У х в а л а

26 травня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,суддів:
Кадєтової О. В., Наумчука
М. І., Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,розглянувши заяву
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької
міської виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
треті особи: Виконавча дирекція
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
ОСОБА_2, про визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з указаним позовом до
Сєвєродонецької міської виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, у якому посилаючись на
незаконне звільнення, просила
скасувати накази відповідача № 23-к від
01 серпня 2012 року та № 103 від 20
серпня 2012 року; зобов'язати відповідача
перерахувати та сплатити їй надбавку
за високі досягнення у праці, що
дорівнює 50 % посадового (місячного)
окладу з 01 серпня 2012 року; зобов'язати
відповідача перерахувати та сплатити
їй премію з 01 серпня 2012 року; скасувати
наказ відповідача № 30-к від 24 вересня
2012 року про притягнення до
дисциплінарної відповідальності;
скасувати наказ відповідача № 34-к від
10 жовтня 2012 року про її звільнення
та поновити її на роботі на посаді
провідного спеціаліста
планово-фінансового відділу
Сєвєродонецької міської виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та сплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
28 лютого 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 13 червня 2013
року, у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2013
року у відкритті касаційного
провадження у даній справі за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 28 лютого 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 13 червня 2013 року
відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

03 квітня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - ст.
ст. 147, 149 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Одночасно із заявою заявником
подано клопотання про поновлення
строку на подачу заяви про перегляд
судового рішення, у якому заявник
посилається на неодноразові звернення
до суду касаційної інстанції із заявою
про перегляд вказаного судового
рішення.

Клопотання про поновлення строку
підлягає задоволенню, оскільки
обставини, на які посилається заявник
свідчать про поважність причин його
пропуску.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року, від 20
листопада 2013 року, від 26 вересня 2012
року, від 25 квітня 2012 року, від 01 серпня
2012 року та від 27 вересня 2012 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту судового рішення, про
перегляд якого подано заяву, та судових
рішень, на які посилається заявник як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, не
вбачається, що у наведених справах
тотожними є встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, які розглядались,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між особами, які брали участь у
розгляді вказаних справ, подібні і мало
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
зі справою, у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло за собою ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Крім того, посилання заявника як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 березня 2014 року та від 28
січня 2013 року не може
здійснюватися на підтвердження
підстави, встановленої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України, оскільки зазначені
ухвали постановлені в порядку,
передбаченому ст. ст. 355-360 ЦПК України,
тому не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті.

Оскільки наведені заявником доводи
не містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судового рішення, про
перегляд якого ОСОБА_1 подано заяву, то
у допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_1
до Сєвєродонецької міської виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, треті особи: Виконавча
дирекція Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, ОСОБА_2, про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за заявою ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня
2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді
О. В. Кадєтова

В. І. Мартинюк

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук