Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1251/14
Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі
Лізинг» на рішення Жовтневого
районного суду м.Запоріжжя від 23 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» про
визнання частково недійсним окремого
пункту договору,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача, в якому зазначила, що 28
квітня 2011 року між нею та ТОВ «ВіЕйБі
Лізинг» було укладено договір
фінансового лізингу № 110322-144/ФЛ-Ф-А,
згідно якого ТОВ «ВіЕйБі Лізинг»
набуває у свою власність і передає на
умовах фінансового лізингу у платне
володіння та користування предмет
лізингу, а ОСОБА_3 зобов'язується
прийняти предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі на умовах договору.

На виконання умов вказаного договору
позивачка сплатила авансовий
лізинговий платіж у розмірі 292 059 грн. 57
коп., а пізніше звернулась до
відповідача з листом про припинення
дії вказаного договору та повернення
суми авансового платежу через скрутне
матеріальне становище та те, що
відповідачем предмет лізингу їй не
було передано.

Посилаючись на те, що ТОВ «»ВіЕйБі
Лізинг» було зараховано сплачений нею
авансовий лізинговий платіж у рахунок
погашення нарахованого відповідачем
штрафу, позивачка уточнивши 11.04.2012 року
позовні вимоги просила суд визнати
недійсним з моменту укладання Договору
№ 110322-144/ФЛ-Ф-А фінансового лізінгу від
28.04.2011 року пункт 7.3 даного договору в
частині, якою передбачено, що «У
випадку, передбаченому п.6.1.7. Загальних
умов Лізингодавець має право
нарахувати штраф у розмірі
нарахованого за Договором авансового
лізингового платежу. Сума фактично
сплаченого авансового лізингового
платежу підлягає зарахуванню в рахунок
погашення штрафу, нарахованого згідно
умов цього пункту Загальних умов».
Підставою позовних вимог зазначає те,
що умови договору лізингу передбачені
п.6.1.7. та п.7.3 не відповідають вимогам
ст..546 та ч.1,2 ст.549 ЦК України.

Представник позивачки у судовому
засіданні на задоволенні позову
наполягав на підставах викладених в
ньому.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував.
Пояснив, що розмір штрафу, встановлений
п.7.3 договору, фактично викладений у
відсотковому відношенні,тому
відповідає ст..549 ЦК України.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 23 січня 2014 року позов
задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладання
Договору № 110322-144/ФЛ-Ф-А фінансового
лізингу від 28.04.2011 р., пункт 7.3 даного
договору в частині, якою передбачено,
що «У випадку, передбаченому п.6.1.7.
Загальних умов Лізингодавець має право
нарахувати штраф у розмірі
нарахованого за Договором авансового
лізингового платежу. Сума фактично
сплаченого авансового лізингового
платежу підлягає зарахуванню в рахунок
погашення штрафу,нарахованого, згідно
умов цього пункту Загальних умов».

В апеляційній скарзі ТОВ
«ВіЕйБі Лізинг», посилаючись на
незаконність і необгрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, просить його скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Як встановлено судом і таке
вбачається з матеріалів справи, 28
квітня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«ВіЕйБі Лізинг» укладено договір
фінансового лізингу № 110322-144/ФЛ-Ф-А,
згідно якого ТОВ «ВіЕйБі Лізинг»
набуває у свою власність і передає на
умовах фінансового лізингу у платне
володіння та користування Предмет
лізингу, найменування, марка, модель,
комплектація, рік випуску, ціна
одиниці, кількість і загальна вартість
якого на момент укладення Договору
наведені в додатку «Специфікація», а
ОСОБА_3 зобов'язується прийняти Предмет
лізингу та сплачувати лізингові
платежі на умовах договору. По
закінченню строку лізингу до ОСОБА_3
переходить право власності на Предмет
лізингу, згідно умов договору.

Відповідно до п. 6.1.7 Договору лізингу,
сторони погодили, що ТОВ «ВіЕйБі
Лізинг» має право в односторонньому
порядку змінити умови цього договору в
таких випадках: лізингоодержувач
прострочив приймання Предмету лізингу
на строк понад 10 календарних днів.

Пунктом 7.3 Договору лізингу
передбачено, що у випадку,
передбаченому п. 6.1.7 загальних умов, ТОВ
«ВіЕйБі Лізинг» має право відмовитись
від договору (розірвати договір) та
нарахувати штраф у розмірі
нарахованого за договором авансового
лізингового платежу. Сума фактичного
сплаченого авансового лізингового
платежу підлягає зарахуванню в рахунок
погашення штрафу, нарахованого, згідно
умов цього пункту Загальних умов.

07 червня 2012 року по справі судом було
постановлено рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ України від 28.11.2012
року рішення суду було скасовано і при
цьому зазначено, що суд першої
інстанції не врахував положення ст.546,549
ЦК України та той факт, що встановлений
договором від забезпечення виконання
зобов'язання у вигляді штрафу не
відповідає змісту цього поняття та
його правовій природі як грошової сумі,
що обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Рішенням Жовтневого райсуду м.
Запоріжжя від 20.03.2013 року позов було
задоволено, визнано недійсним з
моменту укладання п.7.3 договору
фінансового лізінгу № 110322-144/ФЛ-Ф-А,
укладеного 28 квітня 2011 року між ОСОБА_3
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» в
частині того: «у випадку, передбаченому
п.6.1.7 загальних умов ТОВ «ВіЕйБі
Лізинг» має право відмовитись від
договору (розірвати договір) та
нарахувати штраф у розмірі
нарахованого за договором авансового
лізингового платежу. Сума фактично
сплаченого авансового лізингового
платежу підлягає зарахуванню в рахунок
погашення штрафу, нарахованого, згідно
умов цього пункту Загальних умов».

Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 16.05.2013 р.
рішення Жовтневого райсуду м.Запоріжжя
від 20.03.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 18.09.2013 р. рішення та ухвала
судів першої та апеляційної інстанції
сасовані у зв'язку з тим,що суд
належним чином не перевірив, чи
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання встановлений договором
штраф, а також судом визнано недійсним
в цілому п.7.3 договору лізингу.

Відповідно до ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно ч.1,2 ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Оскільки п.7.3 договору передбачено
забезпечення виконання зобов'язання у
виді штрафу, який не відповідає змісту
цього поняття та його правовій природі
як грошової сумі, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання, то
цей пункт саме в частині штрафних
санкцій не відповідає законодавству і
підлягає визнанню незаконним.

У запереченнях на позов представник
відповідача зазначив, що розмір штрафу,
що становить 292 059,87 грн. - це або 51% від
вартості майна, або 36% від розміру
несплачених лізингових платежів. Але,
посилання відповідача на те, що штраф
(авансовий платіж) у розмірі 292 059 грн. 87
коп. дорівнює 51% від вартості майна (яка
складає 570 091,65 грн.) не відповідає
дійсності, оскільки 51% від вартості
майна складає іншу суму - 290 746,74 грн.; 36%
від розміру несплачених лізингових
платежів (який складає 793 995,49 грн.) не
відповідає дійсності, оскільки 36% від
розміру несплачених лізингових
платежів складає іншу суму, а саме - 285
838,3764 грн. Таким чином, не обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання
встановлений договором штраф.

Зважаючи на викладене, суд
обґрунтовано визнав недійсним п.7.3
договору лізингу тільки в частині
невідповідності штрафу вимогам ст.549 ЦК
України.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
ан6алогічні доводам відповідача у суді
першої інстанції, не спростовують
висновки суду першої інстанції, тому
підстав для скасування оскаржуваного
рішення немає.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі
Лізинг» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 23 січня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: