РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.03.2014 року

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі головуючого -
судді Данко В.Й.,

при
секретарі Струтинська Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді, в
приміщенні суду, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
в особі Закарпатського Управління
Західного регіонального департаменту
ПАТ «УкрСиббанк» про визнання пунктів
кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» в особі Закарпатського
Управління Західного регіонального
департаменту ПАТ «УкрСиббанк» про
визнання пунктів кредитного договору
недійсним. Мотивуючи свої вимоги
вказує на те, що 20.11.2006 року між ОСОБА_1
та ПАТ «УкрСиббанк» в особі
Закарпатського Управління, Західного
Регіонального департаменту ПАТ
«УкрСиббанк» було укладено Кредитний
договір №0, відповідно до якого
позивачка отримала кредит в розмірі 36000
швейрцарський франків. З моменту
отримання кредиту і до настання
фінансової кризи в 2008 році та значного
подорожчання швейцарських франків по
відношенню до Української гривні
ОСОБА_1 щомісячно здійснювалося
погашення кредиту та відсотків згідно
встановленого банком графіку. Однак
зростання курсу швейцарських франків
по відношенню до гривні України, що
потягло за собою значне збільшення
боргових зобов'язань ОСОБА_1 перед
відповідачем та суттєве зменшення ціни
об'єктів нерухомого майна - предметів
іпотеки, протягом останніх трьох років
значно зменшилися доходи позивачки, що
вплинуло на її фінансову
платоспроможність. Банком при
укладенні кредитного договору були
порушені вимоги чинного законодавства
щодо валюти кредитування, оскільки,
відповідно до Постанови НБУ,
забороняється видача кредиту у валюті,
яка на момент видачі цього кредиту
відсутня у касі банківської установи.
Оскільки внаслідок незаконного
зазначення ціни кредитного договору,
сума договору збільшилася майже в два з
половиною рази, що сторони не могли
передбачити на момент укладення
договору, просить суд задовольнити
позов, та, винести рішення, яким визнати
п.п. 1.1 п.1 Кредитного договору №0
від 30.11.2006 року недійсним з моменту
укладення, зобов'язати ПАТ
«УкрСиббанк» перевести валюту
кредитування в гривню по курсу НБУ на
час підписання Кредитного договору від
30.11.2006 року та встановити кредит в
національній валюті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі, та,
посилаючись на вищенаведені обставини
справи просили суд винести рішення,
яким визнати п.п. 1.1 п.1 Кредитного
договору №0 від 30.11.2006 року
недійсним з моменту укладення,
зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» перевести
валюту кредитування в гривню по курсу
НБУ на час підписання Кредитного
договору від 30.11.2006 року та встановити
кредит в національній валюті.

Представник відповідача Пітух В.І. в
судовому засіданні просив суд
відмовити в задоволенні даного позову
на підставі ст.257 ЦК України у зв'язку із
пропущенням строків позовної давності
звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

По справі встановлено, що 20.11.2006 року
між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» в особі
Закарпатського Управління, Західного
Регіонального департаменту ПАТ
«УкрСиббанк» було укладено Кредитний
договір №0, відповідно до якого
позивачка отримала кредит в розмірі 36000
швейрцарський франків.

Судом встановлено, що валюту та
програму кредитування Позичальником
обрано заздалегідь, свідомо та
самостійно, що підтверджується
власноручно написаною заявою про
надання кредиту. З умовами та
особливостями кредитування
ознайомлений, про можливості валютні
ризики під час виконання зобов'язання
за договором повідомлений (Розділ 9
Кредитного договору «Особливі умови
договору»

Відповідно до підписаного Кредитного
договору №0 від 20.11.2006 року, а саме
п.9.13 даного Договору, укладеного між
ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» підписанням
цього договору Позичальник свідчить
про те, що своїм підписом засвідчує
факт та згоду з умовами цього договору,
підтверджує свої права та обов'язки за
цим договором і погоджується з ними,
підтверджує свою здатність виконувати
умови цього договору та що всі умови
даного договору йому цілком зрозумілі
і позичальник вважає їх справедливими
по відношенню до нього, а також, що
перед укладенням цього Договору
Позичальником отримано інформаційний
лист відповідно до вимог чинного
законодавства України, зокрема ЗУ «Про
захист прав споживачів».

Згідно п.9.5 Кредитного договору №0
від 20.11.2006 року строк дії кредитного
договору встановлюється з дня його
укладення і до повного погашення суми
кредиту та плати за кредит.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та, умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що Правила надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту затверджені
Постановою Правління НБУ від 10.052007 року
№168 та зареєстровані в Мінюсті України
25.05.2007 року за №541/13808, а оскаржуваний
Договір про надання споживчого кредиту
укладено між сторонами 30.11.2006 року,
тобто до моменту внесення змін до ЗУ
«Про захист прав споживачів».

Згідно п.15 Постанови №5 Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» зазначено
«При вирішенні щодо розірвання
кредитного договору з посиланням,
зокрема, на світову кризу чи інші
суттєві обставини, суд має враховувати
положення ч.2 ст.625 ЦК України і виходити
з того, що закон пов'язує можливість
розірвання договору безпосередньо не з
наявністю істотної зміни обставин, а з
наявністю одночасно чотирьох умов,
визначених ч.2 цією статті, при істотній
зміні обставин».

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України,
зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Судом встановлено, що доводи позивача
стосовно того, що ОСОБА_1 не могла
передбачити настання світової
економічної кризи як і зміни курсу
валют та те, що вона вважає цю обставину
істотною для змінення умов договору
суд не може прийняти до уваги, так як у
відповідності до ст.36 ЗУ «Про
Національний Банк України» офіційний
курс гривні до іноземної валюти
встановлюється НБУ.

Поряд з цим, п.2 та п.4 Положення про
встановлення офіційного курсу гривні
до іноземної валюти та курсу
банківських металів, затвердженого
постановою Правління НБУ №496 від 12.11.2003
року, встановлено, що офіційний курс
гривні до іноземних валют,
встановлюється щоденно. Для розрахунку
курсу гривні до іноземних валют
використовується інформація про
котирування іноземних валют на останню
дату.

Таким чином, при укладені кредитних
договорів в іноземній валюті та беручи
на себе певні обов'язки щодо погашення
цього кредиту, сторони за договором
повинні були усвідомлювати, що курс
національної валюти України до
іноземної валюти, в даному випадку до
швейцарського франка, не є незмінним,
та те, що зміна цього курсу можливо
настане, а тому повинні були
передбачити та врахувати підвищення
валютного ризику за цим договором.

Згідно ст.257 ЦК України позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Однак, позивачка та її представник ні в
позовній заяві, ні в судовому засіданні
не надали належного доказу, який би
підтверджував факт поважності
пропуску строку позовної давності
звернення до суду за захистом
порушеного права, та інших доказів, які
б підтверджували обставини, на які
посилається позивачка чи її
представник.

Окрім того, позивачка та її представник
ні в позовній заяві, ні в попередніх
судових засіданнях не просили поновити
пропущений строк для звернення до суду
за захистом своїх порушених прав та
інтересів.

Наведене дає підстави вважати, що в
даному випадку сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у задоволенні позовних
вимог.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 256,
257, 627-629, 652, 653, ЦК України, п.15 Постанови
№5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
ст.36 ЗУ «Про Національний банк
України», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» в особі Закарпатського
Управління Західного регіонального
департаменту ПАТ «УкрСиббанк» про
визнання пунктів кредитного договору
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
загальному порядку шляхом подання
протягом десяти днів апеляційної
скарги до Апеляційного суду
Закарпатської області набере законної
сили в разі неподання такої в
установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду:
В.Й.
Данко