Номер провадження №
інстанції: Куриленко О.М.
Доповідач: Ісаєва Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої О.С., Косогор Г.О.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 21 січня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про визнання договорів
дарування недійсними,-

ВСТАНОВИЛА :

14.01.2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив суд
постановити рішення, яким визнати
недійсним договори дарування від 16
грудня 2013 року, які нотаріально
посвідчені приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстровані за № 2763
та №2754, відповідно до яких ОСОБА_3
подарувала ОСОБА_5 житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
земельну ділянку під № НОМЕР_1 площею
0,0683 га, земельну ділянку під № НОМЕР_2
площею 0,1000 га та земельну ділянку під №
НОМЕР_3 площею 0,0904 га за адресою
АДРЕСА_1.

Одночасно з подачею позову,
позивач надав клопотання про
забезпечення позову, а саме просив суд
в порядку забезпечення позову накласти
арешт на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
земельну ділянку під № НОМЕР_1 площею
0,0683 га, земельну ділянку під № НОМЕР_2
площею 0, 1000 га та земельну ділянку під
№ НОМЕР_3 площею 0,0904 га за адресою
АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 21 січня 2012 року
заява про забезпечення позову було
задоволено.

На ухвалу суду представник
відповідачки приніс апеляційну скаргу,
в якій ставиться питання про
скасування ухвали.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1 , 3 ст. 151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЩІК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії.

Забезпечення позову - це заходи
цивільного процесуального припинення
дій, які можуть утруднити виконання
майбутнього рішення суду чи зробити
його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення
позову, як арешт, суд захищає законні
інтереси позивача на той випадок, коли
відповідач буде діяти недобросовісно
або коли неприйняття заходів може
призвести до невиконання судового
рішення.

Заходи забезпечення позову
носять тимчасовий характер і
зберігають свою дію до фактичного
виконання рішення суду, яким
закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином, накладання арешту -
забезпечення позовних вимог позивача
по справі не носять дискримінаційного
характеру по відношенню до відповідача
по справі.

Застосування арешту здійснюється
в рамках дискреційних повноважень суду
і на основі принципів змагальності та
процесуального рівноправ'я сторін.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається cyдом у провадженні якого
перебуває справа, в день її надходження
без повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Залежно від обставин справи суд може
забезпечити позов повністю або
частково.

Відповідно до ст. 152 ч. З ЦПК
України види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у пункті 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(судця) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При забезпеченні позову взято до
уваги те, що невжиття заходів
забезпечення позову може призвести до
утруднення або невиконання
майбутнього рішення суду, так як існує
загроза відчуження відповідачем
ОСОБА_5 вказаного спірного майна.

Згідно п.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Таким чином, не можна вважати, що
судом порушено норми ЦПК. Підстав для
постановлення нової ухвали не
вбачається.

Керуючись ст.ст.307, ч.2,п.1, 319, 324
ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного
суду м. Одеси від 21 січня 2014 року
залишити без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.В. Ісаєва

Судді:
О.С. Комлева

Г.О. Косогор