Єдиний унікальний номер 227/1942/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5306/2014
Головуючий у 1 інстанції Здоровиця О.В.
Доповідач Осипчук О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 26" червня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Осипчук О.В.,

суддів: Дундар І.О., Смєлік С.Г.,

при секретарі: Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» на рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 23 травня 2014 року,
-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 23 травня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1
на відшкодування моральної шкоди у
розмірі 19000 грн. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодився
відповідач та подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги
посилається на те, що позивачем не було
доведено факт спричинення моральної
шкоди. Також до суду не було надано
медичний висновок про встановлення
факту моральної шкоди та в матеріалах
справи відсутні будь-які докази стресу,
який зазнав потерпілий в результаті
отриманої травми. Крім того,
відповідачем було заявлено клопотання
про обов'язкову явку відповідача до
судового засідання, проте судом дане
клопотання було проігноровано. За
таких підстав вважають, що факт
спричинення моральної шкоди у позивача
відсутній.

Сторони до апеляційного суду не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції визнано
встановленим, що ОСОБА_1 працював
гірником очисного забою на ЗСП
«Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ
«ДТЕК Добропіллявугілля» і 02.01.2014 року
був звільнений за станом здоров'я, що
підтверджується копією трудової
книжки.

Під час виконання трудових обов'язків,
03.08.2013 року, з позивачем трапився
нещасний випадок, внаслідок якого він
отримав травму. Цей факт
підтверджується актом проведення
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 від 06.08.2013 року (а.с.7-8) та актом про
нещасний випадок на виробництві форми
Н-1 № 6 від 06.08.2013 року (а.с.9-10).

Висновком обласної МСЕК №6 від 26.11.2013
року (а.с.11) позивачу первинно
встановлено третю групу інвалідності
та 60 % втрати професійної
працездатності у зв'язку з трудовим
каліцтвом з 26.11.2013 року по 01.12.2014 року.

З акту розслідування нещасного випадку
від 06.08.2013 року (а.с.7-8) та акту про
нещасний випадок № 6 від 06.08.2013 року
(а.с.9-10) вбачається, що нещасний випадок
з ОСОБА_1 трапився внаслідок
невиконання вимог інструкції з
охорони праці, а саме: гірником
очисного забою дільниці з видобування
вугілля № 2 шахти «Білозерська» ОСОБА_1,
який під час виконання роботи не
слідкував за особистою безпекою, чим
порушив п. 1.10. «Інструкції з охорони
праці для гірника очисного забою» та
внаслідок невиконання гірничим
майстром дільниці ОСОБА_2, який не
забезпечив безпеку ведення робіт у
своїй зміні на дільниці, чим порушив
п.5.15 «Посадової інструкції гірничого
майстра дільниці видобування вугляр
№2».

Умови праці позивача не відповідали
вимогам ст. 153 КЗпП та відповідач не
забезпечив додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві та актом
розслідування нещасного випадку, який
стався на виробництві. Зазначені
небезпечні умови праці стали однією із
причин нещасного випадку на
виробництві з позивачем, який
внаслідок отриманої травми отримав
ушкодження здоров'я.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача і стягуючи на його користь 19000
грн., суд виходив із втрати позивачем
професійної працездатності у 60% і з
того, що умовами виробництва
позивачеві спричинена моральна шкода,
компенсація якої в грошовому виразі
належить стягненню з відповідача.

Розглядаючи справу по суті, суд
обґрунтовано виходив з того, що
правовідносини, які виникли між
сторонами в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я позивача,
регулюються ст. 237-1 КЗпП України, яка
передбачає підстави відповідальності
за завдану моральну шкоду, спричинену
внаслідок порушення законних прав
працівника.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на
всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган. Умови праці на
робочому місці, безпека технологічних
процесів, машин, механізмів,
устаткування та інших засобів
виробництва, стан засобів колективного
та індивідуального захисту, що
використовуються працівником, а також
санітарно - побутові умови повинні
відповідати вимогам нормативних актів
про охорону праці. Власник або
уповноважений ним орган повинен
впроваджувати сучасні засоби техніки
безпеки, які запобігають виникненню
професійних захворювань працівників.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про
те, що позивачу умовами виробництва
заподіяна моральна шкода, яка полягає у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, що порушило його
звичні нормальні зв'язки, які
потребують від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

З огляду на наведене не приймається до
уваги довід скарги про неправильне
застосування судом норм матеріального
права та недоведеність позивачем
спричинення йому моральної шкоди.

Визначаючись з розміром суми у
відшкодування моральної шкоди, суд
врахував ступінь, характер, обсяг та
тривалість страждань, зниження
життєвої активності позивача,
систематичне нездужання організму, і
стягнув на користь позивача 19000 грн., з
чим погоджується і апеляційний суд.

Суд першої інстанції всебічно і повно
з'ясував обставини справи, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні. Судом постановлено
обґрунтоване рішення з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 23 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: