РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.,

суддів: Собослой Г.Г.,
Куцина М.М.,

при секретарі: Чейпеш С.І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Берегівського районного суду
Закарпатської області від 10 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, яка
продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_3, про стягннення
з ОСОБА_1 на її користь: аліменти на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у
розмірі 500,00 грн. щомісячно до
закінчення навчання чи до досягнення
ним двадцятитрьохрічного віку; 1 450 грн.
додаткових витрат по оплаті навчання
ОСОБА_3 та ? частину витрат по оплаті
витрат за навчання їх сина ОСОБА_3, які
будуть проведені за період навчання з
часу внесення рішення по справі і до
закінчення навчання останнім чи до
досягнення ним двадцятитрьохрічного
віку.

Рішенням Берегівського районного суду
Закарпатської області від 10 січня 2014
року позов ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, яка
продовжує навчання, - задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в
твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн.
щомісячно, починаючи з дня набрання
рішення законної силі до закінчення
навчання останнім чи до досягнення ним
двадцятитрьохрічного віку. Стягнення
коштів припинити у разі припинення
навчання. Стягнуто з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, 1 450 грн. додаткових витрат
по оплаті навчання ОСОБА_3. В задоволені
інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції, просить
його скасувати, як необґрунтоване та
таке що ухвалене з порушеннями норм
матеріального й процесуального права і
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про дату та час слухання
справи повідомлялися належним чином,
що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується апеляційна скарга,
об'єктивно оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Право на утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.20 постанови від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК
України право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів мають
самі дочка, син, які продовжують
навчатися, а також той із батьків, з
яким вони проживають.

З огляду на наведене твердження
апелянта про незаконність звернення
позивачки з позовом про стягнення
аліментів, є безпідставним.

Відповідно до ст.200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
згідно довідки Національного
університету харчових технологій №
98-0678 від 16 вересня 2013 року ОСОБА_3 є
студентом 3 курсу денної форми навчання
факультету хлібопекарських і
кондитерських виробництв
Національного університету харчових
технологій ІV рівня акредитації за
рахунок коштів держбюджету. Термін
навчання з 01 вересня 2011 року по 30
червня 2015 року (а.с.5).

З квитанції Печерської філії
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» в м.
Києві №7766.63.1 від 29.08.2013 року вбачається,
що ОСОБА_3 сплатив за гуртожиток суму в
розмірі 2 900 грн.(а.с.6).

Згідно довідки про середню заробітну
плату ОСОБА_1, який працює на посаді
робітника з догляду за тваринами у ПАТ
«Продовольча компанія «Поділля»,
заробітна плата відповідача за
червень-листопад 2013 року складає 10 362,12
грн. (а.с.26).

Позивач зазначає, що підставою для
звернення до суду стало несистематичне
надання відповідачем матеріальної
допомоги на утримання повнолітнього
сина, в той час як її щомісячні витрати
на утримання сина є постійними та
значними.

Відповідно до ст. 184 СК України
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Як встановлено, відповідач має
стабільний дохід, отримує сталий
заробіток, інших дітей чи осіб на
утриманні не має, що підтверджується
матеріалами справи, а тому наведені
обставини свідчать про те, що в зв'язку
з продовженням навчання, ОСОБА_3
потребує матеріальної допомоги, а
відповідач має можливість надавати
таку допомогу.

На підставі викладеного аліменти
підлягають стягненню з відповідача в
частці заробітку (доходу) батька, а тому
рішення в цій частині підлягає зміні.

Доводи апелянта щодо відсутності
правових підстав для стягнення
додаткових витрат не узгоджуються зі
ст. 185 СК України.

Так, згідно ст. 185 СК України,
батьки зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися
наперед або покриватися після їх
фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

З урахуванням усіх зазначених
обставини справи, зокрема можливості
надання матеріальної допомоги на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання обома батьками,
розміру заробітної плати батьків,
знаходження у них на утриманні інших
осіб, суд при визначенні розміру
аліментів дійшов висновку про
необхідність стягнення з відповідача
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання в розмірі
1/4 частки від заробітку (доходу)
відповідача, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно до
закінчення навчання останнім чи до
досягнення ним двадцятитрьохрічного
віку та стягнення половини витраченої
позивачкою суми на оплату гуртожитку
сина сторін в розмірі 1 450 грн.

Посилання апелянта на порушення норм
процесуального права, щодо
неповідомлення про час та місце
розгляду справи спростовані наявними у
справі повідомленням про вручення
поштового відправлення (а.с.22,23),
запереченням відповідача (а.с.24-25)

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для зміни рішення є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, за
виключенням вирішення спору в частині
стягнення аліментів, правильно
встановив обставини справи, що виникли
між сторонами, дав їм вірну правову
оцінку і ухваливправильне по суті і
справедливе рішення, а тому воно
підлягає зміні в частині стягнення
аліментів.

Керуючись ст. 183-185, ч.1 ст.199, ст.200
Сімейного кодексу України та ст.ст.209,
218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовільнити частково.

Рішення Берегівського районного суду
Закарпатської області від 10 січня 2014
року змінити в частині стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_3 в
твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн.,
виклавши рішення в цій частині в новій
реакції.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти
на утримання повнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує
навчання в розмірі 1/4 частки від
заробітку (доходу), але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно до
закінчення навчання останнім чи до
досягнення ним двадцятитрьохрічного
віку.

В іншій частині рішення Берегівського
районного суду Закарпатської області
від 10 січня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді