Справа № 149/432/14-ц
Провадження №2/149/257/14
Номер рядка звіту 36
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.03.2014 року
м.Хмільник
Хмільницький
міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді
Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмільнику цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Вишеньківської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.02.2014 року звернувся до
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області з цивільним позовом
до Вишеньківської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла його мати - ОСОБА_2, яка за
життя склала заповіт, згідно якого
заповіла належне їй майно позивачу.
Після смерті спадкодавця, залишилось
спадкове майно, серед якого: житловий
будинок з господарськими будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1 земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2500 га., що розташована по
АДРЕСА_1 земельна ділянка для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,2000 га. що розташована по
АДРЕСА_1 Враховуючи відсутність
правовстановлюючих документів на
спадкове майно позивач просить визнати
за ним право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями що
розташований по АДРЕСА_1 право на право
на земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2500 га., що розташована по
АДРЕСА_1 та право на право на земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,2000
га., що розташована по АДРЕСА_1

20.03.2014 року представник позивача
ОСОБА_3 подав до суду заяву про
залишення позовної заяви в частині
позовної вимоги про визнання права на
право на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, площею 0,2500 га. що
розташована по АДРЕСА_1 - без розгляду.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного
суду від 20.03.2014 року позовну заяву в
частині позовної вимоги про визнання
права на право на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, площею 0,2500 га., що
розташована по АДРЕСА_1- залишено без
розгляду.

У судове засідання позивач,
представник позивача не з'явились,
представник позивача надав заяву про
розгляд справи за його відсутності, в
якій зазначив, що підтримує позовні
вимоги повністю.

Представник відповідача -
Вишеньківської сільської ради у судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у відсутності
представника відповідача, в якій
вказав, що не заперечує проти
задоволення позову.

Враховуючи подані сторонами заяви, у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, враховуючи
наступне.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
виданим Вишеньківською сільською
радою, Хмільницького району,
Вінницької області від 25.10.2003 року
підтверджено, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до заповіту від 23 січня 1995
року посвідченого секретарем
Вишеньківської сільської ради
Хмільницького району Вінницької
області та зареєстрованого в реєстрі
за №27 ОСОБА_2 заповіла все належне їй
майно - ОСОБА_1. Згідно запису секретаря
сільської ради вказаний заповіт не
змінено і не відмінено.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось
спадкове майно, серед якого:

- житловий будинок з
господарськими будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1

Вказане підтверджується технічним
паспортом на садибний (індивідуальний)
житловий будинок, виданий КП "ВООБТІ"
від 24.12.2013 року(а.с.5-7). При цьому суд
враховує, що у технічному паспорті
відсутні відмітки що про те, що дане
нерухоме майно є самочинно
побудованим, наявний запис про
відсутність правовстановлюючих
документів. Як видно з технічного
паспорта житловий будинок був
збудований 1961 року, а господарські
споруди 1961, 1978 р.р.

Згідно виписки з рішення 13 сесії 21
скликання Вишеньківської сільської
ради від 14.12.1993 року ОСОБА_4 передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,45 га., що розташована по
АДРЕСА_1(а.с.9).

Довідкою Вишеньківської сільської
ради № 421 від 20.12.2013 року підтверджено,
що згідно погосподарської книги за
1991-1995 рр., особовий рахунок НОМЕР_2
власником будинку та земельної ділянки
площею 0,45 га. по АДРЕСА_1 була ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року(а.с. 10).

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 25.10.2004 року,
яке набуло законної сили 25.12.2004 року,
встановлено факт, що ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, являється
матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також
встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_1 шляхом фактичного володіння і
управління спадковим майном після
смерті ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних
правовідносин діяла Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1,
ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію
будинків з обслуговуючими їх будівлями
і спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
проводять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих. Не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
радах народних депутатів, затверджених
ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані
погосподарських книг були звітом про
житлові будинки, що знаходяться на
праві власності громадян.

Судом встановлено, а також доведено
належними та допустимими доказами факт
належності вищевказаного
будинковолодіння ОСОБА_2 Здобуті
докази свідчать про те, що за життя вона
володіла, користувалась та
розпоряджалась вищевказаним
будинковолодінням, яке перебувало у її
власності, відповідно до вимог діючого
на той момент законодавства.

Згідно з ст. 548 Цивільного кодексу
Української РСР (надалі - ЦК УРСР) для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Листом завідуючої Хмільницької
районної державної нотаріальної
контори Горщинської Ю.П. №235/01-16 від
18.03.2014 року повідомлено, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 спадкоємці з
заявами про прийняття та/або відмову
від спадщини не звертались, спадкова
справа не заводилась і відповідно
свідоцтва про право на спадщину не
видавались.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 25.11.2004 року
встановлено факт прийняття ОСОБА_1
спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, про наявність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
визнання, в порядку спадкування за
заповітом, права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1

Позовна вимога про визнання права на
право на земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,2000 га., що розташована по
АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає,
оскільки позивачем не доведено
обгрунтованість даної позовної вимоги
з посиланням на докази. Так, відповідно
до наявної у матеріалах справи виписки
з рішення 13 сесії 21 скликання
Вишеньківської сільської ради від
14.12.1993 року ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,45 га., при цьому не вказано на
яких умовах надано вказану земельну
ділянку та її цільове призначення.

Враховуючи встановлені судом
обставини, позов підлягає частковому
задоволенню.

Судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 547,548 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 15,
60, 213-215, 223, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
порядку спадкування за заповітом,
право власності на спадкове майно, а
саме:

- житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1 а також відповідні
господарські будівлі та споруди, що
належали ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
оголошення, а особами які не приймали
участь у судовому засіданні протягом
цього ж строку з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Олійник І.
В.