Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/1316/14
інстанції Пономаренко Л.Е.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 16 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на 1/6 частину
спадкового майна та визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т
А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовними вимогами до ОСОБА_6, в
яких просить визнати за ним право
власності на спадкове майно, яке
складається з 1/6 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, визнати частково
недійсним договір купівлі-продажу від
13 липня 2005 року, а саме в 1/6 частині
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його
батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за період шлюбу
побудували будинок АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_8 і
після її смерті відкрилася спадщина, що
складалася з 1/2 частини житлового
будинку, яку прийняв він, його брат
ОСОБА_6 та їх батько ОСОБА_7 шляхом
фактичного вступу в управління та
володіння майном. Свідоцтво про право
на спадщину за законом він не
отримував. В 2005 році йому стало відомо,
що його батько ОСОБА_7 уклав з
відповідачем ОСОБА_6 договір
купівлі-продажу спірного житлового
будинку, про що йому стало відомо лише в
2008 році. Зазначає, що ним було
пропущений строк позовної давності з
поважних причин, просить його поновити.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 16 січня 2014 року відмовлено
у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущений строк позовної
давності.

Однак такий висновок суду першої
інстанції, щодо пропуску строку
позовної давності, полягає в невірному
застосуванні норм законодавства.

Встановлено, що сторони по справі
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є рідними братами.

Їх батьками є ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.12), та ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 11), які
знаходились в зареєстрованому шлюбі з
13.11.1960 року (а.с. 10).

У 1965 році ОСОБА_7 було надано
планувальне завдання, затверджене
головним архітектором м. Мелітополя,
Запорізької області для будівництва
житлового будинку АДРЕСА_1, та договір
про надання у безстрокове користування
земельною ділянкою (а.с. 134-137).

Акт державної технічної комісії про
готовність закінченого будівництвом
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1, затверджений Мелітопольською
міською радою Запорізької області
28.09.2003 року №217/1 (а.с. 138).

Свідоцтво на право власності на
будинок АДРЕСА_1 вперше після
завершення будівництва видано ОСОБА_7
12.05.2005 року (а.с. 139) на підставі рішення
виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради Запорізької області від
28.08.2003 року.

Державна реєстрація будинку АДРЕСА_1
вперше після завершення будівництва
була проведена 12.05.2005 року за ОСОБА_7 на
підставі вказаного свідоцтва.

13.07.2005 року на підставі нотаріально
посвідченої угоди купівлі-продажу
ОСОБА_7 продав належний йому на праві
власності будинок АДРЕСА_1 своєму сину,
відповідачу у справі ОСОБА_6 (а.с. 107-108)

20.07.2005 року ОСОБА_6 зареєстрував в КП
«ММБТІ» своє право власності на спірне
майно на підставі вказаного договору
від 13.07.2005 року (а.с. 109).

Обґрунтовуючи свій позов позивач
вказував, що його батьки ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 за період шлюбу, ще до смерті
останньої, побудували спірний будинок
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати
ОСОБА_8 і після її смерті відкрилася
спадщина, що складалася з 1/2 частини
житлового будинку, яку прийняв він,
його брат ОСОБА_6 та їх батько ОСОБА_7
шляхом фактичного вступу в управління
та володіння майном.

Однак така позиція позивача є
безпідставна і ґрунтується на
невірному розумінні законодавства.

Так, за загальними правилами ст. 1218 ЦК
України, яким не протирічать і
положення розділу VІІ ЦК України в
редакції 1963 року, що діяли на час
виникнення спірних правовідносин, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На час смерті матері позивача яка
сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до
досліджених вказаних доказів, ОСОБА_8
не була власником чи співвласником
спірного нерухомого майна, а тому
будинок АДРЕСА_1 не міг і не ввійшов до
складу спадщини, оскільки введення
його в експлуатацію і подальша його
реєстрація як об'єкта нерухомості
відбулось лише більш ніж через 30 років
після смерті останньої, відповідно до
вказаних доказів.

Тому у позивача не виникло після смерті
матері в 1973 році жодних прав щодо
вказаного нерухомого майна.

Окрім цього, Свідоцтво на право
власності на будинок АДРЕСА_1 видане
вперше після завершення будівництва
12.05.2005 року ОСОБА_7 (а.с. 139) так і рішення
виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради Запорізької області від
28.08.2003 року про видачу цього свідоцтва
позивач не оспорив.

Позивач не був стороною спірної угоди
купівлі-продажу вказаної нерухомості,
і його права при її укладенні не були
порушені.

Таким чином відсутні будь-які законні
підстави для задоволення позову.

Судом першої інстанції не вірно
застосовані вимоги законодавства щодо
позовної давності.

Суд першої інстанції допустився
порушень норм матеріального права при
застосуванні положень ст. 256-261 ЦК
України.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого порушеного
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

За правилами ст. 256 ЦК України позовною
давністю захищається цивільне право
або інтерес, які порушені. Право, яке не
порушене, позовною давністю не
захищається.

Положення про правові наслідки спливу
позовної давності можуть
застосовуватись лише у тих випадках,
коли буде доведено існування самого
суб'єктивного цивільного права і факт
його порушення чи оспорювання іншою
особою. Оскільки позивачем не доведено
порушення права, то у задоволенні його
позову слід відмовити за
необґрунтованістю, а не у зв'язку із
спливом позовної давності.

За таких обставин посилання суду
першої інстанції на пропуск позивачем
строку позовної давності являється
безпідставним, а тому мотиви відмови у
позові викладені у рішенні суду першої
інстанції підлягають зміні. Тому у
задоволенні позову необхідно
відмовити з мотивів викладених у
даному рішенні апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 16 січня 2014 року у цій
справі змінити в частині правового
обґрунтування підстав відмови в
позові.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: