Справа № 463/605/14
Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/2599/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Крайник Н.П.,

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.

з участю секретаря: Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 07 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, стягнуто з
відповідача в користь позивачки
аліменти на утримання малолітньої
дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/3 частки заробітку (доходу),
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 14 листопада 2013
року і до досягнення дитиною
повноліття. В задоволенні вимог про
стягнення додаткових витрат на дитину
в розмірі 400 грн., а також стягненні
аліментів на утримання позивачки в
розмірі 1/5 частини доходів відповідача
відмовлено.

Рішення суду оскаржили сторони. В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що
усвідомлює свій обов'язок по утриманню
доньки та не заперечує проти стягнення
аліментів, однак визначений судом
розмір аліментів є завищеним, так як
обов'язок по утриманню доньки лежить
також і на позивачці. Також апелянт
стверджує, що на його утриманні
перебувають двоє непрацездатних
батьків, на даний час у нього є
необхідність винаймати житло, оскільки
свого окремого помешкання він не має, а
вартість оренди є надто великою. Крім
цього, на думку апелянта, суд
безпідставно стягнув аліменти з часу
пред'явлення позову, а не з моменту
винесення судового рішення, оскільки в
період з листопада 2013 року по січень 2014
р. він добровільно виконав свій
обов'язок по утриманні дитини й
відповідно правових підстав для
стягнення аліментів за цей час не було.
Просить змінити судове рішення в
частині стягуваних аліментів на
користь дитини з 1/3 частини заробітку
його доходу до ?. У решті рішення суду
залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, що діє в
інтересах ОСОБА_4 зазначає, що
позивачкою до матеріалів справи були
додані докази на підтвердження
додаткових витрат на дитину, а саме:
довідку дитячої школи мистецтв,
договір з гуртка англійської мови,
гуртка бальних танців, а також
квитанції про оплату за відвідування
вищевказаних закладів, однак суд не
взяв такі до уваги. Крім цього,
позивачка дала чіткі пояснення про те,
що низький рівень доходів позивачки
об'єктивно пов»язаний із неможливістю
працювати повний робочий день, так як
вона доглядає за дитиною, дбає про її
духовний та фізичний розвиток, таким
чином висновки суду про те, що у
позивачки відсутнє право на утримання
зі сторони відповідача, не
відповідають дійсним обставинам
справи. Враховуючи наведені обставини,
просить рішення суду змінити та
задовольнити позов в частині стягнення
з відповідача додаткових витрат на
дитину в розмірі 400 грн. щомісяця та в
частині стягнення аліментів на
утримання дружини в розмірі 1/5 частини
доходів.

Під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції сторони подали
суду заяву, в якій у зв»язку з
позасудовим врегулюванням спору
просять: визнати мирову угоду,
укладену між сторонами, рішення
районного суду у зв»язку з укладенням
мирової угоди скасувати, провадження у
справі закрити.

Зазначили, що наслідки укладення
мирової угоди, передбачені ст.ст.205,206
ЦПК України їм зрозумілі, умови мирової
угоди не суперечать закону, не
порушують права та інтереси інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів прийшла до висновку, що
заяву сторін про визнання мирової
угоди слід задоволити з наступних
мотивів.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК
України мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватися лише прав та обов»язків
сторін та предмета спору. У разі
укладення мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України в
апеляційному суді позивач має право
відмовитись від позову, а сторони -
укласти мирову угоду відповідно до
загальних правил про ці процесуальні
дії незалежно від того, хто подав
апеляційну скаргу.

Відповідно до п.4 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду.

Враховуючи, що сторони попереджені і
усвідомлюють для себе юридичні
наслідки, передбачені ст.ст. 205, 206 ЦПК
України, що настають в результаті
укладення мирової угоди та те, що така
не порушує права та інтереси інших
осіб, колегія суддів вважає, що мирову
угоду слід визнати у запропонованому
сторонами варіанті, відповідно до якої
:

Відповідач ОСОБА_2 зобов»язується
виплачувати позивачці ОСОБА_4 кошти на
утримання їх спільної дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100,00 грн. до
досягнення дитиною повноліття, а у
випадку продовження ОСОБА_5 навчання -
до його закінчення, але не довше, ніж до
досягнення віку 23 років.

Сума аліментів визначена в розмірі 1100,00
грн. підлягає індексації відповідно до
закону.

Позивачка ОСОБА_4 відмовляється від
позовних вимог про стягнення аліментів
на дитину в розмірі 1/3 частини
заробітку відповідача ОСОБА_2,
стягнення додаткових витрат на дитину
в розмірі 400 грн. та стягнення аліментів
на своє утримання в розмірі 1/5 частини
заробітку відповідача.

Сторони погодилися, що часом, з якого
виникає обов»язок по сплаті аліментів
слід рахувати з 14 листопада 2013 року.

При цьому позивачка ОСОБА_4 визнає, що
відповідачем після 14.11.2013 р. було
сплачено аліменти на суму 3080,00 грн.

Керуючись п.4 ч.1 ст.205, п.4 ч.1 ст.307,315,317,319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила :

Визнати мирову угоду, укладену між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідно до якої:

Відповідач ОСОБА_2 зобов»язується
виплачувати позивачці ОСОБА_4 кошти на
утримання їх спільної дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100,00 грн. до
досягнення дитиною повноліття, а у
випадку продовження ОСОБА_5 навчання -
до його закінчення, але не довше, ніж до
досягнення віку 23 років.

Сума аліментів визначена в розмірі 1100,00
грн. підлягає індексації відповідно до
закону.

Позивачка ОСОБА_4 відмовляється від
позовних вимог про стягнення аліментів
на дитину в розмірі 1/3 частини
заробітку відповідача ОСОБА_2,
стягнення додаткових витрат на дитину
в розмірі 400 грн. та стягнення аліментів
на своє утримання в розмірі 1/5 частини
заробітку відповідача.

Сторони погодилися, що часом, з якого
виникає обов»язок по сплаті аліментів
слід рахувати з 14 листопада 2013 року.

При цьому позивачка ОСОБА_4 визнає, що
відповідачем після 14.11.2013 р. було
сплачено аліменти на суму 3080,00 грн.

У зв»язку з визнанням мирової угоди
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 07 лютого 2014 року
скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: