Провадження № 4-с/344/8/14
У Х В А Л А

28 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський
суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі с/з/
Дзюбак Х.Б.,

представника скаржника Сухарника Т.І.,

розглянувши цивільну справу за скаргою
ПП «Туристична фірма «Ельдорадо»,
субєкт оскарження - відділ державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції
заінтересована особа - ОСОБА_3, про
визнання дій державного виконавця ВДВС
Івано-Франківського МУЮ
неправомірними та скасування постанов
про відкриття виконавчого провадження
від 25.10.2013 року ВП №40395545 та ВП №40395425, -

В С Т А Н О В И В:

ПП «Туристична фірма «Ельдорадо»
звернулося в суд з скаргою про
поновлення строку на подання скарги до
суду, визнати неправомірними дії
відділу ДВС Івано-Франківського
міського управління юстиції при
винесенні постанови про відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом, виданим Івано-Франківським
міським судом 21.08.2012 року, скасування
постанови від 25.10.2013р. про відкриття
виконавчого провадження.

02.12.2013 р. доповнено вимоги скарги:
визнати неправомірними дії відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції при винесенні
постанови про арешт коштів, скасування
постанови від 14.11.2013р. про арешт коштів
боржника в межах суми 2846.5 грн, та
визнати неправомірними дії відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції по не надсиланню
постанови про арешт коштів боржнику.

Скаржник скаргу обґрунтував тим, що
постановою державного виконавця від
25.10.2013р. було відкрито виконавче
провадження на виконання виконавчого
листа виданого Івано-Франківським
міським судом 21.08.2012 року, про стягнення
з ПП «Туристична фірма «Ельдорадо» на
користь ОСОБА_3 коштів в сумі 2817.5 грн., 29
грн. судового збору, однак при
відкритті провадження та подальших дій
суб'єкт оскарження не дотримався вимог
законодавства, з підстав зазначених в
скарзі.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 06.02.2014 року залучено до участі
у справі заінтересованою особою
ОСОБА_3, яка в судове засідання ОСОБА_3
не зявилася, про причину неявки суд не
повідомила..

Представник скаржника вимоги скарги
підтримав, просив їх задовольнити.

Представник суб'єкта оскарження в
судове засідання 07.03.2014 року з'явився,
скаргу вважає необґрунтовану, надав
копії матеріалів виконавчого
провадження, в подальшому в судове
засідання не прибув.

Заслухавши пояснення представника
скаржника, представника суб'єкта
оскарження, дослідивши письмові
матеріали справи, судом встановлено, що
спір між сторонами виник з приводу дій
державного виконавця при примусовому
виконанні судового рішення від 06.02.2012
року, зміненого в частині розподілу
витрат рішенням апеляційного суду від
22.05.2012 року за виконавчим листом
№0907/2-7066/2011, виданого
Івано-Франківським міським судом 21.08.2012
року.

В судовому засіданні встановлено, що
постановою головного державного
виконавця відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богаком Я.В. від
25.10.2013р. було відкрито виконавче
провадження на виконання виконавчого
листа №0907/2-7066/2011 виданого
Івано-Франківським міським судом 21.08.2012
року, про стягнення з ПП «Туристична
фірма «Ельдорадо» на користь ОСОБА_3
коштів в сумі 2817.5 грн. (ВП 40395545), 29 грн.
судового збору (ВП №40395425) (а.с.5-6, 19-20,
44-45). Надано добровільний термін
виконання - 7 днів. Стягувачем подано
заяву про примусове виконання рішення
23.10.2013 року (а.с.18).

Дану постанову скаржником отримано
08.11.2013 року (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, попередньо стягував
ОСОБА_3 зверталася до ДВС із заявою про
примусове виконання рішення 19.09.2012 р.,
однак їй було відмовлено в прийнятті до
провадження виконавчого документу,
оскільки не було зазначено
ідентифікаційний номер боржника (а.с.47).

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 31.05.2013 року було внесено
виправлення в рішення суду (а.с.53-54).

Однак скаржник вказує в скарзі на те, що
при відкритті провадження та подальших
дій суб'єкт оскарження не дотримався
вимог законодавства. Дані доводи є
частково обґрунтованими, виходячи з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України "Про виконавче провадження"
(далі Закон). Вказаний нормативний акт є
спеціальним по відношенню до інших
нормативних актів при вирішенні
питання щодо оцінки дій державного
виконавця.

На підставі ст..19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, в тому числі за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення. У заяві
про відкриття виконавчого провадження
стягувач вправі зазначити відомості,
що ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника. У заяві про
відкриття виконавчого провадження
щодо виконання рішення про майнове
стягнення стягувач має право просити
державного виконавця накласти арешт на
майно та кошти боржника та оголосити
заборону на його відчуження.

Як слідує зі ст..20 цього ж закону
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

При цьому, за вимогами ст..22 цього
ж закону виконавчі документи можуть
бути пред'явлені до виконання в такі
строки: посвідчення комісій по
трудових спорах, постанови судів у
справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; інші виконавчі
документи - протягом року, якщо інше
не передбачено законом. Строки,
зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для: виконання
судових рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо
судове рішення підлягає негайному
виконанню, - з наступного дня після
його постановлення.

Як вбачається з виконавчих
листів, виданих Івано-Франківським
міським судом 21.08.2012 року №0907/2-7066/2011
(а.с.19-20), строк пред'явлення їх до
виконання до 23.05.2013 року ( набрання
рішення суду законної сили - 22.05.2012
року).

Згідно ст..25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові. Постанова про відкриття
виконавчого провадження може бути
оскаржена сторонами у десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Отже, державний виконавець при
відкритті виконавчого провадження
25.10.2013 року (а.с.57-58) повинен був
перевірити строк пред'явлення
виконавчого документу до виконання, а
як слідує зі ст..24 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у прийнятті до
провадження виконавчого документа,
строк пред'явлення для примусового
виконання якого закінчився, про що
виносить відповідну постанову.
Стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву в десятиденний строк, якщо інше
не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи
0907/2-7066/2011, стягувач ОСОБА_3 яка
пропустила строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання з
поважних причин ( відсутність
ідентифікаційного коду боржника в
рішенні суду та внесення виправлень в
рішення хвалою суду в терміни що не
залежать від стягувача є поважною
причиною такого пропуску), має право
звернутися із заявою про поновлення
строку пред'явлення до суду, який
видав виконавчий документ.

На час розгляду скарги такого
звернення не було (а.с.79-83), а тому дії
суб'єкта оскарження є неправомірними в
частині відкриття провадження 25.10.2013 р.
про стягнення з ПП «Туристична фірма
«Ельдорадо» на користь ОСОБА_3 коштів в
сумі 2817.5 грн. (ВП 40395545), 29 грн. судового
збору (ВП №40395425), без поновлення такого
строку судом.

З врахуванням того, що боржником
добровільно не виконано рішення суду,
ДВС вчинило наступні дії передбачені
законом, при цьому скаржник вказав що
не отримував постанову від суб'єкта
оскарження про арешт коштів, а винесена
постанова є передчасною по її
прийняттю з врахуванням закінчення
терміну добровільного виконання - 7
днів..

Зі ст..57 Закону України «Про виконавче
провадження» слідує, що арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту. Копії
постанови, якою накладено арешт на
майно боржника та оголошено заборону
на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.
Копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомого майна. Постанова державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Постанова головного державного
виконавця відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богаком Я.В. від
14.11.2013р. про арешт коштів боржника в
межах суми 2846.5 грн (а.с.60-61), була
надіслана боржнику 14.11.2013 року, тому
вимоги в цій частині є безпідставними.

Однак, сама постанова головного
державного виконавця відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богаком Я.В. від
14.11.2013р. про арешт коштів боржника
підлягає виконанню оскільки суб'єктом
оскарження не дотримано вимог при її
винесенні на наступний день після
невиконання в добровільному порядку
рішення суду (отримано скаржником
08.11.2013 року, а тому такий термін сплив до
15.11.2013 року включно). Окрім того, при
скасуванні постанови про відкриття
провадження підлягає скасуванню
постанова і про арешт коштів боржника.

Оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби має відбуватися
згідно зі статтею 13 Закону України «Про
державну виконавчу службу», частиною
третьою статті 6, частиною першою
статті 12, статтею 82 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну виконавчу службу» дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені до
вищестоящої посадової особи або до
суду у порядку, встановленому законом.
Незважаючи на те, що в цій статті не
зазначено можливість оскарження
рішення державного виконавця, іншими
статтями цього Закону та інших
законодавчими актами передбачено
можливість оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця.
Так, згідно з частиною третьою статті 6
Закону України «Про виконавче
провадження» рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом, а
відповідно до частини першої статті 12
цього Закону сторони виконавчого
провадження мають право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця з питань
виконавчого провадження у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті
82 Закону України «Про виконавче
провадження» скарги на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або начальника відділу державної
виконавчої служби, державних
виконавців і посадових осіб
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України та
відділів державної виконавчої служби
(далі - ВДВС) Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласного,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, що
стосуються виконання судових рішень,
подаються до суду, який видав
виконавчий документ.

У разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу ДВС задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, відповідно до
Закону України „Про виконавче
провадження", ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ПП «Туристична фірма
«Ельдорадо», субєкт оскарження - відділ
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції заінтересована
особа - ОСОБА_3, про визнання дій
державного виконавця ВДВС
Івано-Франківського МУЮ
неправомірними та скасування постанов
про відкриття виконавчого провадження
від 25.10.2013 року ВП №40395545 та ВП №40395425 -
задовольнити частково.

Поновити ПП «Туристична фірма
«Ельдорадо» пропущений з поважних
причин строк для подання скарги до суду

Визнати неправомірними дії Головного
державного виконавця ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богака Я.В.,
стосовно відкриття виконавчого
провадження та скасувати постанови
ВДВС Івано-Франківського міського
управління юстиції від 25.10.2013 року про
відкриття виконавчих проваджент по
стягненню з Приватного підприємства
«Туристична фірма «Ельдорадо» на
користь ОСОБА_3 внесених коштів
(постанова ВП №40395545) та судового збору
(постанова ВП №40395425).

Визнати неправомірними дії Головного
державного виконавця ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богака Я.В. стосовно
арешту коштів, що містяться на всіх
рахунках ПП «Туристична фірма
«Ельдорадо» в банках та скасувати
постанову ВДВС Івано_Франківського
міського управління юстиції від 14.11.2013
року ВП №40395425 про арешт коштів
боржника в межах суми 2846,50 грн.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Довідка: повний текст ухвали
виготовлено 01 квітня 2014 року.

Суддя
Польська
М.В.