Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014 р.
Тернівський районний суд м. Кривого
Рогу

У складі: головуючого судді
- Тарасенко О.В.

при секретарі
- Махоні Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі у
відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України
без фіксації судового процесу
технічними засобами, справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про звернення стягнення.

В обґрунтування позову вказує, що
відповідно до укладеного договору №
14.11487 від 06.04.2007 року ОСОБА_3 17.04.2007 року
отримав кредит у розмірі 16 000,00 дол. США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 17.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 04.04.2011
року.

06.04.2007 року було укладено договір №
14.11487/1 про видачу траншу, відповідно до
якого ПАТ КБ «ПриватБанк"
зобов'язується - надати Клієнту
кредитні кошти в частині загального
ліміту, встановленого п. 1.2 Кредитної
угоди № 14.11487 від 17.04.2007 року. Відповідно
до цього договору, кошти надані Банком
у рамках цього договору, надаються в
сумі, що не перевищує суму ліміту, що
зазначена п. 1.2 Кредитної угоди № 14.11487
від 07.04.2007 року, на термін і на умовах,
передбачених у договорі траншу та у
кредитній угоді, а Клієнт
зобов'язується повернути отриманий
транш кредиту, сплатити відсотки на
суму Траншу кредиту. Сума траншу
кредиту 16 000,00 дол. США.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, а саме не сплатив необхідні
кошти для погашення заборгованості за
кредитом.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_3 станом на 28.03.2013 року має
заборгованість - 42 628.72 дол. США, яка
складається з наступного: 17 505.45 дол. США
- заборгованість за кредитом; 13 057.87 дол.
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 10 005.67 дол. США -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до умов кредитного
договору; 31.28 дол. США - штраф (фіксована
частина); 2 028.45 дол. США - штраф
(процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_3 17.04.2007 р. уклали
договір застави рухомого майна №
14.11487/2. Згідно з договором застави
ОСОБА_3 надав в заставу автомобіль
Мерседес Бенц, модель: 312D, рік випуску:
1999, тип ТЗ: мікроавтобус пасажирський,
№ кузова/шасі: НОМЕР_4 реєстраційний
номер: НОМЕР_1, що належав на праві
власності ОСОБА_3

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Договором застави передбачено, що у
випадку порушення
Заставодавцем/Позичальником
зобов'язань за кредитним договором, або
за договором застави, Заставодавець
зобов'язаний передати предмет застави
Заставодержателю в заклад.

В порушення вищезазначених вимог
закону та умов договору, ОСОБА_3
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, предмет застави в заклад банку
не передав.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано (ч 1 ст..
20 ЗУ «Про заставу»). Звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачено законом, або
договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про
заставу»).

Згідно з договором застави, звернення
стягнення та реалізація предмету
застави здійснюється відповідно до
чинного законодавства та цього
договору, у тому числі шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю з правом укладання
Заставодержателем договору
купівлі-продажу Предмету заставі від
імені Заставодавця.

Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «Приват
Банк» заявлено позов саме з підстав,
вказаних у попередньому абзаці, цілком
очевидно, що виконання рішення суду
стосовно звернення стягнення на
предмет застави шляхом надання права
безпосереднього продажу конкретному
покупцю - неможливо без фактичного
знаходження предмету застави у
володінні ПАТ КБ «Приват Банк».

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України, одним із способів захисту
судом цивільних прав та інтересів є
примусове виконання зобов'язання в
натурі. Примусове виконання
зобов'язання в натурі, - це спосіб
захисту, який випливає з загального
принципу повного і належного виконання
зобов'язання та полягає в зобов'язанні
здійснити дію, або утриматися від її
здійснення, незалежно від застосування
до боржника інших заходів впливу.

В ході здійснення моніторингу даного
кредиту було встановлено, що 28.11.2009 року
в порушенні умов ст.. 17.7 договору
застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17
Закону України «Про заставу» без згоди
Банку ОСОБА_3 реалізував заставний
автомобіль ОСОБА_4, який було
зареєстровано за новим реєстраційним
номером НОМЕР_5.

23.10.2012 року ОСОБА_4 автомобіль Мерседес
Бенц, модель: 312D, рік випуску: 1999, тип ТЗ:
мікроавтобус пасажирський, №
кузова/шасі: НОМЕР_4 було знято з
реєстрації та реалізовано ОСОБА_2, який
було зареєстровано за новим
реєстраційний номером НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
заставу» застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи.

Крім того, згідно зі ст. 9 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрації обтяжень» зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження.

ПАТ КБ «Приват Банк» згоду на
відчуження рухомого майна ОСОБА_3 без
збереження обтяження не надавав;
відчуження належного ОСОБА_3
автомобіля не здійснювалось в ході
проведення господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з купівлі-продажу, а тому зареєстроване
обтяження зберегло силу для нового
власника - ОСОБА_2

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» ПА КБ «Приват
Банк» 05.07.2007 року зареєстрував в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відомості про предмет застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрації обтяжень», якщо протягом 30
днів з моменту реєстрації в Державному
.реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечено обтяженням, залишається
невиконаним і в разі, якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача
(заклад). Аналогічна умова міститься в
договорі застави.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет застави в рішенні
суду зазначаються спосіб реалізації
предмета застави ... із застосуванням
однієї із процедур, передбачених ст. 26
цього Закону, яка передбачає і продаж
предмета застави шляхом укладення
договору купівлі-продажу з іншою
особою -покупцем.

Просить вилучити у ОСОБА_2 та передати в
заклад ПАТ КБ «Приват Банк» предмет
застави - автомобіль Мерседес Бенц,
модель: 312D, рік випуску: 1999, тип ТЗ:
мікроавтобус пасажирський, №
кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний
номер: НОМЕР_2,. що належить на праві
власності ОСОБА_2; комплект ключів та
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) - автомобіля, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 14.11487 від 06.04.2007 року в сумі
42628.72 дол. США, що за курсом 7.99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 28.03.2013 року
складає 340 731.33 грн.; звернути стягнення
на предмет застави: автомобіль
Мерседес Бенц, модель: 312D, рік випуску:
1999, тип ТЗ: мікроавтобус пасажирський,
№ кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_2, шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив (а.с.119).

Відповідач - ОСОБА_2 звернувся до суду з
заявою, в якій просить розглядати
справу за його відсутності, в своїх
письмових запереченнях зазначив, що
відповідно до укладеного договору від
06.04.2007 року № 14.11487 ОСОБА_3 17.04.2007 року
нібито отримав кредит у розмірі 16 000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 17% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 04.04.2011 р..

17.04.2007 р., в забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором №
14.11487 між позивачем та ОСОБА_3, укладено
договір застави рухомого майна №
14.11487/2, предметом якого є автомобіль
МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312D 1999 року випуску, тип
ТЗ: мікроавтобус пасажирський, №
кузова/шасі НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

На підтвердження наведеного позивач
надав: копію Анкети-заяви на видачу
кредиту ОСОБА_3; копію кредитної угоду
№ 14.11487 від 06.04.2007 року, відповідно до
якої предметом цієї угоди є загальні
умови і порядок надання кредиту.
Надання коштів здійснюється окремими
частинами - траншами кредиту, сукупна
величина сальдо яких не повинна
перевищувати 16 000 доларів США. (п. 1.1 та 1.2
Договору); копію договору про видачу
траншу № 14.11487/1 від 06.04.2007 року,
відповідно до якого Банк
зобов'язується надати позичальнику
кошти в частині загального ліміту,
встановленого п. 1.2 кредитної угоди №
14.11487 (16 000 доларів США). Відповідно до п.
2.1.2 цього договору транш кредиту
надається шляхом видачі коштів через
касу Банку; копію графіку погашення
кредиту, відсотків і винагороди
(Додаток 1 та Додаток 2); копію договору
застави автотранспорту № 14.11487/2 від
17.04.2007 року.

З наведеного видно, що наданні
документи свідчать лише про наявність
зобов'язання Банку надати кошти
позичальнику в сумі 16 000 дол. США, але
докази фактичного надання (отримання
позичальником) кредитних коштів
(розрахункові документи, як то касові
квитанції, видаткові ордери)
позичальнику в матеріалах цивільної
справи відсутні.

Згідно ч.1 ст. 1087 ЦК України розрахунки
за участю фізичних осіб, не пов'язані
із здійсненням ними підприємницької
діяльності, можуть провадитися у
готівковій або в безготівковій формі
за допомогою розрахункових
документів у електронному або
паперовому вигляді.

Відповідно до п. 8 Інструкції про касові
операції в банках України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України 14.08.2003 N 337,
чинної на 2007 рік, під час здійснення
касових операцій банки мають
забезпечувати документальне
оформлення руху готівки національної
та іноземної валюти в операційній касі.

Згідно ч. 2 ст. ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином в матеріалах цивільної
справи відсутні докази того, що позивач
дійсно виконав зобов'язання за
вищевказаними правочинами, надавши
кошти, та має право вимоги до
позичальника, а ОСОБА_3, відповідно, має
дійсні (реальні) зобов'язання з сплати
коштів за кредитної угоду № 14.11487 та
договором про видачу траншу №
14.11487/1перед позивачем
(заставодержателем) та не виконує їх
належним чином.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
заставу» заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога. Застава має
похідний характер від забезпеченого
нею зобов'язання.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Отже, в матеріалах справи відсутні
докази того що ОСОБА_3 взагалі має
зобов'язання перед позивачем по сплаті
коштів за вищевказаною кредитною
угодою, а відповідно і що позивач набув
право звернення стягнення на предмет
застави.

Крім того, як зазначено в позовній
заяві, у зв'язку з нібито порушенням
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_3 станом на 28.03.2013 р. на думку
позивача має заборгованість перед
Банком у сумі 42 628,72 доларів США, яка
складається з наступного: 17 505,45 доларів
США - заборгованість за кредитом (тілом
кредиту); 13 057,87 доларів США -
заборгованість по процентам; 10 005,67
доларів США - пеня; 31,28 доларів США -
штраф; 2028,45 доларів США - штраф
(процентна складова).

На підтвердження зазначених в позові
обставин позивачем надано розрахунок
заборгованості за договором № 14.11487.

Але, згідно з викладеним у позові та
наданими копіями документів: кредитної
угоди № 14.11487 від 06.04.2007 р., та договору
про видачу траншу № 14.11487/1 від 06.04.2007 р.
ОСОБА_3 мав отримати від позивача
кредитні кошти всього у сумі 16 000
доларів США, а не 17505,45 доларів США
(встановлено максимальний ліміт саме в
сумі 16 000 доларів США), яка перевищує сам
розмір цього тіла нібито виданого
кредиту.

До того ж відповідно до розрахунку
заборгованості за договором № 14.11487,
наданого позивачем, станом на 06.04.2007
року вже нібито існує заборгованість
ОСОБА_3 у сумі 16 000 доларів США (колонка
«ДАТА» та «САЛЬДО ПОТОЧНЕ».

Але в своїй позовній заяві сам позивач
зазначає, що ОСОБА_3 нібито отримав
кошти лише 17.04.2007 року.

Станом же на 17.04.2007 р.(день отримання
ОСОБА_3 кредиту), як відображено в тому ж
таки розрахунку, за версією позивача,
заборгованість ОСОБА_3 вже склала 27 000
доларів США (колонка «ДАТА» та «САЛЬДО
ПОТОЧНЕ».

Але за твердженням самого позивача
ОСОБА_3 нібито отримав всього коштів у
сумі 16 000 доларів США.

Вказане ще раз переконливо свідчить, що
заборгованості у сумі 42 628,72 доларів США
ОСОБА_3 перед позивачем фактично не
існує і існувати не може, доказів
фактичного отримання коштів ОСОБА_3 від
позивача ні в сумі 16 000 доларів США, ні 17
505,45 доларів США, ні будь-якій іншій сумі
позивачем не надано.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В своїй позовній заяві позивач
зазначає, що в ході моніторингу
вищевказаного кредитного договору
нібито встановлено, що 28.11.2009 р., в
порушення умов ст. 17.7 договору застави,
ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України
«Про заставу», без згоди Банку, ОСОБА_3
реалізував заставлений автомобіль
ОСОБА_4, який було зареєстровано за
новим реєстраційним номером НОМЕР_5.

23.10.2012 року, ОСОБА_4 зняв з реєстрації
вказаний автомобіль та реалізував йому
- ОСОБА_2. Автомобіль було зареєстровано
за новим реєстраційним номером НОМЕР_2.

ОСОБА_2 дійсно є власником автомобілю
МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312D 1999 року випуску, тип ТЗ
мікроавтобус пасажирський, №
кузова/шасі НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Але, жодних доказів, (як то договір
купівлі - продажу, довідка-рахунок та
інше) того, що саме ОСОБА_3,(а не позивач
(БАНК) після отримання предмету застави
в позасудовому порядку, як то
передбачає договір застави, шляхом
складання акту прийому-передачі
автомобіля, за довіреністю ОСОБА_3, чи
після проведення стягнення предмету
застави за виконавчим написом
нотаріуса) дійсно реалізував
заставлений автомобіль МЕРСЕДЕС-БЕНЦ
312D 1999 року випуску, тип ТЗ мікроавтобус
пасажирський, № кузова/шасі НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4, як і
того, що, саме вказаний автомобіль було
зареєстровано за новим реєстраційним
номером НОМЕР_5 позивач не надав.

Сама відсутність будь-яких документів
щодо проведення відчуження
заставленого майна ОСОБА_3 свідчить про
відсутність у справі доказів і тієї
обставини, що відчуження (якщо воно
мало місце) проведено без відповідної
згоди Банку (позивача) та зберегло свою
силу у відповідності до чинного
законодавства.

Обґрунтовуючи дійсність застави за
договором застави рухомого майна №
14.11487/2, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» для нього, як власника
транспортного засобу МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312D
1999 року випуску, тип ТЗ мікроавтобус
пасажирський, № кузова/шасі НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, позивач
посилається на вимоги ст. 27 Закону
України «Про заставу» та ст. 9 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
вказуючи на те, що, що згоду на
відчуження майна без збереження
обтяження Клієнту Банк не надавав,
відчуження належного клієнту
автомобіля не здійснювалось в ході
проведення господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з купівлі-продажу.

Дійсно, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» якщо інше не
встановлено законом, зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження, але за винятком
таких випадків: обтяжувач надав
згоду на відчуження рухомого майна
боржником без збереження обтяження;
відчуження належного боржнику на праві
власності рухомого майна
здійснюється в ході проведення
господарської діяльності, предметом
якої є систематичні операції з
купівлі-продажу або інші способи
відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно ст. 263 Господарського
Кодексу України
господарсько-торговельною є
діяльність, що здійснюється
суб'єктами господарювання у сфері
товарного обігу, спрямована на
реалізацію продукції
виробничо-технічного призначення і
виробів народного споживання, а також
допоміжна діяльність, яка забезпечує
їх реалізацію шляхом надання
відповідних послуг.

Як видно з довідки-рахунку серії ДПІ №
358383 реалізацію (продаж) автомобілю
мікроавтобус пасажирський
МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312D двигун № НОМЕР_3 №
кузова НОМЕР_4, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_6 йому проведено ФОП
ОСОБА_9 Ніяких угод безпосередньо з
ОСОБА_4 або ОСОБА_3 він не укладав.

Відповідно до інформації, викладеної у
Витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 05.12.2013 р. № 17716317
одним з видів господарської
діяльності, які здійснює суб'єкт
господарювання ФОП ОСОБА_9 є торгівля
автомобілями та легковим
автотранспортом (КВЕД 45.11).

Підприємство ФОП ОСОБА_9 взято на облік
(зареєстровано в установленому
порядку) ДАЇ УМВС України 30.04.2011 р.,
реєстраційний № 6144 (зворотна сторона
довідки-рахунку), у відповідності з п. 1.2
Правил роздрібної торгівлі
транспортними засобами і номерними
агрегатами, затвердженими Наказом № 228
від 31.07.2002 року Міністерства економіки
та з питань європейської інтеграції
України та зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 20 серпня
2002 р. за N 681/6969.

Вказані правила, відповідно до п. 1.1
регламентують основні вимоги щодо
організації роздрібної торгівлі
автомобілями, як новими, що не були в
експлуатації та не були зареєстровані
в органах ДАІ, так і такими, які були в
експлуатації (комісійна торгівля), а
також скупленими транспортними
засобами і номерними агрегатами.

Правила містять в тому числі положення
про комісійну торгівлю транспортними
засобами і номерними
агрегатами.

Відповідно до 3.1. Комісійна торгівля
транспортними засобами і номерними
агрегатами здійснюється на підставі
договору комісії між суб'єктом
господарювання, який приймає товар на
комісію (далі - комісіонер), і
громадянином, підприємством
(організацією, установою), які здають
товар на комісію (далі - комітент). За
договором комісії комітент доручає
продаж товару комісіонеру за
визначену винагороду. Згідно п. 1.6. , 1.9,
1.10 Правил, суб'єкт господарювання для
продажу транспортних засобів повинен
мати довідки-рахунки. Довідка-рахунок
заповнюється друкарським способом
або кульковою ручкою від руки одним
почерком. У відповідній графі
проставляється назва суб'єкта
господарювання та дата реалізації
транспортних засобів.
Довідка-рахунок підписується
керівником (заступником керівника),
головним бухгалтером, касиром і
скріплюється круглою печаткою.
Забороняється ставити печатку на
незаповнені бланки. На один
транспортний засіб або агрегат (навіть
якщо він без номера заводу-виробника)
видається тільки одна довідка-рахунок.

Розрахунки при цьому провадяться між
покупцем, та суб'єктом господарювання,
про що свідчить положення п. 1.14 Правил.

В зв'язку з викладеним вважає що
спірний автомобіль йому відчужено в
ході проведення господарської
діяльності, предметом якої є
систематичні операції з
купівлі-продажу, а, відповідно,
обтяження не зберегло свою силу для
нього, як нового власника (п. 2 ч. 3 ст. 9
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»)
навіть за умови дійсності (реального
існування) зобов'язання, забезпеченого
заставою, встановлення ідентичності
між транспортним засобом, що є
предметом застави і тим, що перебуває у
його власності.

Крім того, відповідно до витягу з
реєстру обтяжень № 39921669 від 14.02.2013 р.
зареєстровано обтяження за такими
параметрами: транспортний засіб
МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312D номер об'єкта НОМЕР_4;
номер державної реєстрації НОМЕР_1
боржник ОСОБА_3

Він же придбав автомобіль з номером
державної реєстрації НОМЕР_5 ( а не
НОМЕР_1), власником якого був ОСОБА_4, а
не ОСОБА_3

Обтяження ж автомобілю з державним
реєстраційним номером НОМЕР_5, який
перебував у власності ОСОБА_4 (боржник)
взагалі не зареєстровано в реєстрі
обтяжень.

Існуючий в реєстрі опис предмета
обтяження не дозволяє однозначно
ідентифікувати предмет обтяження як
автомобіль, який придбано ним.

Отже він є добросовісним набувачем
майна та набув права власності на нього
без обтяження на підставі ст. 10 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Способи захисту цивільних прав та
інтересів судом передбачено ст. 16 ЦК
України.

Крім того, згідно ч.2 ст.25 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», у разі
задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
обтяжувачу з вартості предмета
забезпечувального обтяження; опис
рухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
обтяжувача; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
забезпечувального обтяження або
передачі його в управління на період
до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване
обтяження, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
забезпечувального обтяження;
початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням
суду, реалізація предмета
забезпечувального обтяження
проводиться шляхом його продажу на
публічних торгах у порядку,
встановленому законом.

Положеннями ч.1 ст. ст. 26, 30 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
передбачено, що обтяжувач має право на
власний розсуд обрати один і з таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, в тому
числі продаж обтяжувачем (тобто від
власного імені) предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах. В своїй же позовній заяві
позивач просить в тому числі: вилучити
у нього предмет застави (спірний
автомобіль), комплект ключів та
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу; звернути
стягнення на предмет застави шляхом
продажу ПАТ Комерційний Банк
«Приватбанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, зі зняттям вказаного
автомобілю з обліку в органах ДАЇ, а
також наданням ПАТ КБ «Приватбанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу.

Проте, вилучення предмету застави,
комплекту ключів та свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу, сам
спосіб реалізації предмета застави,
який просить застосувати позивач, а
саме шляхом надання ПАТ КБ
«ПриватБанк» прав продажу
транспортного засобу з укладанням від
імені власника з будь-якою іншою
особою договору купівлі-продажу
будь-яким способом зі зняттям
автомобіля з обліку в органах ДАІ, а
також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу, не відповідає
вимогам закону і положенням укладеного
договору застави, та фактично
зводиться до видачі доручення від
імені позичальника на реалізацію
майна, що не входить до повноважень
суду. .

Треті особи : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, в судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в позові слід відмовити з
наступних підстав.

06.04.2007 року між позивачем та ОСОБА_3
укладено кредитну угоду № 14.11487,
відповідно до якої предметом угоди є
загальні умови і порядок надання
кредиту. Надання коштів здійснюється
окремими частинами - траншами кредиту,
сукупна величина сальдо яких не
повинна перевищувати 16 000 доларів США.
(п. 1.1 та 1.2 Договору) та договір про
видачу траншу № 14.11487/1 від 06.04.2007 року з
додатком - графіком погашення кредиту,
відсотків і винагороди.(а.с. 17-23).

Відповідно до вказаного договору Банк
зобов'язався надати позичальнику кошти
в частині загального ліміту,
встановленого п. 1.2 кредитної угоди №
14.11487 (16 000 доларів США).

