Провадження № 2/591/418/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року

м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в
складі: головуючого-судді Янголя Є.В.,
при секретарі Дубініній Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства Комерційний
банк „ПриватБанк" про визнання
недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в:

Позивачка просить визнати недійсним
іпотечний договір № SUC9GI000000479 від 12.02.2008
року, укладений між ПАТ КБ „Приват
Банк" та ОСОБА_3 Свої вимоги мотивує тим,
що з 1993 року створила сім'ю з ОСОБА_3 без
реєстрації шлюбу, з яким мають сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12.12.2002 року ОСОБА_3
за рахунок спільних коштів була
придбана квартира АДРЕСА_1. 12.02.2008 року
між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_3 було
укладено іпотечний договір без її
відома, згідно якого в іпотеку банку
була передана квартира АДРЕСА_1. На
момент укладення зазначеного
іпотечного договору вона разом з сином
ОСОБА_2 проживали фактично в цій
квартирі, але були зареєстровані за
іншою адресою. Однак при укладенні
зазначеного іпотечного договору не
була витребувана згода органу опіки та
піклування. Тому вважає, що права
ОСОБА_2 були порушені та іпотечний
договір необхідно визнати недійсним на
підставі ст.ст. 17, 18 Закону України „Про
охорону дитинства", ст.ст. 176, 177 СК
України та ст.ст. 29, 71, 203, 224, 405 ЦК
України.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав.

Представник відповідача позов не
визнав, вважає, що підстави для
задоволення позову відсутні оскільки
неповнолітня особа на час укладення
іпотечного договору була
зареєстрована за іншою адресою, ОСОБА_3
в анкеті-заяві не повідомляв про
наявність у нього дітей, а тому права
ОСОБА_2 не були порушені.

Суд, вислухавши учасників судового
розгляду та дослідивши матеріали
справи вважає, що позов не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в грудні
2002 року придбав квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири (а.с.6-10). На час
придбання квартири у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_1 не перебував.

12.02.2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та
ОСОБА_3 було укладено іпотечний
договір, згідно якого в іпотеку банку
була передана квартира АДРЕСА_1 (а.с.71-73).
При укладенні зазначеного договору в
цій квартирі зареєстрованих осіб не
значилося (а.с. 53). ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою
АДРЕСА_2 (а.с. 54). При складанні
анкети-заяви (а.с. 95) ОСОБА_3 зазначав, що
не одружений та в графі „Діти" нічого
не зазначив.

З листопада 2012 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
що підтверджується копіями паспортів
(а.с. 11-22).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін і відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Тому з урахуванням цих положень
необхідно виходити із того, чи мала
дитина право власності чи право
користування на предмет іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.

Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки, наприклад реєстрація
неповнолітньої дитини в квартирі, не є
підставою для визнання такого договору
недійсним з підстави невиконання вимог
ст. 17 Закону України «Про охорону
дитинства» про отримання згоди органу
опіки та піклування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 176 СК
України, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України
права батьків та дітей на користування
житлом, яке є власністю когось із них,
встановлюється законом, діти - члени
сім'ї власника жилого приміщення мають
право користування займаним
приміщенням нарівні з власником.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира, яка є предметом договору
іпотеки, належить на праві власності
ОСОБА_3 та на момент укладення договору
іпотеки в квартирі ніхто
зареєстрований не був. Вказана
обставина взята до уваги нотаріусом
при укладенні вищезазначеного
договору іпотеки. ОСОБА_2 разом з
батьками були зареєстровані за іншою
адресою, а саме АДРЕСА_2 та відповідно
мали право користування цим
приміщенням.

Враховуючи викладене суд вважає, що
договір іпотеки укладено відповідно до
вимог чинного законодавства і при його
укладенні не було порушено права
неповнолітньої дитини, оскільки вона
не була зареєстрована в АДРЕСА_1 а тому
підстав для задоволення позову немає.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 212-215 ЦПК України,
суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відмовити за
необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана особою яка була
присутня при оголошенні рішення суду
протягом 10 днів з дня його оголошення а
особою яка не брала участі в розгляді
справи протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення до судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Повний текст рішення суду виготовлено
01.04.2014 року.

Суддя
Є.В. Янголь