Провадження №2/761/1323/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 травня 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі Кривошия
О.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від позивача ОСОБА_2

від служби у справах дітей Скопич
Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Відділ опіки та
піклування Шевченківської районної у
м.Києві державної адміністрації;
Комунальне підприємство
Шевченківської районної у м.Києві ради
«Житлово-експлуатаційна контора
«Дегтярівська»; ВГІРФО
Шевченківського району м.Києва про
усунення перешкод в користуванні
власністю, -

в с т а н о в и в:

27.11.2013р. до Шевченківського районного
суду м. Києва надійшла позовна заява
ОСОБА_4, в якій поставлено питання про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зняття відповідача
ОСОБА_5 разом з її малолітнім сином
ОСОБА_6 з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
дружина ОСОБА_7 і в порядку розподілу
спадкового майна спадкоємцем квартири
АДРЕСА_1 став позивач, а відповідач
(дочка його померлої дружини) отримала
грошову компенсацію за свою частку
спадкового майна. Разом з тим,
відповідач не знялася з реєстрації в
квартирі, належній позивачеві, та
зареєструвала в ній свого сина, хоча
проживає зі своїм чоловіком в іншому
помешканні, та не несе витрат по
утриманню спірної квартири.
Посилаючись на те, що реєстрація
відповідача та її сина перешкоджає
позивачу, як власнику, вільно
розпоряджатися належним йому майном,
останній звернувся до суду та просив в
порядку ст.391 ЦК України усунути
перешкоди у здійсненні ним права
користування та розпоряджання
власністю шляхом зняття з реєстрації в
квартирі відповідача та її сина.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали
з підстав, викладених в ньому.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечувала з посиланням на те,
що позивач перешкоджає відповідачу
вселитися та проживати у спірній
квартирі чому є підтвердження, а саме,
висновки дільничого інспектора
Шевченківського РУ ГУ МВС України, який
здійснював перевірку повідомлень від
громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4. про
конфлікт, який стався 22.11.2013 р.

Представник органу опіки та піклування
Скопич Д.І. проти позову заперечувала,
пояснивши, що під час обстеження
спірної квартири було встановлено, що
помешкання придатне для проживання,
знаходиться в задовільному стані,
однак дитячих речей та іграшок
виявлено не було. При цьому, вимоги
позовної заяви не підтримала, оскільки
зі слів відповідача представником
органу опіки та піклування
установлено, що у відповідача немає
можливості проживати в спірній
квартирі у зв'язку з поганими
стосунками із позивачем. Тому, в
інтересах малолітньої дитини просила
відмовити у задоволенні позову.

Треті особи КП «ЖЕК «Дегтярівська» та
ВГІРФО Шевченківського району м.Києва
про день та час розгляду справи були
повідомлені належним чином,
представників для участі у справі не
направили.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані по
справі докази, судом встановлено
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом установлено, і це не
заперечувалося сторонами, що ОСОБА_4 є
власником квартири АДРЕСА_1 про що
свідчить витяг КМБТІ №29701608 від 18.04.2011 р.
(а.с.9).

Довідкою ТОВ «Київжитлдосервіс» від
27.03.2013 р. підтверджується, що у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрованими значаться
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 Власником квартири
вказано ОСОБА_4, який проживає без
реєстрації (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

При цьому, у відповідності до вимог ст.
405 ЦК України члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК
України регламентовано, що власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Звертаючись до суду за захистом свого
порушеного права власника стосовно
вільного розпорядження належним
майном, позивач посилався на те, що
відповідач не проживає у спірній
квартирі та не сплачує комунальні
платежі. Однак, нарахування
житлово-комунальних послуг
здійснюється з урахуванням кількості
зареєстрованих мешканців, тобто
позивачу доводиться сплачувати за всіх
осіб, що зареєстровані в квартирі, та
призводить до зайвих витрат.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні підставою для
відмови у позові вказував на
перешкоджання позивачем вселитися та
проживати у спірній квартирі
відповідачці та її синові, що доводив
посиланням на фіксування викликів
правоохоронних органів на конфлікт,
який, зокрема, стався 22.11.2013 р.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

При цьому, однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60
ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні установлено, що
між сторонами існує конфлікт з приводу
користування ківартирою АДРЕСА_1 яка на
праві власності належить позивачеві.
Водночас, матеріали справи свідчать, що
відповідач ОСОБА_5 фактично проживає у
належній їй на праві власності
квартирі АДРЕСА_1 разом зі своїм
чоловіком громадянином Нігерії ОСОБА_8,
який зареєстрований в цій квартирі, та
сином. Про вказані обставини свідчать:
акт комісії ЖЕК-313 Деснянського району
м.Києва від 04.03.2014 р., та відповідь на
адвокатський запит за підписом
директора КП «Дирекція управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м.Києва за
вих.№43-1170 від 05.03.2014 р.

Щодо намагання позивача вселитися до
спірної квартири, на підтвердження
чого стороною відповідача надано копії
відповідей на адвокатський запит, то
суд критично ставиться до зазначених
доказів перешкоджання з боку позивача
вселитися відповідачу з огляду на
наступне. З висновків, затверджених
начальником Шевченківського РУ ГУ МВС
України 26.11.2013 р. про відсутність
підстав для внесення відповідних
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань на підставі
конфліктної ситуації, яка виникла
22.11.2013 р. за адресою: АДРЕСА_1 між
гр.ОСОБА_4 та гр.ОСОБА_5 убачається, що
конфлікт між сторонами виник після
того, як гр.ОСОБА_5 в стані алкогольного
сп'яніння о 01 годині прийшла до
квартири ОСОБА_4 Таким чином, намагання
відповідачки у нетверезому стані вночі
вселитися у спірну квартиру не може
розцінюватися, як неправомірне
перешкоджання власником користування
житлом наймачеві, що є членом сім'ї
власника.

Разом з тим, згідно вимог ст. 4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

За таких обставин, враховуючи вказані
положення закону, суд вважає за
необхідне відмовити позивачу у
задоволенні позову щодо зобов'язання
відповідача усунути перешкоди у
користуванням ним власною квартирою
шляхом зняття з реєстраційного обліку
відповідача, оскільки, у даному
випадку, порушенні права позивача
підлягають захисту саме шляхом
визнання відповідача такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням з урахуванням
положень ст. 405 ЦК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
41, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316,
317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 64,
74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 232, 294, 296 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Відділ опіки та
піклування Шевченківської районної у
м.Києві державної адміністрації;
Комунальне підприємство
Шевченківської районної у м.Києві ради
«Житлово-експлуатаційна контора
«Дегтярівська»; ВГІРФО
Шевченківського району м.Києва про
усунення перешкод в користуванні
власністю - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя