Справа № 540/107/14-ц
Номер провадження 2/540/57/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2014 року. Машівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого - судді
Січиокно Т.О.

за участю: секретаря
Мотріченко О.В.,

представників позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Машівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_8 про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки,-

в с т а н о в и в :

у лютому 2014 року позивачі звернулися до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 29 жовтня 2013 року о 17 годині 45
хвилин в районі перехрестя вулиць
Київське шосе - ОСОБА_2 в м. Полтава
сталася дорожньо - транспортна пригоди
за участю водія автомобіля GEELY MR - 7151А
ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 та водія
автомобіля SCODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3
Причиною даної автопригоди стали
порушення вимог п.12.1, п.13.1 Правил
дорожнього руху України водієм ОСОБА_3,
який не вибравши безпечної швидкості
та дистанції в русі, скоїв зіткнення з
автомобілем під керуванням ОСОБА_6
Таким чином, внаслідок неправомірних
дій відповідача було спричинено
пошкодження автомобілю GEELY MR - 7151А ЗНГ,
д.н.з. НОМЕР_2, власницею якого є позивач
ОСОБА_5 Окрім цього остання стверджує
про спричинення їй моральної шкоди, яка
виразилася у душевних хвилюваннях
через пошкодження автомобіля,
неможливістю відновити його
попередній стан, зміні її звичного
способу життя. При цьому, за
твердженнями позивача ОСОБА_6
спричинена йому моральна шкода
виразилася у негативному впливові на
його психологічний стан, який
пов'язаний з порушенням сну, з'явленням
страху щодо подальшого керування
автомобілем, зміною звичного способу
життя через неможливість
користуватися пошкодженим
автомобілем.

У зв'язку з тим, що на момент вчинення
автопригоди відповідач в порушення
вимог діючого законодавства не мав
полісу обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, позивач ОСОБА_5 просить суд
стягнути на її користь з ОСОБА_3
спричинену їй матеріальну шкоду
внаслідок пошкодження транспортного
засобу в розмірі 39053 грн. 70 коп.;
спричинену їй моральну шкоду в розмірі
8000 грн.

Позивач ОСОБА_6 просить суд стягнути з
ОСОБА_3 на його користь спричинену
моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Разом з
цим позивач ОСОБА_5 просить суд
стягнути з відповідача на її користь
понесені судові витрати, пов'язані з
отриманням правової допомоги;
проведенням оцінки розміру збитків,
завданих пошкодженням автомобіля;
витрат, пов'язаних з поміщенням
автомобіля GEELY MR - 7151А ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2
на майданчик для зберігання; витрат,
пов'язаних із явкою в судові засідання
та сплаченого судового збору. Позивач
ОСОБА_6 просить суд стягнути з
відповідача на його користь понесені
судові витрати, пов'язані із явкою в
судові засідання та сплатою судового
збору.

В судове засідання з'явилися
представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_2,
які повністю підтримали заявлені
позовні вимоги та просять суд їх
задовольнити з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилася,
будучи повідомленою про час та місце
розгляду справи.

В судове засідання з'явилися
відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4, якими позовні вимоги не визнано
з тих причин, що звіт про оцінку
вартості збитків, спричинених
пошкодженням транспортного засобу не
відповідає дійсності, оскільки огляд
автомобіля виконавцем оцінки
проводився 23 грудня 2013 року, а дата
складання звіту є 08 січня 2014 року, в той
час як на цю дату діяли вже інші
розцінки, відмінні від тих, які мали
місце на день огляду. Окрім цього
позивачами до суду не надано доказів,
які б підтверджували факт спричинення
їм моральної шкоди діями відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку:

сторонами визнається, що 29 жовтня 2013
року о 17 годині 45 хвилин в районі
перехрестя вулиць Київське шосе -
ОСОБА_2 в м. Полтава сталася дорожньо -
транспортна пригоди за участю водія
автомобіля GEELY MR - 7151А ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2
ОСОБА_6 та водія автомобіля SCODA OCTAVIA,
д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 Причиною даної
автопригоди стали порушення вимог
п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху
України водієм ОСОБА_3, який не вибравши
безпечної швидкості та дистанції в
русі, скоїв зіткнення з автомобілем під
керуванням ОСОБА_6 Внаслідок пригоди
автомобілі отримали пошкодження.

Дані факти підтверджено постановою
Машівського районного суду
Полтавської області від 25.11.2013 року,
якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та до нього
застосовано стягнення у виді штрафу в
розмірі 340 гривень. ( а.с.17).

Згідно наданого звіту № 050114 від 08.01.2014
року про оцінку вартості (розміру)
збитків, спричинених пошкодженням
транспортного засобу, виконаного
оцінювачем ОСОБА_9 - вартість збитків,
спричинених пошкодженням
транспортного засобу GEELY MR 7151, д.н.з.
НОМЕР_2 склала 39053 грн. 70 коп. (а.с. 22-27).

Відповідно до даних свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_4 - за ОСОБА_5 зареєстровано
автомобіль GEELY MR 7151А ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2.
(а.с.21).

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України -
шкода, завдана особі чи майну фізичної
особи підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено,
що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди ( пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Відповідно до частини 4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно- правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У судовому засіданні сторонами визнано
факт завдання шкоди за участю
відповідача, останній не заперечує
свою вину у цьому, яка також
встановлена постановою Машівського
районного суду Полтавської області від
25.11.2013 року, набрала законної сили та є
обов'язковою для суду.

Позивачами надано до суду докази, які
підтверджують розмір завданої шкоди, а
саме звіт № 050114 від 08.01.2014 року про
оцінку вартості (розміру) збитків,
спричинених пошкодженням
транспортного засобу, виконаного
оцінювачем ОСОБА_9 - відповідно до якого
вартість збитків, спричинених
пошкодженням транспортного засобу GEELY
MR 7151, д.н.з. НОМЕР_2 склала 39053 грн. 70 коп.
(а.с. 22-27).

Суд не приймає до уваги доводів
відповідача ОСОБА_3 та його
представника в частині того, що
встановлена оцінювачем вартість
збитків, спричинених пошкодженням
транспортного засобу не відповідає
дійсності, так як огляд автомобіля
проводився 23 грудня 2013 року, а дата
складання звіту є 08 січня 2014 року, в той
час як на цю дату діяли вже інші
розцінки, відмінні від тих, які мали
місце на день огляду.

Так, судом встановлено та не
заперечується сторонами, що огляд
транспортного засобу оцінювачем
дійсно проводився 23.12.2013 року, про що
складено акт огляду транспортного
засобу.(а.с.28). Оцінка майна проведена
08.01.2014 року ( а.с. 22-27).

Доводи відповідача щодо наявності
інших розцінок на дату складання звіту
суд визнає неспроможними, оскільки
будь - яких переконливих доказів на
підтвердження цього не надано, чим не
виконано вимог ст. 60 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Одночасно суд звертає увагу на те, що
звіт № 050114 від 08.01.2014 року про оцінку
вартості (розміру) збитків, спричинених
пошкодженням транспортного засобу
проведено належною особою,
повноваження якої підтверджено
відповідним сертифікатом суб'єкта
оціночної діяльності від 16.09.2011 року (
зворотна сторона а.с.29) та посвідченням
про підвищення кваліфікації оцінювача
від 26.04.2012 року ( а.с.30), будь - яких
підстав сумніватися у його
компетентності у суду немає.

Таким чином, суд вважає наданий до суду
позивачами звіт № 050114 від 08.01.2014 року
про оцінку вартості (розміру) збитків,
спричинених пошкодженням
транспортного засобу, виконаного
оцінювачем ОСОБА_9 належним та
допустимим доказом по справі.

Окрім цього, суд приходить до висновку,
що відповідач ОСОБА_3 являється саме
тією особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати спричинену
шкоду, так як він під час керування
автомобілем мав посвідчення водія на
право керування транспортним засобом
відповідної категорії і реєстраційний
документ на транспортний засіб,
переданий йому власником.

Як підставу для звільнення від
відповідальності відшкодувати
спричинену шкоду, відповідачем надано
суду довідку про доходи, відповідно до
якої ОСОБА_3 одержує незначний розмір
пенсії та має на утриманні
неповнолітню дитину.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено
підстави для звільнення від
відшкодування шкоди, однак доводи
відповідача не регулюються даною
нормою та не являються підставою для
звільнення від відшкодування
спричиненої шкоди та на її розмір не
впливають, а тому суд вважає, що ОСОБА_3
зобов'язаний в повному об'ємі
відшкодувати ОСОБА_5 спричинену
матеріальну шкоду.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями, відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

В пункті 3,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями інших
осіб. У позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_5 - ОСОБА_1 показала суду, що її
чоловік ОСОБА_6 керував автомобілем GEELY
MR 7151, д.н.з. НОМЕР_2 без доручення, але на
підставі документів, визначених
пунктом 1.2 Правил дорожнього руху
України (посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб). ОСОБА_5 в червні 2013
року передала ОСОБА_1 на праві
користування вказаний автомобіль на
невизначений строк.

Так, доводи позивача ОСОБА_5 в частині
спричинення їй моральної шкоди, яка
ніби то полягала у зміні звичного для
неї робочого дня, що полягало у
вирішенні питань, пов'язаних з оцінкою
вартості збитків, пошуків шляхів
відновлення автомобіля,
невідшкодуванні відповідачем у
добровільному порядку спричиненої
матеріальної шкоди суд не відносить до
втрат немайнового характеру внаслідок
яких позивач могла б відчувати
моральні страждання.

Окрім цього остання з червня 2013 року
добровільно передала у користування
належний їй автомобіль GEELY MR 7151, д.н.з.
НОМЕР_2 ОСОБА_6 на невизначений строк.

На противагу цього, дослідивши доводи
позивача ОСОБА_6 в частині спричинення
йому моральної шкоди, яка полягала у
здійсненні негативного впливу на його
психологічний стан, зміни звичного
способу життя після автопригоди
заслуговують на увагу.

Так, суд приймає до уваги, що під час
автопригоди ОСОБА_6 безпосередньо
керував автомобілем, даний
транспортний засіб отримав значні
пошкодження внаслідок чого на даний
час є непридатним для використання без
проведення відновлювального ремонту.
Таким чином, внаслідок цього дані
обставини цілком мали вплив на
психологічний стан позивача ОСОБА_6
через усвідомлення можливої небезпеки
для життя в момент автопригоди,
відчутті страху, як в момент ДТП так і
після неї.

З червня 2013 року позивач ОСОБА_6
користувався автомобіль GEELY MR 7151, д.н.з.
НОМЕР_2 на законних підставах, а тому
його твердження про зміну звичного
способу життя внаслідок чого він
вимушений відчувати побутові труднощі,
пов'язані з позбавленням можливості
вільно користуватися автомобілем,
витрачати час на користування
громадським транспортом, вирішувати
проблеми своєї сім'ї, яка є
багатодітною, заслуговують на увагу.

Таким чином, з урахуванням усіх
обставин у їх сукупності суд приходить
до висновку про спричинення моральної
шкоди позивачеві ОСОБА_6 внаслідок
неправомірних дій відповідача ОСОБА_3,
оскільки йому було спричинено душевні
страждання з підстав, викладених вище,
які суд, виходячи з принципу
розумності, оцінює в розмірі 3000
гривень.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Частиною 3 цієї статті наведено
вичерпний перелік витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, а саме до них
належать: 1) витрати на правову
допомогу; 2) витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; 3) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз; 4)
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; 5) витрати на
публікацію.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України зазначено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні якої позивачеві
відмовлено.

В ході розгляду справи представник
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 надала до суду
квитанцію № 00095 від 01.11.2013 року ПП
«Карсаді» на ім'я ОСОБА_5 - відповідно
до якої, послуги за автостоянку
автомобіля GEELY MR 7151, д.н.з. НОМЕР_2 в
період часу з 01.11.2013 року по 01.03.2013 року
склали 1200 гривень, з вимогою стягнути
витрачену суму коштів за автостоянку
автомобіля з відповідача ОСОБА_3 у виді
понесених нею витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Суд вважає, що заявлена позивачем
ОСОБА_5 вимога носить майновий характер
та не відноситься до судових витрат,
пов'язаних з розглядом справи, однак у
відповідності до вимог ст. 119 ЦПК
України така вимога заявлена позивачем
до суду не була, а тому суд відмовляє у
її задоволенні.

Окрім цього, позивачем ОСОБА_5 надано
квитанцію № 0213 від 23.12.2013 року про
оплату вартості звіту про оцінку
вартості (розміру) збитків, спричинених
пошкодженням транспортного засобу в
розмірі 700 гривень. ( а.с.16). Дані витрати,
понесені позивачем ОСОБА_5 відносяться
до витрат, пов'язаних із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз, а тому
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_3 в повному обсязі.

Позивачем ОСОБА_5 надано квитанцію № 01
від 29.01.2014 року про оплату вартості
правової допомоги в розмірі 700 гривень.
( а.с.19). Дані витрати, понесені
позивачем ОСОБА_5 відносяться до витрат
на правову допомогу, а тому підлягають
стягненню з відповідача ОСОБА_3 в
повному обсязі.

В обґрунтування понесених витрат,
пов'язаних із явкою до суду,
представником позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1
надано чек від 27.03.2014 року на купівлю 13,19
л бензину А92ЯЄвро вартістю 11,38 грн за
літр, всього сплачено 150, 10 грн; чек від
03.03.2014 року на купівлю 15,89 л бензину М92
вартістю 12,59 грн, всього сплачено 200 грн
06 коп.; пошкоджений чек, на якому
відсутні дані щодо дати його придбання
про купівлю 17,56 л бензину М92 вартістю
11,39 грн за літр, всього сплачено 200 грн. 01
коп.

Аналізуючи надані докази, суд виходить
з наступного: дана справа призначалася
до розгляду тричі: 17.02.2014 року - судове
засідання відкладено у зв'язку з
відсутністю відповідача за місцем
реєстрації та неврученням йому ухвали
про відкриття провадження у справу з
додатками. Представник позивача ОСОБА_5
та ОСОБА_6 в судове засідання з'явилися.
03.03.2014 року - судове засідання
відкладено за клопотанням відповідача
ОСОБА_3 у зв'язку з хворобою.
Представник позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в судове засідання з'явилися. 27.03.2014
року в судове засідання з'явилася
представник позивача ОСОБА_5 та
представник позивача ОСОБА_6

Судом встановлено, що загальна
відстань, яку долали позивачі та їх
представники від місця проживання до
Машівського районного суду
Полтавської області в прямому та
зворотному напрямку становить
приблизно 60 км. Середній розхід палива
на дану відстань становить 6 літрів
бензину. Позивачі та їх представники
приїжджали до суду на одному
транспортному засобі.

Згідно наданого чеку від 03.03.2014
вартість 1 літра бензину становить 12, 59
грн, а отже сума витрат на дорогу
становить 75 грн. 54 коп. (12,59 грнл *6 л =75
грн. 54 коп.). Згідно чеку від 27.03.2014 року
вартість 1 літра бензину становить 11,38
грн., а отже сума витрат на дорогу
становить 68 грн. 28 коп ( 11,38 грн.л *6= 68,28
грн).

Оскільки представником позивача
ОСОБА_5 - ОСОБА_1 надано суду пошкоджений
чек, в якому пошкоджена дата його
видачі, то визнати його належним
доказом по справі суд не має
можливості, однак вважає за необхідне
при обчисленні витрат, понесених
позивачами на явку до суду 17.02.2014 року
взяти до уваги чек від 03.03.2014 року та по
його даним обчислити витрати,
витрачені на дорогу, а саме згідно
наданого чеку від 03.03.2014 вартість 1
літра бензину, яким було заправлено
транспортний засіб становить 12, 59 грн.,
а отже сума витрат, понесених
позивачами для явки до суду на 17.02.2014
року становить 75 грн. 54 коп. (12,59 грн *6 = 75
грн. 54 коп.).

Таким чином, сума витрат, понесених
позивачми на явку до суду на три
судових засідання становить 219 гривні 36
коп. ( 75,54 грн +75,54 грн+68,28 грн = 219, 36
гривень).

Суму понесених витрат, пов'язаних з
явкою до суду, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь кожного позивача, розділивши
її порівну.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» визначено ставки
судового збору, які встановлюються за
подання до суду заяви майнового
характеру в розмірі 1 % ціни позову, але
не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Із позовної заяви немайнового
характеру сплачується судовий збір в
розмірі 0,2 мінімальної заробітної
плати.

При подачі позову до суду позивачем
ОСОБА_5 сплачено судовий збір в розмірі
484 гривні 54 копійки. (а.с.1). В ході
вирішення справи судом встановлено, що
судовий збір позивачем сплачено
неправильно.

Так, за подачу майнової вимоги,
пов'язаної із стягненням із
відповідача матеріальної шкоди в
розмірі 39053 гривні 70 копійок ОСОБА_5
зобов'язана була сплатити судовий збір
в розмірі 390 гривень 53 коп. та за подачу
позовної вимоги, пов'язаної зі
стягненням моральної шкоди в розмірі
8000 гривень - 243 гривні 60 копійок, а
усього 634 гривні 13 коп., натомість нею
сплачено лише 484 гривні 54 копійки. ( Не
доплачена сума судового збору
становить 149 грн. 59 коп.).

З урахуванням того, що матеріальна
вимога позивача ОСОБА_5 про
відшкодування їм матеріальної шкоди
повністю задоволена судом, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 сплачений нею
судовий збір в розмірі 390 гривень 53
копійки, з ОСОБА_5 на користь держави
підлягає стягненню недоплачена нею
сума судового збору при подані позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди,
що становить 149 грн. 59 коп. ( 484 гривні 54
копійки - 390 гривень 53 копійки = 94 гривні
01 копійка; 243 гривні 60 копійок - 94 гривні
01 копійка = 149 гривень 59 копійок).

При подачі позову до суду позивачем
ОСОБА_6 сплачено судовий збір в розмірі
50 гривень. ( а.с.2). В ході вирішення
справи судом встановлено, що судовий
збір позивачем ОСОБА_6 сплачено
неправильно.

Так, за подачу позовної вимоги,
пов'язаної зі стягненням моральної
шкоди позивач ОСОБА_6 зобов'язаний
сплатити 243 гривні 60 копійок, натомість
ним сплачено 50 гривень. Недоплачена
сума судового збору становить 193 гривні
60 копійок.

При вирішенні питання щодо стягнення з
відповідача розміру судового збору,
суд виходить з пропорційності
задоволених позовних вимог. Так, із
заявлених позивачем ОСОБА_6 5000 гривень
моральної шкоди, судом задоволено 3000
гривень, що приблизно становить 23
частини до задоволених позовних вимог.
Таким чином стягненню з відповідача
ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір
в разі його б повної сплати позивачем
ОСОБА_6 в розмірі 162 гривні 40 копійок.
Однак, позивач ОСОБА_6 при подачі позову
до суду сплатив лише 50 гривень, а тому
суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_6 підлягає сума
сплаченого судового збору в розмірі 50
гривень, а недоплачена позивачем
ОСОБА_6 сума судового збору в розмірі 112
гривень 40 копійок підлягає стягненню з
ОСОБА_3 на користь держави.

Недоплачену суму судового збору в
розмірі 81 гривня 20 копійок підлягає
стягненню з позивача ОСОБА_6 на користь
держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79,
88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа ОСОБА_8 про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_5 спричинену їй
матеріальну шкоду внаслідок
пошкодження транспортного засобу GEELY MR
7151, д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 39053 ( тридцять
дев'ять тисяч п'ятдесят три) гривні 70
коп.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця
м.Полтава спричинену моральну шкоду в
розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_5 понесені нею судові
витрати у виді оплати вартості звіту
про оцінку вартості (розміру) збитків,
спричинених пошкодженням
транспортного засобу в розмірі 700
(сімсот) гривень; витрат на правову
допомогу в розмірі 700 (сімсот) гривень;

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_5 понесені нею судові
витрати, пов'язані з явкою до суду в
розмірі у виді 109 (дев'яносто одна)
гривня 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_6 понесені ним судові
витрати, пов'язані з явкою до суду в
розмірі у виді 109 (дев'яносто одна)
гривня 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_5 сплачений нею судовий
збір в розмірі 390 ( триста дев'яносто)
гривень 53 коп.;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави
недоплачений нею судовий збір за
заявлену позовну вимогу про
відшкодування моральної шкоди, в
розмірі 149 (сто сорок дев'ять) 59 коп.;

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_6 сплачений ним судовий
збір в розмірі 50 (п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь держави недоплачений судовий
збір ОСОБА_6 за заявлену тим позовну
вимогу про відшкодування моральної
шкоди, в розмірі 112 ( сто дванадцять) грн.
40 коп.;

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.Полтава, на користь
держави недоплачений ним судовий збір
за заявлену позовну вимогу про
відшкодування моральної шкоди, в
розмірі 81 (вісімдесят одна) грн. 20 коп.;

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5
до ОСОБА_7 про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 8000 гривень - відмовити.

Вимогу ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
судових витрат, пов'язаних із
зберіганням автомобіля на
автомайданчику в розмірі 1200 гривень -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Машівський районний Полтавської
області суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особою, яка не
була присутньою під час проголошення
рішення в той же строк з дня отримання
його копії.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено 01
квітня 2014 року.