Справа № 755/3623/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД про стягнення
боргу та зустрічним позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД до ОСОБА_1 про
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому, просить суд: стягнути
з ОСОБА_2 на її користь 9 000 гривень на
підставі боргової розписки від 26
листопада 2010 року та моральну шкоду 1 000
гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ТОВ Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД на її користь 9 000
гривень на підставі боргової розписки
від 26 листопада 2010 року та моральну
шкоду у сумі 1 000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, якому
належить нерухоме майно - нежитлова
будівля, загальною площею - 210 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
також нерухоме майно, нежитлова
будівля, загальною площею - 100,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. При
реконструкції нежитлової будівлі, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею - 210 кв.м., нею були
надані кошти (зворотна фінансова
допомога) ОСОБА_2 для закупівлі
будівельних матеріалів та оплати
послуг будівельників, а саме: вона,
ОСОБА_1, надала ОСОБА_2 у борг, як
зворотну фінансову допомогу, кошти у
розмірі 9000 гривень для реконструкції
нежитлової будівлі, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 210
кв.м. Дані кошти були надані нею на
строк два роки, тобто до 26 листопада 2012
року. 26 листопада 2010 року була надана
від відповідача розписка, в якій
останній вказує грошову суму яку
отримує від неї та останню дату їх
повернення. Також при реконструкції
нежитлової будівлі, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею - 100,7
кв.м., нею були надані кошти (зворотна
фінансова допомога) ОСОБА_2, як
директору ТОВ Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД для закупівлі
будівельних матеріалів та оплати
послуг будівельників, а саме: вона,
ОСОБА_1, надала ОСОБА_2 у борг, як
директору ТОВ Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД, зворотну
фінансову допомогу, кошти у розмірі 9000
гривень. Дані кошти були надані нею на
строк два роки, тобто до 26 листопада 2012
року. 26 листопада 2010 року була надана
від відповідача розписка, в якій
останній вказує грошову суму яку
отримує від неї та останню дату їх
повернення. На даний час, позивачені
нею кошти, ОСОБА_2 до цього часу не
повернув, на її неодноразові звернення,
відповіді не надає. Більш того, при
особовому зверненні до ОСОБА_2,
останній стверджує, що у борг від неї
ніякої зворотної фінансової допомоги
не отримував, а тому не має підстав для
виплати їй боргу. В термін, обумовлений
нею та відповідачем останній гроші не
повернув. На даний час повертати борг
відповідач відмовляється, та на її
пропозиції про добровільне повернення
боргу не відповідає. Враховуючи той
факт, що зазначена сума боргу не
повернута не тільки в зазначений в
розписках термін, а й на сьогоднішній
день, та те, що зараз їй необхідні кошти
для проживання, так як наданий час вона
ніде не працює, змушена позичати кошти
у інших людей. В зв'язку з тим, що
відповідач відмовляється повернути їй
її гроші вона повинна постійно
доказувати рідним та знайомим свою
правоту, пояснювати незаконність дій
відповідача і т.д. Крім цього, підвищена
дратівливість, викликана великим
психологічним та психічним
навантаженням призвела до суттєвого
погіршення стану її здоров'я. Ця ж
обставина зумовила виникнення
кількості конфліктів в її сім'ї. Отже,
відповідач своїми діями спричинив їй
ще й моральну шкоду.

В судовому засіданні 14 березня 2014 року
представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3
була подана заява про збільшення
позовних вимог, яка прийнята судом
відповідно до ухвали Дніпровського
районного суду м. Києва від 14 березня 2014
року.

Відповідно до заяви про збільшених
позовних вимог, позивач просить суд:
визнати право власності на нежитлову
будівлю, загальною площею - 210 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на
підставі боргової розписки від 26
листопада 2011 року; визнати право
власності на нежитлову будівлю,
загальною площею - 100,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за
ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на
підставі боргової розписки від 26
листопада 2010 року.

В обґрунтування заявлених збільшених
позовних вимог, позивач посилається на
те, що в зв'язку з тим, що у відповідачів
відсутні кошти на погашення боргу по
розпискам від 26 листопада 2010 року,
вважає за можливе захистити свої права
та інтереси лише шляхом визнання права
власності за собою на нерухоме майно -
нежитлова будівля, загальною площею - 210
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, а також нерухоме майно,
нежитлова будівля, загальною площею -
100,7 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з заявленими позовними
вимогами, 14 березня 2014 року Товариством
з обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД в особі директора
ОСОБА_2 до Дніпровського районного суду
м. Києва було подано зустрічну позовну
заяву про визнання права власності, яка
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 березня 2014 року була
прийнята до спільного розгляду з
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД про стягнення боргу.

Відповідно до заявлених зустрічних
позовних вимог, позивач за зустрічним
позовом, просить суд: визнати право
власності за Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Сервішина» ЛТД на нерухоме майно -
нежитлові будівлі, на будинок літери
«А», загальною площею приміщень 288,4
кв.м., на будинок літери «Б» загальною
площею приміщень 192,2 кв.м., на будинок
літери «В» загальною площею приміщень
170,1 кв.м., загальна площа забудови
становить 688,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2.

Свої зустрічні позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що до нерухомого майна
- нежитлової будівлі загальною площею -
210 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД ніякого
відношення не має. ОСОБА_2 брав гроші
від ОСОБА_1, як фізична особа і куди і в
якому напрямку використав
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД не відомо. Також, по
бухгалтерській звітності грошові
кошти по борговій розписці по рахункам
фірми не проходили. 01 липня 2004 року між
Київської міською радою та ТОВ
«Виробничо-комерційною фірмою
«Сервісшина» ЛТД був підписаний
договір оренди земельної ділянки яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
розміром - 0,3874 га. Вказаний договір
оренди земельної ділянки від 01 липня 2004
року укладено між сторонами на десять
років. 28 вересня 2010 року Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна було
виготовлено Технічний паспорт на
нежитловий будинок (приміщення), який
знаходиться у АДРЕСА_2. Відповідно до
вищевказаного технічного паспорту на
нежитловий будинок (приміщення), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, від 28
вересня 2010 року, будинок літери «А»
загальною площею приміщень - 288,4 кв.м.,
будинок літери «Б» загальною площею
приміщень - 192,2 кв.м., будинок літери «В»
загальною площею приміщень - 170,1 кв.м.,
площа забудови становить - 688,7 кв.м. На
запит ТОВ «Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД 06 листопада 2013 року,
Головним управлінням державного
земельного агентства у м. Києві
виготовлено Витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку яка знаходиться по АДРЕСА_2. На
замовлення ТОВ «Виробничо-комерційної
фірми «Сервісшина» ЛТД від 23 жовтня 2013
року, Виконавчим органом Київської
міської ради (Київська міська державна
адміністрація) Департамент
містобудування та архітектури, Службою
містобудівного кадастру виготовлений
Витяг щодо чинних містобудівних
регламентів та інших умов впровадження
містобудівної діяльності,
містобудівних умов та обмежень щодо
певної території, а також наявних вимог
та обмежень щодо використання
земельних ділянок і розташованих на їх
об'єктів нерухомості, в т.ч.
викопіювання із містобудівної
документації, відповідно об'єкту, а
саме: земельної ділянки по АДРЕСА_2. 05
листопада 2013 року Державне агентство
земельних ресурсів України Головне
управління Держземагенства у м. Києві
видає ТОВ «Виробничо-комерційній фірмі
«Сервісшина» ЛТД Витяг з технічної
документації про нормативно грошову
оцінку земельної ділянки яка
знаходиться по АДРЕСА_2. Враховуючи, що
відповідачем не визнається права
власності за позивачем по справі на
нерухоме майно - нежитлові будівлі,
загальною площею - 210 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а
також нерухоме майно, нежитлова
будівля, загальною площею - 100,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в
рахунок погашення боргу по борговим
розпискам від 26 листопада 2011 року,
просить відмовити позивачеві у повному
обсязі по первісній позовній заяві.

Представник позивача за первісним
позовом та представник відповідача за
зустрічним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3, в
судовому засіданні позовні вимоги за
первісним позовом підтримав в повному
обсязі, з підстав, викладених у
позовній заяві та заяві про збільшення
позовних вимог, просив позов
задовольнити, зустрічний позов не
визнав.

Представник відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4, в судовому
засіданні первісні позовні вимоги не
визнав, зустрічні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі. Пояснив
суду, що дійсно ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1
грошові кошти. Спочатку він хотів їх
використати на цілі обумовлені
сторонами, але в кінцевому результаті
використав їх на власні потреби. Також
зазначив, що будівля по АДРЕСА_1 ОСОБА_2
не належить.

Представник відповідача за первісним
позовом та представник позивача за
зустрічним позовом - ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД - Оліярник О.Р., в
судовому засіданні первісний позов не
визнала, зустрічні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила
задовольнити. Пояснила суду, що кошти,
які позичав ОСОБА_2 у ОСОБА_1 на
підприємстві взагалі не
обліковувалися та не
використовувалися для реконструкції
нежитлової будівлі по АДРЕСА_2, у
зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 не має
права вимагати визнання за нею права на
вказану нежитлову будівлю. Оскільки
позивачем ОСОБА_1 порушується право
власності ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД на спірне
нежитлове приміщення, у товариства є
всі підстави для визнання за ним права
власності на спірне нежитлове
приміщення.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
листопада 2010 року ОСОБА_2 як директор
ТОВ Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД взяв в борг у ОСОБА_1
9000 гривень на реконструкцію нежитлової
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2., термін повернення до 26
листопада 2012 року, що підтверджується
розпискою ОСОБА_2

26 листопада 2010 року ОСОБА_2 отримав у
борг від ОСОБА_1 9000 гривень на зворотну
фінансову допомогу на реконструкцію
нежитлової будівлі, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, термін повернення до
26 листопада 2012 року, що підтверджується
розпискою, наданою ОСОБА_2

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, а також боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Звертаючись до Дніпровського
районного суду м. Києва з позовними
вимогами до ОСОБА_2 та ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД, позивач ОСОБА_1
просить суд стягнути солідарно з
ОСОБА_2 та ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД на її користь на
підставі боргової розписки від 26
листопада 2010 року суму коштів в розмірі
9 000 гривень та 1 000 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди та
визнати право власності на нежитлову
будівлю, загальною площею - 100,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за
ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на
підставі боргової розписки від 26
листопада 2010 року

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу
України, солідарний обов`язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов`язання.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині
солідарного виконання зобов`язань та
визнання права власності на нежитлову
будівлю, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, позивач ОСОБА_1 посилається на
те, що грошові кошти за розпискою від 26
листопада 2010 року були отримані ОСОБА_2,
як директором ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД, для реконструкції
нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2,
а у зв`язку з тим, що на даний час
відповідачі не визнають її вимоги щодо
солідарного стягнення заборгованості,
вона має право на визнання за нею права
власності в рахунок погашення
заборгованості на нежитлову будівлю,
загальною площею - 100,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
України, право власності є непорушним,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу
України, право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором чи законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права можуть
виникати з рішення суду лише у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства. Цивільний
кодекс передбачає можливість
виникнення права власності на підставі
рішення суду у випадках, прямо
передбачених статтями 335, 376, 392 цього
Кодексу.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності - це
позадоговірна вимога власника майна
про констатацію перед третіми особами
факту приналежності позивачу права
власності на спірне майно, не з'єднане з
конкретними вимогами про повернення
майна чи усунення інших перешкод, не
зв'язаних з позбавленням володіння.
Позови про визнання права власності
спрямовані на усунення перешкод у
здійсненні власником (чи титульним
власником) свого права і виключення
домагань на приналежне власнику майно
за допомогою підтвердження в судовому
порядку факту приналежності йому
спірного майна на праві власності.

Вимоги про визнання права власності є
необхідною умовою для досягнення
позивачем й іншої мети позову, а саме -
отримання правовстановлюючих
документів на майно. І визнання цього
права за особою судом є підставою
(передумовою) для зобов'язання органів
державної реєстрації прав на таке
майно видати відповідні документи.

Так, позови про визнання права
власності спрямовані на усунення
перешкод у здійсненні власником свого
права і виключення домагань на
приналежне власнику майно за допомогою
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності.

Судом встановлено, що ТОВ
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД, зареєстровано як
юридична особа Солом`янською районною
у місті Києві державною адміністрацією
17 червня 1993 року.

ОСОБА_2 є директором ТОВ
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД, на підставі рішення
загальних зборів учасників товариства
від 01 листопада 2009 року та на підставі
наказу №1 від 02 листопада 2009 року.

Як вбачається з Наказу №56 від 04 травня
1998 року з балансу АТП 13068 на баланс ТОВ
ВКФ «Сервіс-Шина» передано будівлі,
споруди, обладнання, майно (2
павільйони, складські приміщення) які
знаходяться у користуванні ТОВ ВКФ
«Сервіс-Шина», що знаходяться за
адресою АДРЕСА_2. 12 травня 1998 року між
ТОВ ВКФ «Сервіс-Шина» та АТП 13068
складений акт прийому-передачі
основних фондів.

01 липня 2004 року між Київською міською
радою та ТОВ Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД було укладено
договір оренди земельної ділянки,
відповідно до якого Київська міська
рада, на підставі п. 41 рішення Київської
міської ради від 18 березня 2004 року №
125/1335, за Актом приймання-передачі
передає, а ТОВ Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД приймає в
оренду (строкове платне користування)
земельну ділянку, яка розташована по
АДРЕСА_2, розміром - 0,3874 га.

Відповідно до технічного паспорту на
нежитловий будинок (приміщення) за
адресою: АДРЕСА_2, вказане нежитлове
приміщення зареєстроване за ТОВ
Виробнича-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД, та складається з
нежитлових будівель: будинок літери
«А», загальною площею приміщень 288,4
кв.м., будинок літери «Б» загальною
площею приміщень 192,2 кв.м., будинок
літери «В» загальною площею приміщень
170,1 кв.м., загальна площа забудови
становить 688,7 кв.м.,

Як встановлено судом ОСОБА_2 як
директором ТОВ Виробнича-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД були отримані
кошти у ОСОБА_1 в розмірі 9 000 гривень на
реконструкцію нежитлової будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2. В той
же час, дані кошти не були витрачені на
реконструкцію вказаної будівлі, а
використані ОСОБА_2 на власні потреби.

Відповідно до частини першої статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущення

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, приймаючи до уваги пояснення
сторін, керуючись нормами
законодавства, діючого на час
виникнення спірних правовідносин, суд
дійшов висновку, що в розрізі даного
спору, відсутній солідарний обов`язок
відповідачів, у зв`язку з чим, підстави
для солідарного стягнення з ОСОБА_2 та
ТОВ «Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД на користь ОСОБА_1
суми коштів в розмірі 9 000 гривень та
визнання права власності за ОСОБА_1 в
рахунок погашення заборгованості на
нежитлове приміщення загальною площею
- 100,7 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, у суду відсутні. В той же час,
суд вважає, що зустрічні позовні вимоги
ТОВ «Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД про визнання за
останнім права власності на нерухоме
майно - нежитлові будівлі, на будинок
літери «А», загальною площею приміщень
288,4 кв.м., на будинок літери «Б»
загальною площею приміщень 192,2 кв.м., на
будинок літери «В» загальною площею
приміщень 170,1 кв.м., загальна площа
забудови становить 688,7 кв.м., за адресою:
АДРЕСА_2, знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідачем ОСОБА_2 доказів, щодо
спростування вимог позивача ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
договорами позики, суду не надано, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2
боргу за договорами позики від 26
листопада 2010 року на загальну суму 18 000
гривень є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1
про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди
у розмірі 1 000 гривень та солідарно з
ОСОБА_2 та ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД моральної шкоди
у розмірі 1 000 гривень, то дані вимоги не
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав, в
тому числі, моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного
кодексу України визначено, що моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 в
судовому засіданні не надано доказів в
обґрунтування розміру заподіяної
моральної шкоди та не надано доказів на
підтвердження моральних страждань,
перенесених нею, якими позивач
обґрунтовує наявність заподіяної
моральної шкоди. Крім того, між
сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, наявні
правовідносини зобов`язального
характеру, які виключають стягнення
моральної шкоди у зв`язку з порушенням
зобов`язань, а солідарний обов`язок
ОСОБА_2 та ТОВ «Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД перед позивачем
ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до частини третьої ст.212
Цивільного процесуального кодексу
України, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню, а саме з відповідача
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до
стягненню борг за договорами позики
від 26 листопада 2010 року на загальну
суму 18 000 гривень. Зустрічні позовні
вимоги ТОВ Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД підлягають
задоволенню в повному обсязі, як такі,
що знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 підлягає до стягненню
судовий збір, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, в сумі 243
гривні 60 копійок, та з ОСОБА_1 на користь
ТОВ Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД підлягає до стягненню
судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 11, 23, 328, 331,
392, 525, 526, 541, 612, 625, 1049, 1167 Цивільного
кодексу України, ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60,
64, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД про стягнення боргу -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за розписками від 26 листопада 2010
року в розмірі 18 000 гривень та судовий
збір в розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 (шістдесят) копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД до ОСОБА_1 про
визнання права власності -
задовольнити.

Визнати право власності за Товариством
з обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційна фірма
«Сервісшина» ЛТД на нерухоме майно -
нежитлові будівлі, на будинок літери
«А», загальною площею приміщень 288,4
кв.м., на будинок літери «Б» загальною
площею приміщень 192,2 кв.м., на будинок
літери «В» загальною площею приміщень
170,1 кв.м., загальна площа забудови
становить 688,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничо-комерційна
фірма «Сервісшина» ЛТД судовий збір в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
(шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: