Справа № 758/1934/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарях - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 липня 1969
року між ним та відповідачкою був
укладений шлюб. Від шлюбу сторони
неповнолітніх дітей не мають.

Посилаючись на те, що подружнє життя у
них не склалося, що шлюбні відносини
між ними фактично припинилися з осені
2013 року, подальше спільне проживання та
примирення між ними є неможливими,
просив розірвати шлюб.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов визнав у повному
обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом установлено, що 19 липня 1969 року
між сторонами було укладено шлюб, про
що свідчить свідоцтво про шлюб від 19
липня 1969 року актовий запис № 2845 (а.с. 8).

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей
не мають.

Шлюбні відносини між сторонами
фактично припинилися, спільне
господарство вони не ведуть з осені 2013
року.

Примирення сторін є неможливим.

Встановивши, що між сторонами втрачено
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення подружжя, подальше спільне
життя та збереження шлюбу між ними
неможливо і суперечить інтересам
подружжя, суд дійшов висновку про те, що
збереження сім'ї є неможливим, шлюб між
сторонами існує формально і може бути
розірваним.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,
ст. ст. 3,4, 10, 11, 15, 57, 60, 174 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зазначеною у
свідоцтві про одруження як ОСОБА_2
зареєстрований 19 липня 1969 року Палацом
шлюбів м. Донецька, актовий запис № 2845
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2
залишити без змін «ОСОБА_2».

Рішення суду після набрання ним
законної сили направити до Відділу
реєстрації актів цивільного стану
Подільського районного управління
юстиції м. Києва для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб, відповідно до вимог ст.
115 СК України.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
міста Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя М. О. Шаховніна