Справа № 127/965/14-ц
Провадження № 2/127/1544/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.03.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді Луценко
Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача -
адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача Качеровської
А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області про
виключення з-під арешту автомобіля та
визнання права власності на
автомобіль, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_2,
Замостянського В ДВС Вінницького МУЮ
Вінницької області про виключення
з-під арешту автомобіля та визнання
права власності на автомобіль,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
08.02.2012 року позивач придбав у
відповідача ОСОБА_2 легковий
автомобіль марки «ОPEL OMEGA», 1994 року
випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, д.н.з.
НОМЕР_1, який належав останньому на
праві власності згідно свідоцтва про
реєстрацію технічного паспорта серії
НОМЕР_3, виданого Вінницьким МРЕВ 27.07.2006
року.

Про отримання коштів в сумі 4 800 дол. США
за продаж вищезазначеного автомобіля
відповідач власноручно написав
позивачу розписку, яка датована 08.02.2012
року.

Проте, з певних об'єктивних обставин,
вказана угода між сторонами була
оформлена не у вигляді договору
купівлі-продажу автомобіля, а шляхом
видачі відповідачем ОСОБА_2 на ім'я
позивача генеральної довіреності,
посвідченої 08.02.2012 року нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрованої в
реєстрі за №1044.

Придбаним автомобілем позивач володів,
користувався і розпоряджався на
власний розсуд протягом більше одного
року, однак за браком часу не
переоформив у органах МРЕВ ДАІ УМВС
України. За даний час позивач здійснив
поточний ремонт транспортного засобу,
забезпечував його безпечну
експлуатацію. Таким чином, спірний
транспортний засіб фактично належить
позивачу, хоча продовжує залишатись
зареєстрованим на прізвище
відповідача. При цьому, відповідач
ОСОБА_2 не повідомляв позивача про свої
боргові зобов'язання і про можливість
накладення обмежувальних забезпечень
на автомобіль.

Однак, в кінці вересня 2013 року позивач
вирішив продати належний йому
автомобіль, для чого звернувся у органи
МРЕВ ДАІ УМВС України у Львівській
області, від працівників якого
дізнався, що на даний автомобіль згідно
постанови державного виконавця
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Віницького МУЮ
накладено арешт та оголошено заборону
на його відчуження. Підставою для
винесення вказаної постанови стали
боргові зобов'язання відповідача.

Позивач вважає, що він набув право
власності на автомобіль марки «ОPEL OMEGA»,
1994 року випуску, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, так як останній
фактично знаходиться у його володінні
з 08.02.2012 року. Однак, накладений арешт
порушує його права як власника
автомобіля, так як останній
позбавлений можливості розпоряджатись
в повній мірі своїм майном, що і стало
причиною звернення до суду з даним
позовом.

Позивач ОСОБА_4 до судового засідання
не з'явився, однак від останнього
надійшла письмова заява про розгляд
справи у його відсутність, позовні
вимоги підтримує повністю та просить
суд їх задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявляти клопотання про розгляд
справи у її відсутність.

В судовому засіданні представник
позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав повністю та просив
суд їх задовольнити з підстав
зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2, представник
відповідача Замостянського В ДВС
Вінницького МУЮ за довіреністю
Качеровська А.О. позовні вимоги визнали
та не заперечували проти задоволення
останніх.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно
та повно з'ясувавши обставини справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, давши їм
оцінку у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні об'єктивно
встановлено, що 08.02.2012 року позивач
придбав у відповідача ОСОБА_2 легковий
автомобіль марки «ОPEL OMEGA», 1994 року
випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, д.н.з.
НОМЕР_1, який належав останньому на
праві власності згідно свідоцтва про
реєстрацію технічного паспорта серії
НОМЕР_3, виданого Вінницьким МРЕВ 27.07.2006
року, за 4 800 дол. США, що підтверджується
відповідною розпискою відповідача
ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом (ч.1 ст.639 ЦК
України).

Таким чином, під час укладення договору
купівлі-продажу автомобіля 08.02.2012 року
між сторонами було досягнуто згоди
щодо усіх істотних умов договору, а
відтак договір купівлі-продажу
транспортного засобу від 08.02.2012 року є
укладеним.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачу була надана
довіреність від відповідача ОСОБА_2,
посвідчена 08.02.2012 року нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрована в
реєстрі за №1044 (а.с.5), якою позивачу
надано усі права щодо користування та
розпорядження вищевказаним
автомобілем. Однак, право власності на
вищезазначений автомобіль позивачем
не було переоформлено в органах ВРЕВ.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Таким чином, позивач набув право
власності на автомобіль марки «ОPEL OMEGA»,
1994 року випуску, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, який з 08.02.2012 року
фактично знаходиться у його володінні.

Однак, відповідно до постанови
державного виконавця Замостянського В
ДВС Вінницького МУЮ про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 25.03.2010 року
накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_2 та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить останньому (а.с.52).
Окрім того, повідомленням ДАІ УМВС
України у Вінницькій області від 22.03.2010
року встановлено, що на автомобіль
марки «ОPEL OMEGA», 1994 року випуску, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1
накладено обмеження на проведення
реєстраційних операцій (а.с.53).

Таким чином, вищевказаний накладений
арешт на автомобіль порушує права
позивача як власника автомобіля, так як
останній позбавлений можливості
володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном, зокрема
зняти автомобіль з обліку та
зареєструвати його на себе тощо.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Частиною 1 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутись до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Тому, суд, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги про визнання права
власності на автомобіль та зняття з
нього арешту знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, а
тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 316, 328, 391, 638, 639, 655 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля марки «ОPEL
OMEGA», 1994 року випуску, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
накладений постановою державного
виконавця Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області Юрій Н.О.
від 25.03.2010 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
автомобіль марки «ОPEL OMEGA», 1994 року
випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: