Справа № 127/692/14-ц Провадження №
22-ц/772/1037/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кашпрук Г. М.Категорія:
48Доповідач: Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Стеблюк Л.П., Копаничук С.Г.,

при секретарі Іщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дитину, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
21.02.2014 року, ухвалене по даній справі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з вказаним позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

Мотивуючи позовні вимоги, посилалась
на те, що вона перебувала в фактичних
шлюбних стосунках з ОСОБА_4 Від
спільного проживання вони мають сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею та перебуває на її
утриманні. Відповідач припинив з нею
спільне проживання, від участі у
вихованні та утриманні сина
відмовився, жодної матеріальної
допомоги не надає.

Офіційно ОСОБА_3 не працює, отримує
нерегулярні та мінливі доходи, які
витрачає на свої потреби.

В зв'язку з цим ОСОБА_2 звернулась в суд
з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на її
користь на утримання сина аліменти в
розмірі 700 грн. щомісячно до його
повноліття.

Рішенням суду першої інстанції позов
задоволено частково, а саме стягнуту з
ОСОБА_3 на користь позивачки аліменти
на утримання сина в розмірі 500 грн.
щомісячно.

Відповідач з таким рішенням не
погодився і оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі він просить рішення скасувати
та ухвалити нове рішення про стягнення
з нього аліментів в розмірі 320 грн.
щомісячно.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, ОСОБА_3 посилається на те, що
рішення не ґрунтується на законі і
ухвалене з порушенням принципів
всебічності, повноти та об'єктивності
дослідження обставин по справі.

На підтвердження цих доводів в
апеляційній скарзі наведені обставини
про те, що суд при постановленні
рішення не врахував положень ст. 182 СК
України про наявність у відповідача
інших дітей та того, що він має
нерегулярний мінливий дохід. ОСОБА_3
посилається при цьому, що він має на
утриманні від першого шлюбу сина та не
має постійного місця роботи.

Окрім цього він стверджує про те, що
відповідно до ст. 141 СК України батьки
мають рівні права і обов'язки стосовно
дитини, в тому числі і щодо їх
утримання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
ОСОБА_3 перевіривши законність та
обґрунтованість рішення, в межах вимог
апеляційної скарги, прийшла до
наступного висновку.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, оскільки наведені в ній
доводи ґрунтуються на суб'єктивному
тлумаченні положень Сімейного кодексу
України що стосуються відносин,
пов'язаних з утриманням батьками своїх
неповнолітніх дітей.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
із того, що відповідач, являючись
батьком малолітнього ОСОБА_4, який
знаходиться на утриманні ОСОБА_2 не
надає допомоги на його утримання. При
цьому судом були враховані обставини,
які впливають на визначення розміру
аліментів і зокрема те, що ОСОБА_3 не має
постійного місця роботи та має на
утриманні ще одного неповнолітнього
сина від іншого шлюбу.

З висновками суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. В даній
випадку ОСОБА_3 зобов'язаний утримувати
сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, Способом
такого утримання є стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини.

Визначаючи розмір аліментів суд першої
інстанції врахував відповідно до ст. 182
СК України всі обставини які впливають
на визначення розміру аліментів.
Розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів
встановлений у твердій грошовій сумі
зважаючи на те, що відповідач не має
постійного місця роботи та сталого
заробітку. Визначення розміру
аліментів в даному випадку відповідає
вимогам ст. 184 СК України.

Доводи ОСОБА_3 про те, що виходячи із
вимог ст. 182 СК України розмір
стягуваних з нього аліментів на
утримання сина ОСОБА_4 мав становити не
більше 30% прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку є
безпідставними. Адже ці положення
обмежують мінімальний розмір
аліментів і в той же час не визначають
максимальних граничних розмірів
аліментів.

За наведених обставин колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Тому, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 21.02. 2014 року
ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
дитину, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: (підпис)
В. П. Нікушин

Судді: (підпис)
Л. П. Стеблюк

(підпис)
С. Г. Копаничук

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області _______
В. П. Нікушин