Справа №490/5627/13-ц 15.04.2014 15.04.2014 15.04.2014
Провадження №22ц/784/850/14 Головуючий в
першій інстанції Алєйніков В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Бакуті Т.В.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2013 року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк»)

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

31 травня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення кредитної
заборгованості в розмірі 51 875 грн. 40 коп.

Позивач зазначав, що 22 травня 2008 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № ODXRF913070889.
Відповідно до вказаного договору
відповідачка отримала кредит у розмірі
7 994 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з порушенням
ОСОБА_3 строків сплати за користування
кредитом та відсотків по ньому, виникла
заборгованість, яка станом на 05 квітня
2013 року складає 51 875 грн. 40 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 5 596 грн. 35
коп.;

- заборгованість по процентам - 2 грн. 92
коп.;

- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 43 329 грн. 68 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 2 446 грн. 45
коп.

Посилаючись на вказане, позивач просив
позов задовольнити.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2013 року в задоволенні позову
ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі. На
думку апелянта, рішення суду є
незаконним, необґрунтованим, ухваленим
з порушенням норм матеріального і
процесуального права, а висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні докази ознайомлення ОСОБА_3 з
умовами надання споживчого кредиту та,
крім того, позивачем пропущений строк
звернення до суду з цим позовом.

Між тим, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки він не
відповідає дійсним обставинам справи і
вимогам матеріального права, що
відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України
є підставою для скасування оскарженого
рішення та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
сплата неустойки.

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

З матеріалів справи вбачається, що 22
травня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір, за яким остання
отримала кредит в розмірі 7 994 грн. 50 коп.
зі сплатою 0,12% на рік за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с. 4, 16-19).

Складовою укладеної між сторонами
угоди є заява позичальника та Умови
надання споживчого кредиту.

Згідно заяви позичальника,
відповідачка, яка її підписала,
засвідчила про ознайомлення з
вказаними Умовами та про свою
відповідальність за невиконання цього
договору (а.с. 4 зворот).

Пунктом 2.1 Умов надання споживчого
кредиту визначено, що для виконання
даного договору Банк відкриває
Позичальнику рахунок для зарахування
коштів, спрямованих на погашення
заборгованості по кредиту, відсоткам,
винагороди та іншим платежам.

З заяви позичальника вбачається, що
кредит був наданий строком на 10
місяців, тобто до 23 лютого 2009 року та зі
сплатою щомісячних платежів в сумі 799
грн. 90 коп.

Згідно п. 5.5 Умов, термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років (а.с. 23).

Тобто, поряд зі встановленням строку
дії договору сторони встановили і
строки виконання боржником окремих
зобов'язань, що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору та між сторонами договору
існувала домовленість щодо збільшення
строку позовної давності.

Оскільки, станом на 23 лютого 2009 року
виникла заборгованість за кредитом в
розмірі 5596 грн. 35 коп., ЗАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
заявою про видачу судового наказу.

24 квітня 2009 року суддею Центрального
районного суду м. Миколаєва було
видано судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості за кредитним договором
в загальному розмірі 7907 грн. 13 коп.

Постановою Центрального відділу
державної виконавчої служби міського
управління юстиції від 01 липня 2010 року
судовий наказ повернутий без
виконання, так як місце фактичного
проживання ОСОБА_3 не було встановлено.

Таким чином, строк позовної давності
позивачем не пропущений, а з Умовами
надання споживчого кредиту
відповідачка була ознайомлена, що
зазначила у своїй заві, а тому позовні
вимоги є обґрунтованими.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з вимогами, щодо стягнення з
відповідачки повного розміру пені, яка
значно перевищує розмір
заборгованості за кредитним договором.

Так, зі змісту ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання може настати
такий правовий наслідок, як сплата
неустойки, якою може бути пеня, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що
розмір пені, нарахований позивачем,
значно перевищує розмір збитків ПАТ КБ
«Приватбанк», а саме: заборгованість за
тілом кредиту складає 5 596 грн. 35 коп., а
розмір пені, згідно уточненому
позивачем розрахунку - 41 874 грн. 43 коп.

Конституційний Суд України у рішенні
від 11 липня 2013 року по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасно виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК
України засадам справедливості,
добросовісності та розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Генеральної Асамблеї ООН
«Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів» від 09 квітня 1985
року № 39/248, в якій наголошено, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, а тому
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Тому, Конституційний Суд України
визначив, що захист від цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір
пені підлягає зменшенню до 6 000
грн., що незначно перевищує розмір
збитків ( 5 596,35 грн. заборгованість за
кредитом + 2,92 грн. процентів = 5 599,27 грн.).

Таким чином,з відповідачки на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає
стягненню 14 545 грн. 72 коп.
заборгованості за кредитним договором,
а саме:

- заборгованість за кредитом - 5 596 грн.
35 коп.;

- заборгованість за відсотками - 2
грн. 92 коп.;

- заборгованість по пені - 6 000
грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 2 446 грн.
45 коп.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
підлягає зміні і розмір судового збору
пропорційно до розміру задоволених
вимог.

Так, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
підлягають задоволенню на 28%, а тому
судовий збір, який підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача,
становить 217 грн. 88 коп. (518,75 +259,38= 778,13 х 28%
=217,88).

Враховуючи викладене та указані засади
міжнародного та цивільного права, а
також інтереси відповідачки,
відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що оскаржене рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 25 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
станом на 05 квітня 2013 року в розмірі 14 545
грн. 72 коп., які складаються: з
заборгованості за кредитом - 5 596 грн. 35
коп.; заборгованості за відсотками - 2
грн. 92 коп.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 6 000 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500 грн.; штраф
(процентна складова) - 2446 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 217 грн. 88
коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді