справа № 2/489/849/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності та зміну
черговості спадкування

встановив:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 в якому, після
уточнення вимог, просила:

- визнати за нею право власності на ?
частку автомобіля «ВАЗ-2115»;

- змінити черговість спадкування на ?
частку автомобіля після смерті ОСОБА_4;

- визнати право власності у порядку
спадкування за законом на 1/8 частку
автомобіля та 1/16 частку в ? частки
квартири.

Позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
її чоловік ОСОБА_4, з яким вона
проживала у фактичних шлюбних
відносинах.

Після смерті чоловіка відкрилась
спадщина на автомобіль «ВАЗ-2115» та ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Так як транспортний засіб був
придбаний нею та спадкодавцем за
спільні кошти під час спільного
проживання і оформлений на спадкодавця
просить визнати за нею право спільної
часткової власності на ? частину
автомобіля.

Одночасно просила змінити черговість
спадкування, визнавши за нею право на
спадкування на рівні спадкоємців
першої черги за законом з одночасним
визнанням права власності у порядку
спадкування на відповідну частку
спадкового майна.

У судовому засідання позивач та її
представник позов підтримали та
просила задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала
частково, пояснивши, що автомобіль був
придбаний її сином за її кошти, а до
квартири позивач немає жодного
відношення.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і оцінивши
зібрані в ній докази, вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2
встановлено, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що в книзі реєстрації
смертей зроблено відповідний запис за
№ 2106.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 за спадкодавцем зареєстровано
автомобіль ВАЗ 2115 40, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

Крім того, спадкодавцю на праві
спільної сумісної власності належала
квартира АДРЕСА_1, співвласниками якої
є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 22.01.1996.

Із пояснень позивача встановлено, що
вона проживала з спадкодавцем в
фактичних шлюбних відносинах більше
десяти років. Від спільного проживання
мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказані обставини підтверджуються
повторними свідоцтвами про народження
серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5.

Батьківство ОСОБА_4 відносно дітей
відповідач, якій спадкодавець був
сином, не оспорювала.

У судовому засіданні позивач пояснила,
що під час спільного проживання з
спадкодавцем на підставі договору
«Автопакет» від 06.03.2007 №08/03/2007-980 К122,
укладеному між її чоловіком ОСОБА_4 та
ВАТ КБ «Надра» було отримано кредит в
сумі 51050,00 грн. на придбання спірного
автомобіля.

Погашення кредиту позивач підтвердила
листом МФ ВАТ КБ «Надра» від 07.10.2009 №
5937.

Із змісту позову вбачається, що
погашення отриманого на придбання
автомобіля кредиту здійснювали
позивач та спадкодавець за спільні
кошти.

Проти таких доводів відповідач
заперечувала вказуючи, що вона
надавала сину кошти на погашення
кредиту.

Твердження відповідача суд не приймає,
оскільки, відповідно до частини першої
статті 60 ЦПК України, жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
передачі коштів спадкодавцю
відповідач суду не надала.

Проти факту придбання автомобіля під
час спільного проживання сина з
позивачем відповідач не заперечувала.

У пункті 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року N 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що при застосуванні статті 74 СК
України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Судом встановлено, що відповідно до
паспортних даних позивача шлюб із
попереднім її чоловіком ОСОБА_10
розірвано 29.07.2004, а згідно матеріалів
спадкової справи № 14/2013, заведеної
після смерті ОСОБА_4, офіційні шлюбні
відносини спадкодавця із ОСОБА_11
розірвано 17.10.2006.

Таким чином, на момент придбання
транспортного засобу позивач і
спадкодавець проживали разом однією
сім'єю та в зареєстрованих шлюбах з
іншими особами не перебували.

Враховуючи положення статті 70, частин
першої, другої статті 74 СК України,
якими встановлено рівність часток при
поділі спільного сумісного майна жінки
та чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
спірний автомобіль є спільною
власністю позивача та спадкодавця, а
відтак їхні частки у вказаному майні є
рівними, а тому позов в цій частині
підлягає задоволенню.

Щодо інших вимог вони задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

За змістом норм статей 1268- 1269 ЦК України
порядок прийняття спадщини
встановлюється залежно від того, чи
проживав постійно спадкоємець разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та від особливостей правового статусу
спадкоємця як малолітньої,
неповнолітньої, недієздатної особи або
ж особи, цивільна дієздатність якої
обмежена.

При вирішенні спору про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини,
судам необхідно враховувати правила
частини другої статті 3 СК України про
те, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк
повинен виповнитися на момент
відкриття спадщини і його необхідно
обчислювати з урахуванням часу
спільного проживання зі спадкодавцем
однією сім'єю до набрання чинності ЦК
України (пункт 21 постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування»).

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач та спадкодавець зареєстровані
за різними адресами, але як встановлено
судом протягом тривалого часу
проживали разом однією сім'єю в
позивача, яка і здійснила його
поховання.

Однак, із пояснень позивача
встановлено, що в період з 29.09.2011 по
14.02.2012 вона із спадкодавцем спільно не
проживала з вини останнього, який
знайшов іншу жінку.

На періодичне проживання сина з
позивачем вказувала і відповідач.

Допитана в якості свідка мати позивача
ОСОБА_12 також підтвердила виникнення
сварок між її дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
в т.ч. з приводу його відносин з іншими
жінками, що додатково підтверджує
наведені вище обставини.

Таким чином, враховуючи тривалу майже
в півроку перерву в фактичних шлюбних
відносинах між позивачем та
спадкодавцем в межах п'ятирічного
строку до часу відкриття спадщини,
вимоги про зміну черговості
спадкування та визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом задоволенню
не підлягають через відсутність такої
обов'язкової ознаки як постійне
спільне проживання однією сім'єю.

Пояснення інших свідків щодо спільного
проживання позивача з спадкодавцем суд
до уваги не приймає, оскільки
повідомлені ними факти в основному
основувалися на інформації отриманої
від сторін спору.

Відповідно до статті 88 ЦПК України,
враховуючи часткове задоволення
позову в частині вимоги майнового
характеру з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 121, 80 грн.
судового збору.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 62, 88, 212 - 214
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної
часткової власності на ? частину
автомобіля «ВАЗ-2115 40», державний номер
НОМЕР_1, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 121, 80 грн. (сто
двадцять одна гривня 80 коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

суддя

Повний текст рішення

підписано 02.04.2014.