У х в а л а

іменем україни

22 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_4 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
(далі - ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України») на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 10 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
звернулося до суду із указаним позовом,
посилаючись на те, що з 4 квітня
2008 року із товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Ком» (далі -
ТОВ «Інтер-Ком») було укладено
кредитний договір, за яким товариству
надані кошти в сумі 1 650 тис. грн. На
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором 3
березня 2009 року між банком,
ТОВ «Інтер-Ком» та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки. Позичальник, як і
поручитель, зобов'язань за кредитним
договором належним чином не
виконували, допустили заборгованість. 8
червня 2010 року на адресу відповідача
було направлено вимогу про сплату
боргу, яка відповідачем не була
виконана.

У зв'язку з цим позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив суд стягнути з
відповідача на його користь суму
кредитної заборгованості в розмірі
1 601 250 грн 38 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 10 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 19 грудня 2013 року, у задоволенні
позову ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати вказані
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову до
поручителя про стягнення суми
кредитної заборгованості, суди на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що на час ухвалення
рішення суду основне зобов'язання
припинилося ліквідацією юридичної
особи, про що вчинено відповідний запис
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (ст. 609 ЦК України). У
зв'язку із цим припинилась порука (ч. 1
ст. 559 ЦК України).

Такі висновки суду відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 7
листопада 2012 року № 6-129цс12, яка є
обов'язковою для всіх судів України (ст.
3607 ЦПК України).

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 10 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 19 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта