Єдиний унікальний номер 268/1582/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2008/2014
Головуючий в 1 інстанції: Єжов В.А.
Доповідач: Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Кіровського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 23
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_4, про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 23
грудня 2013 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3,
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлених за
рішенням суду, за період з 01 лютого 2013
року по 30 вересня 2013 року в сумі 6867,60
грн. та стягнуто на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2
та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.

Позивачка ОСОБА_3 в своїй апеляційній
скарзі зазначає, що суд першої
інстанції дійшов неправильного
висновку, про необхідність зменшення
розміру аліментів з урахуванням
періоду в якому була відсутня вина
відповідача у виникненні
заборгованості по аліментам. Просила
рішення суду скасувати за задовольнити
її вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в своїй апеляційній
скарзі зазначає, що до лютого 2013 року
працював у ПАТ Макіївкокс», аліменти
сплачував щомісяця, шляхом утримання
із заробітної плати, від сплати
аліментів ніколи не ухилявся, а тому
суд, вирішуючи справу невірно
встановив наявність у нього провини у
виникненні заборгованості та
нарахуванні пені за несвоєчасну її
сплату. Просив рішення суду першої
інстанції скасувати та у задоволенні
позову відмовити.

Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_1 до
судового засідання не з'явилися, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Апелянт ОСОБА_5 надала до суду заяву з
проханням розглянути справу без її
участі.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
відповідача підтримала, та
заперечувала проти задоволення
доводів апеляційної скарги позивачки.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
докази, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
ОСОБА_3, та ОСОБА_1, з 11 березня 1994 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано за рішенням Кіровського
районного суду м. Макіївки від 05 травня
2011 року. Від шлюбу подружжя має дітей:
дочку ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9.

З наданих представником позивача
документів вбачається, що ОСОБА_3 та її
діти: ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зареєстровані у
відділенні реєстрації населення мерії
м. Паулло Італія та проживають за
адресою: АДРЕСА_1. Діти знаходяться на
утриманні матері і мають дозвіл на
проживання в Італії. На теперішній час
вони навчаються в науково-технічному
ліцеї «Політехнікум-технічна сфера ім.
Галілео-Галілея». ОСОБА_8 зараз є вже
повнолітньою.

ОСОБА_3 має дохід від ремісничої
підприємницької діяльності швачки.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 06 березня 2012 року, яким
частково змінено рішення Кіровського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 08 грудня 2011 року в частині
стягнення аліментів на користь ОСОБА_3
за минулий час з 28.09.2009р. до 10.03.2011р.,
ухвалене в цій частині нове: про
стягнення аліментів в розмірі 2/7
частини заробітку (доходу) ОСОБА_1, але
не менш ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання неповнолітніх дітей:
дочки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9, щомісячно,
починаючи з 10 березня 2011 року до
досягнення дітьми повноліття. Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти в
розмірі 1/5 частини його заробітку
(доходу), але не менш, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_13,
щомісячно, починаючи з 13 вересня 2011
року до досягнення дитиною повноліття.

Судові рішення набрали законної сили
та виконавчі листи по ним надіслані на
примусове виконання до органу
державної виконавчої служби. З довідки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Новатор» м. Джанкой
Автономної Республіки Крим № 1796 від
02.08.2013 видно, що ОСОБА_1 з 01 квітня 2013
року працює на посаді
інженера-енергетика. Його
середньомісячний заробіток в ТОВ
«Новатор» за квітень - вересень 2013 року
становить 1479,26 грн.

Згідно довідки Джанкойського МУЮ АРК
№10194/15 від 05.12.2013 року з ОСОБА_1
здійснено нарахування та виплату сум
аліментів за виконавчим листом №2-449/11
від 14 квітня 2012 року відповідно:
квітень: 0,00 грн. - 726,00 грн.; травень: 642,10
грн. - 83,90 грн.; червень:359,18 грн. - 366,82 грн.;
липень: 377,84 грн. - 348,16 грн.; серпень: 377.84
грн. - 348,16 грн.; вересень: 366,44 грн. - 359,56
грн. Заборгованість по аліментам
становить 21650.83 грн.

Разом з тим встановлено, що до лютого 2013
року ОСОБА_1 працював начальником
дільниці мереж та підстанцій
електричного цеху ПАТ «Макіївкокс», де
його середньомісячна заробітна плата
становила 6800 грн. На день відкриття
виконавчого провадження
заборгованість аліментам становила 24
023,52 грн. З травня 2012 року по лютий 2013
року відповідачем місячно
сплачувалися аліменти та
заборгованість за аліментами. На
момент звільнення заборгованість за
аліментами зменшилася до 17 541,09 грн.
(довідка-розрахунок Кіровського ВДВС
Макіївського РУЮ №16935/2 від 06.06.2013 p.).

Після звільнення з ПАТ «Макіївкокс», з
лютого 2013 року по квітень 2013 року
відповідач не працював. До центру
зайнятості з приводу працевлаштування
не звертався.

Приписами статті 196 СК України
встановлено, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

У пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № З «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

За змістом статті 196 СК України, пеня за
прострочення сплати аліментів починає
нараховуватись з наступного місяця за
місяцем, у якому виникла
заборгованість, та нараховується не на
всю суму заборгованості, а лише на суму
несплачених аліментів за той місяць, в
якому не проводилось стягнення
аліментів. При цьому сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередній місяць не додається до суми
боргу за наступний місяць, а неустойка
нараховується із суми несплачених
аліментів за кожен місяць.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_1 з
моменту звільнення з ПАТ «Макіївкокс» -
з лютого 2013 року по вересень 2013 року не
в повному обсязі виконував судове
рішення про утримання дітей, сплачуючи
їм аліменти у розмірі менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку і тому, суд
обґрунтовано стягнув пеню з 01 лютого 2013
року по 30 вересня 2013 року в розмірі 6867,60
грн.

Разом з тим, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до висновку, що не
вбачається вини у діях відповідача у
період з 10 березня 2011 року по 31 січня 2013
року, оскільки в цей період у судах
розглядався спір про розмір аліментів,
а після набуття рішенням законної сили
та до моменту звільнення, відповідачем
належним чином виконувалися
зобов'язання по сплаті аліментів, а
також сплачувалася заборгованість за
аліментами, нарахованими за попередній
період.

Враховуючи викладене та юридичну
природу спірних правовідносин, під час
вирішення питання, суд повно встановив
всі обставини, якими обґрунтовувались
вимоги й заперечення сторін.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів, які
були досліджені судом першої
інстанції, проте переконливих доказів,
які б спростовували висновки суду,
апелянтом не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої
інстанції встановив права і обов`язки
сторін, що брали участь у справі,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка
діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 23
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: