів)) = компенсація за
весь час затримки розрахунку при
звільненні в період з 08 листопада 2013 р.
по 20 січня 2014 року.

Відповідно п. 8 Постанови від 8 лютого
1995 p. N 100 «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» розмір середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку становить 7 781 грн. 20 коп.

Таким чином, рішення районного суду в
цій частині також є правильним,

Враховуючи, що ОСОБА_3 відмовлено в
задоволенні позовних вимог про його
поновлення на посаді правомірно, суд
першої інстанції вмотивовано відмовив
у задоволенні позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу, та стягненні
моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
вони зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, підстав для виходу за
межі апеляційної скарги не вбачається,
тому апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, і його слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 25 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: