Справа №308/7897/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Власова С.О., Дроботя В.В.,

при секретарі -Чучка Н.В.,за участю
прокурора - Пантьо М.М., представника -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
20 грудня 2013 року у справі за позовом
Ужгородського міжрайонного прокурора
в інтересах держави в особі
Тарнівецької сільської ради
Ужгородського району, Управління
Держкомзему в Ужгородському районі
Закарпатської області, Державної
інспекції сільського господарства в
Закарпатській області до ОСОБА_2 про
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року Ужгородський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
з даним позовом в інтересах держави в
особі Тарнівецької сільської ради
Ужгородського району, Управління
Держкомзему в Ужгородському районі,
Державної інспекції сільського
господарства в Закарпатській області
до ОСОБА_2 про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії
IV-ЗК №038545 від 05.06.2001 р.

Позов мотивує тим, що Управлінням
Держкомзему в Ужгородському районі
було проведено перевірку, в ході якої
встановлено, що рішенням 9 сесії 22
скликання Тарнівецької сільської ради
Ужгородського району від 26.02.1997 року гр.
- ці ОСОБА_2 передано у приватну
власність для ведення особистого
підсобного господарства та
індивідуального житлового будівництва
земельну ділянку площею 0,29 га. на
території Тарнівецької сільської ради.
Однак, згідно виданого ОСОБА_2
державного акту на право приватної
власності на землю серії IV-ЗК №038545 від
05.06.2001 року на підставі рішення 9 сесії 22
скликання Тарнівецької сільської ради
Ужгородського району від 26.02.1997 року їй
передано у приватну власність земельну
ділянку на території Тарнівецької
сільської ради Ужгородського району
площею 0,58 га., тобто на більшу площу, ніж
передбачено у рішенні ради.
Посилаючись на положення ст.17 ЗК
України 1990 року, прокурор просив
визнати недійсним та скасувати
вказаний державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 20 грудня 2013 року позовні
вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним державний акт серії
IV-ЗК №038545 на право приватної власності
на землю, виданий 05.06.2001 року
Тарнівецькою сільською радою щодо
посвідчення права приватної власності
гр. ОСОБА_2 на землю, що знаходиться на
території Тарнівецької сільської ради.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, відповідачка
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою
просить скасувати рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
20 грудня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю, мотивуючи це
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи та
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

У судовому засіданні прокурор та
представник Тарнівецької сільської
ради проти апеляційної скарги
заперечили.

Головне управління Держземагенства у
Закарпатській області надіслало до
апеляційного суду клопотання, яким
підтвердило, що підтримує позицію
прокуратури.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що рішенням 9 сесії 22
скликання Тарнівецької сільської ради
Ужгородського району від 26.02.1997 року гр
- ці ОСОБА_2 передано у приватну
власність для ведення особистого
підсобного господарства та
індивідуального житлового будівництва
земельну ділянку площею 0,29 га. на
території Тарнівецької сільської ради.
Оригінал даного рішення
витребовувався судом першої інстанції
з архівного відділу і був оглянутий в
судовому засіданні.

05.06.2001 року на ім'я ОСОБА_2 видано
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серії
ІV-ЗК №038545 площею 0,58 га для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства на території
Тарновецької сільської ради
Ужгородського району Закарпатської
області на підставі рішення 9 сесії 22
скликання Тарновецької сільської ради
Ужгородського району від 26.02.1997 року
(а.с.12-13). Отже, передано на 0,29 га більше
від площі, яка передбачена у
вищевказаному рішенні сільської ради.

З матеріалів справи вбачається, що
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,58 га відповідачу виготовлено на
підставі виписки із рішення 9 сесії 22
скликання Тарновецької сільської ради
Ужгородського району від 26.02.1997 року,
яка завірена головою сільської ради
Лавра Є.Е. (а.с.39-44).

Таким чином, відомості які містяться у
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії IV-ЗК № 038545 від
05.06.2001 року суперечать правовому акту, а
саме рішенню 9 сесії 22 кликання
Тарновецької сільської ради від 26.02.1997
року на підставі якого видано
державний акт.

Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами на право власності на земельну
ділянку.

Судом встановлено, що Тарновецька
сільська рада Ужгородського району
рішення про передачу відповідачу
ОСОБА_2 у власність земельної ділянки
площею 0,58 га не приймала.

Саме Рішення 9 сесії 22 скликання
Тарновецької сільської ради
Ужгородського району Закарпатської
області від 26.02.1997 року про передачу у
приватну власність земель для ведення
особистого підсобного господарства та
індивідуального житлового будівництва
є законним, з вимогами про визнання
його недійсним сторони не звертались.

Таким чином, суд першої інстанції,
правильно дійшов до висновку про те, що
відповідачу ОСОБА_2 без законних
підстав і з порушенням встановленого
порядку виготовлено та видано
державний акт на право приватної
власності на землю, площа якої
перевищує площу, зазначену в Рішенні,
що є підставою для визнання його
недійсним і скасування.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 20 грудня 2013 року,- залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення і може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: