Справа № 219/1968/2014-ц
У Х В А Л А

Про залишення позовної заяви без руху

11 квітня 2014 року. Суддя Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
Радченко Л.А., розглянувши матеріали
позовної заяви Соледарського КВРЖП
«Ремонтник» до ОСОБА_1 про стягнення
надмірно виплаченої допомоги за
шкідливі умови праці,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
надмірно виплаченої допомоги за
шкідливі умови праці, в якому
відповідно до ст.127 КЗпП України, ст.1212
ЦКУ, ч.24 Постанови Пленуму ВС України,
ст.ст.1,118-122 ЦПК України, просить
стягнути з відповідача на свою користь
надмірно виплачену допомогу за
шкідливі умови праці в період з
01.12.2008р.-28.09.2010р., 01.02.2011р.-10.09.2012р., 26.07.2013р.-
14.08.2013р., у розмірі 3821,37грн. та судовий
збір в сумі 243,60грн.

Позовна заява не повністю
відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, позивач як на підстави своїх
вимого одночасно посилається як на
норми ЦК України так і на ст.127 КЗпП
України, що підлягає уточненню.

Крім того, відповідно до ст.127 КЗпП
України відрахування із заробітної
плати можуть провадитись тільки у
випадках, передбачених законодавством
України. Відрахування із заробітної
плати працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу: 1) для
повернення авансу, виданого в рахунок
заробітної плати; для повернення сум,
зайво виплачених внаслідок лічильних
помилок; для погашення невитраченого і
своєчасно не поверненого авансу,
виданого на службове відрядження або
переведення до іншої місцевості; на
господарські потреби, якщо працівник
не оспорює підстав і розміру
відрахування. У цих випадках власник
або уповноважений ним орган вправі
видати наказ (розпорядження) про
відрахування не пізніше одного місяця
з дня закінчення строку, встановленого
для повернення авансу, погашення
заборгованості або з дня виплати
неправильно обчисленої суми; 2) при
звільненні працівника до закінчення
того робочого року, в рахунок якого він
вже одержав відпустку, за невідроблені
дні відпустки. Відрахування за ці дні
не провадиться, якщо працівник
звільняється з роботи з підстав,
зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і
пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а
також при направленні на навчання та в
зв'язку з переходом на пенсію; 3) при
відшкодуванні шкоди, завданої з вини
працівника підприємству, установі,
організації.

Таким чином, позивачу необхідно
уточнити підстави вимог за ст.127 КЗпП
України, зазначивши частину та пункт,
та обґрунтувати такі вимоги, у т.ч.,
чому позивач вважає, що доплату за
шкідливі умови праці зайво виплачено
внаслідок саме лічильної помилки, та в
чому була саме лічильна помилка, а не
неправомірне щомісячне тривале
нарахування згідно до акту перевірки.

Відповідно до ч.1ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у ст.119 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
заяви без руху.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Соледарського КВРЖП
«Ремонтник» до ОСОБА_1 про стягнення
надмірно виплаченої допомоги за
шкідливі умови праці - залишити без
руху.

Повідомити позивача про
необхідність усунути вказані недоліки
позову у п,ятиденний строк з дня
отримання позивачем ухвали і
роз*яснити, що інакше позов буде
визнано неподаним і повернут
позивачеві.

Суддя
Л. А.Радченко