Єдиний унікальний номер 235/3584/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2852/2014
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді: Біляєвої
О.М.,

суддів: Папоян В.В., Мальованого Ю.М.,

при секретарі: Саєнко В.В,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 04 грудня 2013 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банка «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В :

Заочнім рішенням Красноармійського
міськрайонного суду від 04 грудня 2013
року у повному обсязі задоволено
позовні вимоги ПАТ Комерційного банка
«Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, з яких на
користь Банку у солідарному порядку
стягнута заборгованість за кредитним
договором у сумі 133 325,19 доларів США, що
у еквіваленті за курсом НБУ станом на 30
травня 2013 року (7,993 гривень за 1 долар
США) складає 1 065 668 грн. 24 коп., вирішено
питання судових витрат.

З зазначеним рішенням не погодилась
відповідачка, ОСОБА_1 та подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким зменшити суму пені і штрафу.
Просить також суму заборгованості по
тілу кредиту, що становить 570 229 грн. 01
коп., зменшити до 165 550 грн. 01 коп. з
урахуванням переданого в іпотеку майна
- квартири, вартість якої складає 404 679
грн. В обґрунтування скарги зазначає,
що суд при винесенні рішення не
врахував її майновий стан, не
витребував у позивача відомості, про
наявність виконавчого провадження на
підставі виконавчого напису нотаріуса
про звернення стягнення на іпотечне
майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1, не
дізнався чи були проведені торги
вказаної квартири.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав заяву, в
якій зазначив, що Ленінським ВДВС ДМУЮ
відкрито виконавче провадження № 39476303,
у рамках якого проведено опис майна
боржника - квартири за адресою: АДРЕСА_2,
просив розглянути справу без його
участі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримали, просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний
суд під час розгляду справи в
апеляційному порядку перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 лютого 2007 року між ВАТ Комерційний
банк «Надра», назву якого змінено на
ПАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2
був укладений Кредитний договір №
8/2007/840-К/794-Н відповідно до умов якого
Банк надав позичальнику кредит в сумі 72
121,01 дол. США з виплатою процентної
ставки 12,49 % річних. Відповідно до п.1.4
Кредитного договору, позичальник
повинен виконати свої зобов'язання по
поверненню в повному обсязі суми
отриманого кредиту в термін не пізніше
20 грудня 2026 року (а.с.4-5).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 27 лютого 2007 року
було укладено договір поруки № 794/1-Н
між банком та ОСОБА_1 (а.с.6-7).

Банк виконав свої зобов'язання перед
відповідачем ОСОБА_2, що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 863 від 27 лютого 2007 року (а.с.18).

Всупереч взятих на себе зобов'язань
відповідач ОСОБА_2 умови кредитного
договору не виконує, станом на 30 травня
2013 року заборгованість позичальника
перед банком складає 133 325,19 дол. США, що
в еквіваленті складає 1 065 668 грн. 24 коп.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами та
визнаються сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі не виконали умови
кредитного договору, а тому повинні
сплатити суму заборгованості в розмірі
71 341,05 дол. США, що станом на 30
травня 2013 року складає 1 065 668 грн. 24 коп.,
з яких: заборгованість за кредитом - 71
341,11 дол. США, що складає 570 229 грн.01 коп.;
заборгованість зі сплати відсотків - 47
374, 11 дол. США, що складає 378 661 грн. 26 грн.;
пеня в розмірі 7 393,93 дол. США, що складає
59 131 грн. 65 коп.; штраф в розмірі 7 212,10 дол.
США, що складає 57 646 грн. 32 коп.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального закону
і доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Статтею ст.1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За правилами ч.1 ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільні законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, 553, 572 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою,
порукою та заставою.

Неустойка визначається як пеня та
штраф і є грошовою сумою або іншим
майном, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Сплата неустойки є
правовим наслідком у разі порушення
зобов'язання (ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Суд може зменшити розмір неустойки
(штрафу, пені), що підлягає стягненню,
враховуючи при цьому, зокрема, занадто
високий її розмір, порівняно з основною
заборгованістю по зобов'язанню,
ступінь виконання зобов'язання,
майновий стан сторін, їх майнові та
інші інтереси, що заслуговують на
увагу.

Як вбачається з матеріалів справи
заборгованість за тілом кредиту
становить 71 341,11 дол. США, що складає 570 229
грн.01 коп., заборгованість зі сплати
відсотків становить 47 374, 11 дол. США, що
складає 378 661 грн. 26 грн.

Стягнута з відповідачів неустойка
у вигляді пені в розмірі 7 393,93 дол. США,
що складає 59 131 грн. 65 коп. та штрафу в
розмірі 7 212,10 дол. США, що складає 57 646
грн. 32 коп., обрахована у відповідності
до положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, є
співмірною порівняно з основною
заборгованістю по зобов'язанню, тому
підстав для її зменшення немає.

Апеляційним судом перевірено довід
апеляційної скарги про врахування
вартості іпотечного майна - квартири за
адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до інформації про виконавче
провадження № 39476303, індифікатор для
доступу А9В36ЕЕ0БВД1, виконавчий напис
від 05.08.2013 року № 5976 надійшов 21.08.2013
року до Ленінського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції. 10.02.2014 року у
вказаному виконавчому провадженні
призначено експерта/спеціаліста для
проведення незалежної оцінки
вказаного майна, з огляду на що
вбачається, що відчуження іпотечного
майна з торгів не відбулося.

Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 9 постанови «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснив, що
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Задоволення позову кредитора
про звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
апеляційна скарга відповідача
підлягає відхиленню як необґрунтована,
а рішення суду підлягає залишенню без
змін як ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 304, 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: