Справа №591/853/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Янголь Є.В.Номер
провадження 22-ц/788/661/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 57
УХВАЛА

01 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Семеній Л. І., Бойка В. Б.,

при секретарі судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Зарічного районного
суду м. Суми від 12 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції, про
припинення права на частку в спільному
майні та визнання права власності,

в с т а н
о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про припинення права
на частку у спільному майні та визнання
права власності на все нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1, яке складається
з виставочного павільйону загальною
площею 289, 5 кв. м. та будинку відпочинку
персоналу площею 36, 7 кв. м.

11 лютого 2014 року ОСОБА_4 подала заяву
про забезпечення зазначеного позову
шляхом накладення арешту на 4/125 частини
цього приміщення, які належать
відповідачці на праві власності.

Ухвалою судді Зарічного районного м.
Суми від 12 лютого 2014 року на
задоволення вказаної заяви накладено
арешт на належні відповідачці 4/125
частини нежитлового приміщенні по
АДРЕСА_1, яке складається з
виставочного павільйону (літ-А-1) площею
289, 5 кв. м. та будинку відпочинку
персоналу (літ. В-1) площею 36, 7 кв. м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу скасувати і в
задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовити.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про забезпечення
позову, суд виходив з того, що саме
шляхом накладення арешту на спірне
майно можна уникнути ускладнення
виконання рішення суду.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, оскільки він ґрунтується на
невірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права.

Зі змісту заяви позивачки вбачається,
що причиною, у зв'язку з якою вона
просить забезпечити її позов є те, що
відповідачка має намір провести
відчуження своєї частки. Про це, до
речі, зазначено і в описовій частині
ухвали суду.

Обираючи за даних конкретних умов вид
забезпечення позову, суд у деякій мірі
вийшов за межі обставин, на які
позивачка посилається, як на підставу
своїх, викладених у її ж заяві вимог, і
не врахував, що відповідно до абз. 5 ч. 2
та ч. 5 ст. 57 Закону «Про виконавче
провадження» арешт майна може включати
проведення його опису та опечатування
з обмеженням прав користування ним.

Враховуючи, що частка відповідача є
ідеальною, яка не виділена в натурі,
вжиття таких дій щодо забезпечення
позову в свою чергу може перешкодити
ефективному використанню нежитлового
приміщення, про яке йде мова, за
цільовим призначенням, у тому числі і у
господарській діяльності, що є
неприпустимим з огляду на роз'яснення,
які містяться в п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову».

Крім того, при вирішенні цього питання
суд не пересвідчився, чи існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, наявність якої
підтверджувалася б відповідними
доказами, і усупереч з вимогами ч. 4 ст. 10
ЦПК не роз'яснив позивачці право на
подання клопотання про обрання судом
іншого виду забезпечення позову, який
би відповідав її позовним вимогам та
мотивам, викладеним у заяві про
забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги
стосуються вирішення спору по суті, а
тому знаходяться поза межами вирішення
питання про забезпечення позову.

На підставі викладеного оскаржена
ухвала згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
підлягає скасуванню з постановленням
ухвали про відмову в задоволенні заяви
ОСОБА_4

При цьому позивачка не позбавлена
можливості звернутися до суду із
заявою про обрання іншого способу
забезпечення її позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, п. 2 ч. 1 ст. 312
ЦПК, ст. 57 Закону України «Про виконавче
провадження» колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Зарічного районного суду
м. Суми від 12 лютого 2014 року в даній
справі скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про
забезпечення її позову в даній справі
шляхом накладення арешту на належні
ОСОБА_3 на праві власності 4/125 частини
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, яке
складається з виставочного павільйону
загальною площею 289, 5 кв. м. та будинку
відпочинку персоналу площею 36, 7 кв. м.,
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий -

Судді -