АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/914/14
Головуючий 1-інст. -
Справа 2015/1646/2012
Категорія - відшкодува
21 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого судді -
суддів колегії -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційними
скаргами Генерального директора ПСП
"Горизонт" ОСОБА_4 та третьої особи, що
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору ОСОБА_4 на рішення
Золочівського районного суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року по справі за позовом Генерального
директора ПСП "Горизонт" ОСОБА_4 до
Золочівського РВ ГУ МВС України в
Харківській області, Прокуратури
Золочівського району Харківської
області, Управління державної
казначейської служби України, треті
особи: ОСОБА_4, Прокуратура Харківської
області, Головне управління МВС
України в Харківській області,
Управління державної казначейської
служби України у Золочівському районі
Харківської області і за позовом
третьої особи, що заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4 до
Золочівського РВ ГУ МВС України в
Харківській області, Прокуратури
Золочівського району Харківської
області, Управління державної
казначейської служби України, треті
особи: Прокуратура Харківської
області, Головне управління МВС
України в Харківській області,
Управління дкержавної казначейської
служби України в Золочівському районі
Харківської області, про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди, -
У листопаді 2012 року генеральний
директор ПСП "Горизонт" ОСОБА_4
звернувся до Золочівського районного
суду з позовом, в якому просив визнати
незаконною бездіяльність працівників
Золочівського РВ ГУМВС України та
прокуратури Золочіваського району
щодо неналежного проведення
оперативно-розшукових заходів на
підставі його заяви про злочин і
стягнути на його користь з
відповідачів моральну шкоду в розмірі
2000,00 грн., зобов'язавши здійснити
вказані виплати Управління державної
казначейської служби в Золочівському
районі Харківської області.
Ухвалою судді Золочівського районного
суду від 02 листопада 2012 року було
відмовлено генеральному директору ПСП
« Горизонт» ОСОБА_4 у відкритті
провадження у справі в частині вимог
про визнання незаконною бездіяльності
органів дізнання та досудового
слідства і запропоновано звернутися за
захистом своїх прав в частині вказаних
вимог в порядку кримінального
судочинства.
В подальшому позивач збільшив позов
вимогами відшкодувати матеріальну
шкоду у вигляді правової допомоги в
розмірі 4196,00 грн., упущену вигоду у
розмірі 47682807,50 грн., судові витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги у
розмірі 3712,84 грн., витрати, пов'язані з
переїздом до іншого населеного пункту
представників у розмірі 2455,00 гривень,
У лютому 2013 року ОСОБА_4 як третя
особа, що заявляє самостійні вимоги,
звернувся до Золочівського суду з
позовом, в якому просив визнати
незаконною бездіяльність працівників
Золочівського РВ ГУМВС України та
прокуратури Золочіваського району
щодо неналежного проведення
оперативно-розшукових заходів на
підставі його заяви про злочин;
стягнути з Золочівського РВ ГУ МВС
України в Харківській області та з
прокуратури Золочівського району
Харківської області моральну шкоду у
зв'язку з загальною бездіяльністю в
відповідача, зобов»язавши виплатити
цю шкоду Управління державної
казначейської служби в Золочівському
районі Харківської області.
Ухвалою Золочівського районного суду
Харківської області від 22 березня 2013
року було відмовлено третій особі, що
заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 у
відкритті провадження у справі в
частині вимог про визнання незаконною
бездіяльності органів дізнання та
досудового слідства і запропоновано за
захистом своїх прав в частині вказаних
вимог звернутися в порядку
кримінального судочинства.
В подальшому третя особа, що заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_4 збільшив
позов вимогами відшкодувати моральну
шкоду у зв'язку з судовими справами з
банком в розмірі 100000,00 грн.,
відшкодувати моральну шкоду у вигляді
збитків, які виникли на правову
допомогу у справах про стягнення
відшкодувати матеріальну шкоду за
необхідність сплати банку пені та
зв'язку з позбавленням можливості
отримання 47682807,50 грн., судові витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги у
судове засідання.
В обґрунтування заявлених вимог
позивачі посилались на те, що у липні 2008
року ОСОБА_4 як генеральний директор
ПСП "Горизонт" звернувся до
Золочівського РВ ГУМВС України з
заявою щодо факту грабежу врожаю
озимої пшениці на полі №4, в контурах
№11, 12, 14 Олександрівської сільради
Золочівського району Харківської
області, №35 Лютівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області. Проте ніякого реагування з
боку працівників міліції на дане
звернення не відбулося, в зв'язку з чим
він був змушений знов і знов звертатися
до правоохоронних органів, скаржитися
на них до прокуратури. Чисельні рази
правоохоронцями з цього приводу було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи. При цьому в постановах
співробітники Золочівського РВ
посилались на обставини, які не
відповідали дійсності, допускали
безліч помилок. Всі постанови
скасовані судами, в даний час порушено
кримінальне провадження з цього
приводу, проте ніяких слідчих дій не
проводиться, слідчим навіть не
виконуються вказівки головного
слідчого управління. В результаті
вказаної бездіяльності позивача було
фактично пограбовано, тому що засіяну
ним пшеницю було зібрано іншим
фермерським господарством «Аурум».
Задля покращення господарського
діяльності свого ПСП, ОСОБА_4 як фізична
особа, брав кредит під залог власного
будинку, але через пограбування не
отримав прибутку у розмірі 47682807,5 грн. з
якого розраховував повернути кредит,
та в даний час за позовом банку з нього
не тільки стягнуто заборгованість але
й пеню і штраф, крім того ініційовано
процес його виселення з будинку. Тим
самим позивачу та третій особі
спричинено моральну шкоду, оскільки
ПСП не могло вчасно розрахуватися за
взятими зобов'язаннями, набуло поганої
слави, тим самим ділова репутація ПСП
була спаплюжена, він втратив довіру не
тільки селян а й інших юридичних осіб.
Через неможливість відновити
справедливість в сім"ї склалася
напружена обстановка, 08.08.2008 року,
одразу ж після ухвалення постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи по факту явного грабіжу він
потрапив до Золочівської ЦРЛ, де
перебував на лікуванні до 18.08.2008 року.
Крім того в результаті вказаної
бездіяльності позивач та третя особа
зазнали матеріальної шкоди, що
виразилася у додаткових витратах на
юридичні послуги під час судових
процесів із банком, оскарження
постанов про відмову в порушенні
кримінальної справи, переїздом
Рішенням Золочівського районного суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року у задоволенні позову Генерального
директора ПСП "Горизонт" ОСОБА_4, а також
у задоволенні позову третьої особи, що
заявляє самостійні вимоги на предмет
позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційних скаргах Генеральний
директор ПСП "Горизонт" ОСОБА_4 та третя
особа, що заявляє самостійні вимоги на
предмет позову ОСОБА_4 просять рішення
скасувати та ухвалити нове по суті
заявлених позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних скарг
посилаються на те, що рішення ухвалено
з грубим порушенням процесуальних та
матеріальних норм, судом першої
інстанції не з'ясовано всіх обставин
даної справи , а обставини справи, які
вказані в даному рішенні не
відповідають дійсності.

Зазначають, що суд першої інстанції
відмовляючи у відкритті провадження по
даній справі в частині визнання
незаконною бездіяльності органів
дізнання та досудового слідства (що є
складовою частиною органу міліції),
посилався на ст. ст. 110, 234, 236 КПК України,
в яких йдеться про оскарження в суді
рішень чи дій органів дізнання,
слідчого, прокурора, які вони
постановили або вчинили вже під час
провадження у кримінальній справі.

Проте предметом позовів є не
оскарження рішень чи неправомірних дій
або бездіяльності органу досудового
слідства, а стягнення шкоди,
спричиненої неправомірною
бездіяльністю органів досудового
слідства, а тому відповідно до положень
ч. 6 ст. 1176 ЦК України наявність такої
бездіяльності є предметом доказування
по даній справі, а тому мають
розглядатись в порядку цивільного
судочинства.

Наявність незаконної бездіяльності
Золочівського РВ ГУМВС У в Харківській
області та прокуратури Золочівського
району підтверджується тим, що
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи скасовувались
Золочівським районним судом, яким при
цьому встановлювались неналежне
виконання органом досудового слідства
вказівок прокурора.

Проте, з часу скасування останньої
постанови і на даний час, ігноруючи
вказівки прокурора і суду , органи
міліції не здійснили низку дій та не
встановили велику кількість фактів і
обставин, про встановлення яких
вимагав не тільки ОСОБА_4 у заявах , а і
прокуратура району та суд у своїх
постановах.