Відповідно до п. 2.1.2 цього договору
транш кредиту надається шляхом видачі
коштів через касу Банку.

17.04.2007 р., в забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором №
14.11487 між позивачем та ОСОБА_3, укладено
договір застави рухомого майна №
14.11487/2, предметом якого є автомобіль
МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312D 1999 року випуску, тип
ТЗ: мікроавтобус пасажирський, №
кузова/шасі НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_1.(а.с.24-25).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
заставу» заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога. Застава має
похідний характер від забезпеченого
нею зобов'язання.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право
у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» якщо інше не
встановлено законом, зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження, але за винятком
таких випадків: обтяжувач надав
згоду на відчуження рухомого майна
боржником без збереження обтяження;
відчуження належного боржнику на праві
власності рухомого майна
здійснюється в ході проведення
господарської діяльності, предметом
якої є систематичні операції з
купівлі-продажу або інші способи
відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно ст. 263 Господарського
Кодексу України
господарсько-торговельною є
діяльність, що здійснюється
суб'єктами господарювання у сфері
товарного обігу, спрямована на
реалізацію продукції
виробничо-технічного призначення і
виробів народного споживання, а також
допоміжна діяльність, яка забезпечує
їх реалізацію шляхом надання
відповідних послуг.

Як видно з довідки-рахунку серії ДПІ №
358383 реалізацію (продаж) автомобілю
мікроавтобус пасажирський
МЕРСЕДЕС-БЕНЗ 312 D двигун № НОМЕР_3 №
кузова НОМЕР_4, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_6 йому проведено ФОП
ОСОБА_9 Ніяких угод безпосередньо з
ОСОБА_4 або ОСОБА_3 він не укладав.(а.с.127)

Відповідно до інформації, викладеної у
Витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 05.12.2013 р. № 17716317
одним з видів господарської
діяльності, які здійснює суб'єкт
господарювання ФОП ОСОБА_9 є торгівля
автомобілями та легковим
автотранспортом (КВЕД 45.11).(а.с.126).

Підприємство ФОП ОСОБА_9 взято на облік
(зареєстровано в установленому
порядку) ДАЇ УМВС України 30.04.2011 р.,
реєстраційний № 6144 (зворотна сторона
довідки-рахунку), у відповідності з п. 1.2
Правил роздрібної торгівлі
транспортними засобами і номерними
агрегатами, затвердженими Наказом № 228
від 31.07.2002 року Міністерства економіки
та з питань європейської інтеграції
України та зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 20 серпня
2002 р. за N 681/6969.

Як вбачається з витягу Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
відомості про предмет застави
зареєстровано обтяження за такими
параметрами: транспортний засіб
МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312D номер об'єкта НОМЕР_4;
номер державної реєстрації НОМЕР_1
боржник ОСОБА_3 (а.с.26-28).

Таким чином суд приходить до висновку,
що спірний автомобіль відчужено
ОСОБА_2 в ході проведення
господарської діяльності, предметом
якої є систематичні операції з
купівлі-продажу, а відповідно,
обтяження не зберегло свою силу для
ОСОБА_2 як нового власника згідно п. 2 ч.
3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» навіть за умови дійсності
(реального існування) зобов'язання,
забезпеченого заставою, встановлення
ідентичності між транспортним засобом,
що є предметом застави і тим, що
перебуває у власності відповідача.

??ОСОБА_2 придбав автомобіль з номером
державної реєстрації НОМЕР_5 ( а не
НОМЕР_1), власником якого був ОСОБА_4, а
не ОСОБА_3 і відповідач не зобов'язаний
з'ясовувати через Державний реєстр
обтяжень рухомого майна чи накладено
обтяження на спірний автомобіль.

Крім того відповідач без жодних
перепон зареєстрував автомобіль у ВРЕР
ДАІ № 1 ГУМВС України в
Дніпропетровській області 02.11.2012
року(а.с.128).

Згідно зі ст.. 388 ЦК України, якщо майно
за відплатним договором придбане в
особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Суду не надано доказів, що відповідач
знав або міг знати, що придбаний ним
автомобіль ФОП ОСОБА_9 не мала права
його відчужувати, а також, що спірний
автомобіль загублений власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом, а тому в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 388, 572, 590 ЦК України, ст. ст. 3, 44
Закону України «Про заставу», ст.ст. 9, 25,
26, 30 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214,
215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові Публічного Акціонерного
Товариства Комерційний Банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м. Кривого
Рогу. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: