Дата документу 01.04.2014 Справа № 554/1297/14-ц
Провадження № 2/554/1187/2014
(вступна та резолютивна частини)
01 квітня 2014 року Октябрський
районний суд м.Полтави у складі:
головуючого - судді Савченко Л.І.
при секретарі - Жданову Є.В.
за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3., представника
відповідача - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Страхової компанії «Провідна», ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, керуючись ст.ст. 10, 11,
60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 10 000 грн.
В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.
Судові витрати понести за рахунок
Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Л.І.Савченко

Справа № 554/1297/14-ц

Провадження № 2/554/1187/2014

Р І Ш Е Н Н
Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року Октябрський
районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Жданову Є.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3., представника
відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Страхової компанії «Провідна», ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до відповідачів СК
«Провідна» та ОСОБА_3., уточнивши
позовні вимоги в ході судового
розгляду справи, про стягнення
солідарно з відповідачів на її користь
у відшкодування матеріальної шкоди 13 099
грн. 24 коп. та у відшкодування моральної
шкоди 15 000 грн., посилаючись на те, що 07
грудня 2013 року близько 14.00 год. ОСОБА_3,
керуючи автомобілем ВАЗ-2108, д.н.з.
НОМЕР_1, рухався по вул.Фрунзе від
вул.П.Комуни в м.Полтаві в напрямку
вул.Жовтнева та скоїв на неї та її
шестимісячну доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яку вона перевозила в
дитячій колясці та переходили проїзну
частину вул.Фрунзе по нерегульованому
пішохідному переходу, наїзд, внаслідок
чого їй спричинені тілесні ушкодження
легкого ступеня тяжкості за ознакою
довготривалого розладу здоров»я.
Причина та наслідки, які наступили
внаслідок ДТП, сталися в результаті
порушення водієм ОСОБА_3 п.18.1, п.п.2.3 б),
12.3 ПДР України. На своє лікування та
обстеження доньки в лікувальному
закладі витрачено 1 105 грн. 24 коп., також
внаслідок ДТП пошкоджені дитяче одіяло
на суму 250 грн., шапка дитяча на суму 150
грн., дитячий комбінезон на суму 800 грн.,
дитячий візок (трансформер) на суму 7 200
грн., колготи жіночі на суму 30 грн.,
взуття на суму 480 грн., брюки жіночі на
суму 600 грн. мобільний телефон моделі
«Самсунг» на суму 2 024 грн., годинник на
суму 460 грн., а всього матеріальної
шкоди спричинено на суму 11 994 грн. Також
їй заподіяно моральної шкоди у вигляді
душевних страждань пережитих у зв»язку
із фактом ДТП, а також через хвилювання
щодо здоров»я доньки та наслідків, які
можуть мати місце в майбутньому. Крім
того, вона зазнала душевних страждань
через неможливість користуватися
мобільним телефоном та оперативно
вирішувати необхідні побутові потреби.
Моральну шкоду оцінює в 15 000 грн.
Добровільно шкода їй не відшкодована,
тому вона змушена звернутися до суду з
позовом.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов
підтримали, прохали його задовольнити
у повному розмірі, надали пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов визнав частково,
вважає, що матеріальну шкоду повинна
відшкодовувати страхова компанія, а
моральну шкоду відшкодувати згоден,
але в розумних розмірах.

Представник відповідача Кучерява
Т.В. у судовому засіданні позов визнала
частково, не заперечувала, що одяг
позивача був пошкоджений, але
обов»язок відшкодувати матеріальну
шкоду покладений на страхову компанію,
до якої потрібно було звернутися
позивачу із письмовою заявою. Моральна
шкода підлягає співмірному
відшкодуванню відповідно до
спричинених душевних страждань. Також
зазначила, що на пропозицію ОСОБА_3.
купити їй таку ж дитячу коляску,
позивач відмовила, та зажадала
завищеного розміру відшкодування, не
підтвердженого належними доказами.

Представник відповідача ПрАТ СК
«Провідна» у судове засідання не
з»явився, надіслав до суду заяву про
розгляд справи без його участі та
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що між ПрАТ СК
«Провідна» та власником автомобіля
«ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3 був
укладений договір обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/8928856,
відповідно до якого застраховано
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров»ю, майну третіх осіб
внаслідок експлуатації вказаного
автомобіля будь-якою особою на
законних підставах, на строк з 14 січня
2013 року по 13 січня 2014 року. Станом на 22
січня 2014 року потерпіла ОСОБА_1 до ПрАТ
СК «Провідна» із заявою про страхове
відшкодування, обов»язкова подача якої
передбачена ст. 35 ЗУ «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», не зверталася,
підтверджуючих документів не надала,
що унеможливлює здійснення виплати
страхового відшкодувння. Виходячи з
цього, ПрАТ СК «Провідна» прав позивача
не порушувало, тому в задоволенні
позову прохав відмовити.

Заслухавши сторони, перевіривши
фактичні обставини справи письмовими
доказами, суд прийшов до висновку про
часткове задоволення позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2013
року ОСОБА_3 близько 14 год. 00 хв., керуючи
автомобілем «ВАЗ-2108», д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись по вул.Фрунзе від
вул.П.Комуни в напрямку вул.Жовтнева в
м.Полтава, на нерегульованому
пішохідному переході, розташованому
напроти будинку № 2, позначеному
дорожньою розміткою і дорожнім знаком,
всупереч п.18.1 ПДР України, не зменшив
швидкості свого руху, не зупинився, щоб
дати дорогу пішоходу, скоїв наїзд на
пішохода ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, і її
малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яку вона перевозила в дитячій колясці,
рухаючись з ліва на право по напрямку
руху автомобіля.

Відповідно до висновку судово-медичної
експертизи № 2242 від 20 грудня 2013 року
ОСОБА_1 були заподіяні легкого ступеня
тяжкості тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад
здоров»я, у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, садна шкіри правого
колінного суглобу, які утворилися від
дії тупих обмежених предметів, якими
могли бути виступаючі частини
рухаючогося транспортного засобу
(а.с.9-10).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 2288 від 26 грудня 2013 року у
ОСОБА_5 яких-небудь тілесних ушкоджень
не виявлено (а.с.11-12).

Постановою слідчого СВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області
Титаренко Ю.В. від 27 грудня 2013 року
кримінальне провадження, внесене до
ЄРДР за № 0000912 від 08 грудня 2013 року
за ознаками ч.1 ст. 286 КК України, за
фактом ДТП за участю водія ОСОБА_3. і
пішохода ОСОБА_1, закрито у зв»язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення (а.с.4).

Також судом встановлено, що
автомобіль «ВАЗ 21083 СПГ», д.н.з. НОМЕР_1,
на момент вчинення ДТП, був
застрахований в ПрАТ «СК «Провідна»
відповідно до договору обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів Поліс № АВ/8928856
від 08 січня 2013 року, строком дії з 14
січня 2013 року по 13 січня 2014 року,
страхова сума за шкоду заподіяну життю
і здоров»ю 100 000 грн., майну - 50 000
грн.(а.с.5).

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов»язків є завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі.

Нормативним актом, який містить
спеціальні норми щодо регулювання
даних правовідносин, є Закон України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон).

Відповідно до ст. 6 Закону
Страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Згідно п.35.1 ст.35 Закону для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування, а також
інші документи, перелік яких
встановлений в п.35.2 ст. 35 Закону.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_1
заяви про виплату страхового
відшкодування та інших документів, які
мають відношення до ДТП, відповідачу СК
«Провідна» не надала, суд приходить до
висновку, що її позовні вимоги до
даного відповідача є безпідставними,
так як її прав страхова компанія не
порушила, а тому в задоволенні позову в
цій частині вважає за необхідне
відмовити.

При вирішенні питання про
цивільну відповідальність відповідача
ОСОБА_3. суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров»ю чи майну третьої особи.

Пунктом 16 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ» № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» встановлено, що
відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений
законом строк 09 грудня 2013 року
повідомив страховика про страховий
випадок, що підтверджується
повідомленням страховику про
обставини події за участю ТЗ,
забезпеченого полісом обов»язкового
страхування цивільної
відповідальності власника наземного
ТЗ.

Таким чином, заподіяна здоров»ю
та майну позивача шкода підлягає
відшкодуванню СК «Провідною», а не
ОСОБА_3, в межах страхової суми (ліміту
відповідальності), однак за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди,
зокрема, і подачі відповідної заяви
потерпілою.

Разом з тим, суд вважає, що
обов»язок відшкодування моральної
шкоди покладається на ОСОБА_3., виходячи
з наступного.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено,
що джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність пов»язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Частинами 1, 2, 3 п.2 ст. 23 ЦК України
встановлено, що моральна шкода полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, що передбачено ч.1 ст.1167 ЦК
України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 визнає свою вину
у вчиненні ДТП, внаслідок якої
заподіяно тілесних ушкоджень легкого
ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_1, не
заперечує проти відшкодування їй
моральної шкоди, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

При цьому, суд вважає, що позивач
зазнала душевних страждань, оскільки
внаслідок винних дій відповідача
отримала закриту черепно-мозкову
травму, струс головного мозку, садна
шкіри правого колінного суглобу, у
зв»язку з чим зазнала фізичних
страждань та болі. Також вона отримала
душевні страждання через те, що дитячий
візок, в якому знаходилася її
п»ятимісячна донька, внаслідок ДТП
перевернувся, і вона хвилювалася за
здоров»я своєї дитини, у зв»язку з чим
вимушена була проходити медичні
обстеження. У зв»язку з перенесеним
стресом вона втратила грудне молоко, а
тому змушена годувати дитину сумішшю.
Після ДТП її дитини стала неспокійною,
постійно плаче, що також спричиняє їй
душевних хвилювань за свою дитину.
Також вона страждає через пошкодження
її майна, що позбавило можливості жити
повноцінним життям, на тривалий час
були порушені стосунки з оточуючими.

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст.23 ЦК
України, розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахування інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір
заподіяної моральної шкоди ОСОБА_1, суд
враховує, що моральна шкода завдана
позивачу внаслідок погіршення стану її
здоров»я та пошкодження її майна, а
також внаслідок хвилювань за здоров»я
своєї дитини, і вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги в цій
частині частково у розмірі 10 000 грн., що
є розумним і справедливим. Заявлені
вимоги позивача на суму 15 000 грн., на
думку суду, є завищеними.

Судові витрати слід віднести за
рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 від
сплати судового збору звільнена на
підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір», а ОСОБА_3 - на підставі п.9
ч.2 ст. 5 вказаного Закону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Судові витрати понести за рахунок
держави.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. І. Савченко