Суд першої інстанції послався на ЗУ
"Про порядок відшкодування шкоди
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду" в редакції, що діє на теперішній
час, не враховуючи того, що станом на
листопад 2012 року діяла зовсім інша
редакція вказаного Закону, і
бездіяльність відповідачів захватила
саме діючу на той час вищенаведену
редакцію вказаної статті, де однією із
підстав для відшкодування шкоди була
відмова в порушенні кримінальної
справи або закриття кримінальної
справи за відсутністю події злочину,
відсутністю у діянні складу злочину
або недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні злочину.

Враховуючи наведене, зазначаючи, що
"процесуальних рішень перелічених у ст.
1 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" та ч. 1 ст. 1176 ЦК
України стосовно фізичної особи ОСОБА_4
не приймалось, процесуальні дії у
вигляді винесення та скасування
постанов про відмову в порушенні
кримінальної справи, в розумінні
положень ст. 1 вказаного Закону та ст. 1176
ЦК України не є підставою для
безумовного відшкодування шкоди
фізичній особі ОСОБА_4, а тому шкода
завдана такими діями підлягає
відшкодуванню на загальних підставах",
суд першої інстанції помилився. Та
навіть встановивши той факт, що все ж
таки шкода підлягає відшкодуванню на
загальних підставах, не відшкодував її,
ухваливши рішення про відмову в
задоволенні позову, грубо порушивши
цим самим навіть ст. 1176 ЦК України, яка
наголошує, що "шкода, завдана фізичній
або юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Суд першої інстанції грубо порушив та
неправильно застосував ст. 56
Конституції України, яка зазначає, що
"кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при вчиненні ними
своїх повноважень".

При ухваленні оскаржуваного рішення
суд першої інстанції взагалі
проігнорував нижче наведені докази, не
дав їм жодної правової оцінки, не взяв
їх до уваги при ухваленні
оскаржуваного рішення, а саме:

1. Копію кредитного договору від 15
квітня 2008 року.

2. Копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 13.09.2012
року.

3. Копію вимог та повідомлень від
Банку (12 шт.) з повідомленням про
вручення.

4. Копію виписки ОСОБА_4 від 18.08.2008
року.

5. Копію виписки ОСОБА_4 від 29.10.2009
року.

6. Копію виписки ОСОБА_5 від 26.09.2008
року.

7. Копію виписки ОСОБА_5 від 25.07.2011
року.

8. Копію виписки з історії хвороби
за № 3446 (мед. книги).

9. Копію лікарняного за 201 Зрік.

10. Копію рішення суду стягнення на
будинок.

11. Копію рішення суду на стягнення
пені штрафу у сумі 62 093,04 грн.

/

12. Копію фото осіб, які грабували
врожай, як доказ що працівники міліції
могли встановити усіх осіб.

13. Копію відповіді прокурора
Харківської області 04.04.2012р. № 05/3-23-12

14. Копію витягу зі статуту.

15. Копію витягу з аудиторського
висновку.

Апелянти наголошують, що довели суду ті
обставини на які посилались як на
підставу своїх вимог, а відповідачі, в
свою чергу, всупереч ст.60 ЦПК України,
жодним чином не довели обставини, на
які посилалися в своїх запереченнях,
які були лише формальними, та
найголовніше навіть не намагалися
довести відсутність своєї вини у
заподіянні позивачам моральної та
матеріальної шкоди ухваленням
постанов про відмову в порушенні
кримінальної справи та не порушенні
кримінальної справи на протязі майже
п'яти років,

Всупереч вимогам ст. 215 ЦПК України суд
першої інстанції залишив поза увагою
велику кількість заявлених позовних
вимог, не надав їм жодної правової
оцінки з посиланням на норми чинного
законодавства України, не навів жодних
мотивів, з яких вважав встановленою
наявність або відсутність фактів,
якими обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, чому суд не взяв до уваги
або відхилив ті чи інші докази, чому не
застосував нормативно-правові акти,
які підлягають застосуванню в даних
правовідносинах; не встановив - чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким та ін.

На апеляційні скарги генерального
директора ПСП «Горнизонт» ОСОБА_4 та
третьої особи, що заявляє самостійні
вимоги, ОСОБА_4 прокуратура
Золочівського району Харківської
області (в особі прокурора району) та
Головне управління МВС України в
Харківській області (в особі
представника за довіреністю) подали
заперечення, в яких просять про
відхилення скарг та залишення рішення
суду першої інстанції без змін,
посилаючись на безпідставність
наведених в скаргах доводів.

Заслухавши доповідь судді; пояснення
осіб, які беруть участь у справі;
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія доходить
висновку, що скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суд
першої інстанції виходив з того, що
генеральним директором ПСП "Горизонт"
ОСОБА_4 та третьою особою ОСОБА_4 не
надано належних та допустимих доказів,
в розумінні положень ст. ст. 10, 59, 60 ЦПК
України, щодо наявності вини в діях
посадових осіб органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
при винесенні постанов про відмову в
порушенні кримінальної справи та їх
скасуванні.

Статею 1166 ЦК України передбачено
загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду. Майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1167 ЦК України встановлено
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду. Моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, шкоду завдано органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим, органом
місцевого самоврядування, фізичною або
юридичною особою, у випадку якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

Стаття 1176 ЦК України регулює
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Так шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду. Порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Шкода, завдана фізичній або
юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Спеціальним Законом, що
регламентує порядок відшкодування
вказаної шкоди громадянинові є Закон
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду" №
266/94-ВР від 01.12.1994 (надалі Закон). Вимоги
третьої особи з самостійними вимогами
ОСОБА_4, обґрунтовані положеннями саме
даного Закону.

Статтею 1 Закону обумовлено
підстави відшкодування шкоди
громадянинові внаслідок: незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян;
незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних
робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу;
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України "Про
оперативно-розшукову діяльність" ( 2135-12
), "Про організаційно-правові основи
боротьби з організованою злочинністю" (
3341-12 ) та іншими актами законодавства.

Відшкодування шкоди юридичній
особі вказаним Законом не передбачено,
між тим у листопаді 2012 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом як
генеральний директор ПСП "Горизонт".

Постановою Вищого Господарського
суду України від 30 листопада 2011 року
рішення Господарського суду
Харківської області від 02 березня 2011
року та постанова Харківського
апеляційного господарського суду від 12
вересня 2011 року та залишені без змін.
При цьому в постанові Вищого
Господарського суду України зокрема
зазначено, що оскільки ПСП «Горизонт»
не надано доказів порушення або
оспорювання належного йому права
власності саме на посіви озимої
пшениці 2008р. на полях в межах контурів
№11,12, 14 Олександрівської сільської
ради Золочівського району Харківської
області та №35 Лютівської сільської
ради Золочівського району Харківської
області безпосередньо з боку власників
земельних ділянок, відповідачів ФГ
«AURUM» та СФГ «Янтар», а відтак право на
посіви не порушено.(т. 2 а.с. 96-103).

Таким чином, в розумінні положень
статей 1166 та 1167 ЦК України загальною
підставою для відшкодування шкоди, як
майнової так і моральної є наявність
вини особи, що її завдала, крім випадків
обумовлених законом.

Станом на момент розгляду
судом першої інстанції справи за
позовами генерального директора ПСП «
Горизонт» ОСОБА_4 та третьої особи, що
заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_4,
кримінальне провадження порушене за
фактом крадіжки озимої пшениці на полі
№4 Олександрівської сільської ради
Золочівського району Харківської
області, перебувало на стадії
досудового розслідування, остаточного
рішення по справі не прийнято,
відповідно, оцінка діям органів
досудового слідства під час
розслідування даного кримінального
провадження судом не надана, рішень
стосовно цього не приймалось.

Повно і всебічно з"ясувавши
обставини справи, оцінивши надані
докази у їх сукупності, суд першої
інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позовів Генерального
директора ПСП «Горизонт» та третьої
особи, що заявляє самостійні вимоги на
предмет спору,

Відмова у задоволенні позовів
виключає передбачені ст.88 ЦПК України
підстави для стягнення на користь
позивачів понесених судових витрат.

Судова колегія визнає, що
рішення ухвалено судом з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України є підставою для залишення його
без змін і відхилення апеляційних
скарг, доводи яких висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308,
313,314,315,3417,319,324 ЦПК України судова
колегія, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційні скарги Генерального
директора ПСП "Горизонт" ОСОБА_4 і
третьої особи, що заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Золочівського районного суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу апеляційного суду може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії -підписи

Копія вірна. Суддя -