Провадження № 4-с/755/144/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
скарги ОСОБА_1 на дії Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києві, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста
Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві.

Вивчивши матеріали поданої скарги,
вважаю, що скарга не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 15
Цивільного процесуального кодексу
України, суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Згідно зі ст. 55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
посадових та службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо
розгляду таких справ визначається
процесуальними законами.

Крім того, відповідно до ст. 383
Цивільного процесуального кодексу
України, учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як убачається із змісту поданої скарги,
заявник просить суд визнати
неправомірною та скасувати постанову
старшого державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві Симонової
Л.В. про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
від 06.05.2014 року у виконавчому
провадженні № 41745734, мотивуючи свої
вимоги тим, що при примусовому
виконанні постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 16.12.2013 року у
адміністративній справі № 755/25845/13-п про
стягнення штрафу в сумі 3 400,00 грн., 06.05.2014
року старшим державним виконавцем ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві винесено
постанову про арешт майна заявника та
оголошення заборони його відчуження.
Заявник вважає, що дану постанову
державним виконавцем винесено з
порушенням вимог Закону України „Про
виконавче провадження" та норм
Цивільного процесуального кодексу
України, а тому постанова є незаконною
та підлягає скасуванню, що є підставою
звернення заявника із скаргою в
судовому порядку.

В той же час, в порядку ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглядаються скарги на дії або
бездіяльність державної виконавчої
служби у разі невиконання або
неналежного виконання судового
рішення, прийнятого відповідно до норм
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Як визначено у частині першій та шостій
статі 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутись до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законами не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статі 18 цього Кодексу,
розглядається місцевим загальним
судом як адміністративним судом, який
видав виконавчий лист.

Згідно роз'яснень, наданих Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2013 року № 24-152/0/4-13 „Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі",
юрисдикційність розгляду скарг на
рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС залежить від
спеціалізації суду, який ухвалив
рішення, що підлягає примусовому
виконанню органами ДВС. У порядку
цивільного судочинства скарги на
рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС підлягають
розгляду, якщо підлягає виконанню
рішення суду загальної юрисдикції ,
ухвалене відповідно до ЦПК (стаття 383
ЦПК).

З огляду на викладене, не вбачається
підстав для розгляду справи в порядку
цивільного судочинства, оскільки
оскаржувані заявником дії державного
виконавця, останнім проведено в межах
виконавчого провадження відкритого на
підставі постанови органу ВДАІ
Дніпровського РУ ГУМВС України в м.
Києві, тому відсутності підстави
розгляду скарги на дії державного
виконавця в порядку статті 383
Цивільного процесуального кодексу
України, за відсутності факту
виконання рішення суду загальної
юрисдикції, ухваленого в порядку
Цивільного процесуального кодексу
України.

За нормою пункту першого ч. 1 ст. 122
Цивільного процесуального кодексу
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1
ст. 122 Цивільного процесуального
кодексу України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по
цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на
дії Відділу державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я