АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1080/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1407/14
Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т. В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Омельченко Л.М.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача -
адвоката ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від 28 травня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із вказаним позовом до ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що у червні передала в борг
відповідачці 23 500,00 доларів США, про що
остання склала розписку. Оскільки
позика не була повернута, просила
стягнути з ОСОБА_5 борг з урахуванням
трьох відсотків річних за час
прострочення у сумі 178 835,28 грн. та
судові витрати.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 28 травня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
суму основного боргу за договором
позики в розмірі 176 000,00 грн., 3% річних
від суми заборгованості в розмірі 2 835,28
грн. та судові витрати, пов'язані з
оплатою судового збору в сумі 1 788,35 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, який посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права,
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що перебував із
відповідачкою у шлюбі та між ними існує
спір щодо спільно набутого майна.

Вважає, що правочин, за яким ОСОБА_5
отримала позику, є нікчемним, оскільки
вчинений без його згоди та спрямований
на збільшення частки його колишньої
дружини у спільному майні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
невиконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань
перед ОСОБА_4 щодо повернення позики.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобовязана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Однією з підстав виникнення
зобов'язання є договір або інший
правочин (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

У цьому контексті спір між сторонами,
який є предметом судового розгляду, має
зобов'язальну природу. При цьому,
чоловік відповідачки не був стороною
відповідного правочину.

Також, колегія суддів визнає таким, що
ґрунтується на припущеннях, судження
ОСОБА_2 про те, що кредитор за вказаним
договором є особою похилого віку, а
тому не могла мати валютних коштів у
розмірі, переданому в борг його
дружині.

При наданні правової оцінки законності
договору, суд не зобов'язаний
встановлювати джерело походження
коштів, які є його предметом.

Письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання у
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Між тим, відповідно до ч.4 ст.65 СК
України договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, залучення колишнього
чоловіка до боргових зобов'язань
ОСОБА_5 за вказаним договором може мати
місце лише за умови доведеності, що
вказані кошти використані для
задоволення потреб їх сім'ї та
створення спільної власності.

Отже передчасно говорити про те, що
ОСОБА_2 повинен нести тягар боржника за
договором, укладеним між сторонами по
справі.

За відсутності згоди на отримання
дружиною позики ОСОБА_2 має право на
звернення до суду з позовом про
визнання договору недійсним згідно ч.2
ст.65 СК України. Однак такий позов має
бути заявлено окремо, і правова оцінка
його дійсності є предметом нового
судового розгляду.

З огляду на те, що оскаржуване рішення
суду відповідає вимогам закону,
зібраним по справі доказам, обставинам
справи, підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 28 травня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/
Л.М. Омельченко

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук