Справа № 353/293/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1162/2014
Головуючий у 1 інстанції Гавриш Я.М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів Мелінишин Г.П.,
Горблянського Я.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника апелянта
Іванишина Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області до ОСОБА_3 про стягнення
пенсійних виплат, отриманих без
достатніх правових підстав,

за апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області на
рішення Тлумацького районного суду від
14 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області звернулося в суд з позовом, в
якому просило стягнути з ОСОБА_3 3631,00
грн. пенсійних виплат, отриманих без
достатніх правових підстав. Вимоги
мотивувало тим, що 07 жовтня 2013 року
управлінням Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі відповідачу з 01
вересня 2013 року призначено пенсію у
зв'язку із втратою годувальника згідно
його заяви та доданих документів. При
призначенні пенсії враховано стаж
роботи ОСОБА_4 (годувальника) з 01.06.1994
року по 16.12.2000 року, згідно записів його
трудової книжки. В ході проведення
аудиту головним спеціалістом
головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
зроблено запити щодо стажу роботи
годувальника в дитячому садку № 72
комбінованого виду Виборзького району
м. Санкт-Петербурга, у відповідь на які
з УПФР в Виборзькому районі м.
Санкт-Петербурга надійшов лист за №
04/2895 від 10.12.2013 року та довідки про те, що
ОСОБА_4 за період з 1994 року по 2000 рік в
штаті працівників не значився. Отже,
період роботи ОСОБА_4 (годувальника) з
01.06.1994 року по 16.12.2000 року у дитячому
садку № 72 комбінованого виду
Виборзького району м. Санкт-Петербурга,
який зазначений в його трудовій книжці,
не підтверджено, а тому відповідач
ОСОБА_3 не мав права на отримання пенсії
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_4 Тому за період з 01
вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року
включно ОСОБА_3 отримано пенсійні
виплати без достатніх правових підстав
в розмірі 3631 грн., які відповідач
відмовився повернути в добровільному
порядку. В зв'язку з цим позивач просив
вказані кошти стягнути з відповідача
на свою користь.

Рішенням Тлумацького районного суду
від 14 квітня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

На дане рішення управління ПФУ в
Тлумацькому районі подало апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм матеріального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд
дійшов помилкового висновку про те, що
пенсія відповідачу призначена та
виплачена позивачем "добровільно" за
відсутності зловживань та
недобросовісності з боку відповідача,
що свідчить про відсутність підстав
для стягнення з останнього
безпідставно одержаних коштів. Також
вказує, що суд повинен був з'ясувати
причини відмови відповідача від
повернення пенсійних виплат, отриманих
ним на підставах, які згодом відпали. На
думку апелянта висновок суду щодо
відсутності підстав для стягнення з
відповідача безпідставно отриманих
пенсійних виплат є необґрунтованим та
базується на поверхневому дослідженні
підстав та предмету позовних вимог. За
таких обставин апелянт просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні представник УПФУ
в Тлумацькому районі Іванишин Р.І.
апеляційну скаргу підтримав з
наведених у ній мотивів та просив
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не прибув, хоча належним чином
повідомлений про розгляд справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам
відповідає.

Судом встановлено, що 04.10.2013 року ОСОБА_3
звернувся в УПФ України в Тлумацькому
районі із заявою про призначення
пенсії по втраті годувальника (а.с.6).

Згідно розпорядження УПФ України в
Тлумацькому районі за №137262 від 07.10.2013
року ОСОБА_3 було призначено пенсію по
втраті годувальника з 01.09.2013 року
(а.с.7).

При призначенні вказаної пенсії
управлінням ПФУ враховано стаж роботи
годувальника ОСОБА_4 з 01.06.1994 року по
16.12.2000 року, згідно записів його
трудової книжки, де зазначено, що він
працював охоронцем в дитячому садку №72
Виборзького району м. Санкт-Петербурга
(а.с.9-11).

В ході проведення аудиту головним
спеціалістом головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області зроблено
запити щодо стажу роботи годувальника
ОСОБА_4 в дитячому садку №72 Виборзького
району м. Санкт-Петербурга, у відповідь
на які 26.12.2013 року з УПФР в Виборзькому
районі м. Санкт-Петербурга надійшов
лист за № 04/2895 від 10.12.2013 року та довідки
про те, що ОСОБА_4 за період з 1994 року по
2000 рік в штаті працівників установи не
значився (а.с.12-14).

Розпорядженням УПФ України в
Тлумацькому районі за №137262 від 20.01.2014
року відповідачу припинено виплату
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
та зроблено розрахунок переплати, де
встановлено, що розмір незаконно
отриманої пенсії за період з вересня 2011
року по грудень 2013 року становить 3631
грн. (а.с.16). Згідно заяви від 25.02.2014 року
ОСОБА_3 відмовився повернути дані кошти
(а.с.17).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності підстав для стягнення з
ОСОБА_3 на користь управління ПФУ в
Тлумацькому районі пенсійних виплат,
отриманих безпідставно, оскільки такі
виплати здійснено позивачем
добровільно, за відсутності зловживань
та недобросовісності з боку
відповідача.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

Звертаючись із позовом, управління ПФУ
в Тлумацькому районі як на правову
підставу заявлених вимог посилалось,
зокрема, на ст.1212 ЦК України, якою
регулюються питання щодо зобов'язань у
зв'язку з набуттям, збереженням майна
без достатньої правової підстави.
Вказаною статтею передбачено, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Це загальне правило, однак
Цивільним кодексом України
встановлено винятки з нього.

Так, статтею 1215 ЦК України визначено
перелік безпідставно набутого майна,
що не підлягає поверненню. В даній
статті зазначено, що не підлягають
поверненню безпідставно набуті:
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Відповідно ж до ч.1 ст.50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Із наведених норм законодавства слід
прийти до висновку, що безпідставно
набуті суми пенсій підлягають
поверненню особою, яка їх отримала,
тільки у випадку, коли мали місце
зловживання з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних. В інших же випадках, коли такі
виплати проведено фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача, вони поверненню не
підлягають.

Судом вірно встановлено, що при
призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_3
зловживання з його боку були відсутні,
оскільки при подачі документів до
управління Пенсійного фонду в
Тлумацькому районі не з його вини та
злого умислу було записано в трудовій
книжці годувальника ОСОБА_4 період
роботи з 01.06.1994 року по 16.12.2000 рік в
дитячому садку № 72 Виборзького району
м. Санкт-Петербурга. Дані обставини в
судовому засіданні представником
позивача не заперечувалися. Факт же
виникнення переплати був встановлений
при проведенні відповідної перевірки
між УПФ України в Івано-Франківській
області та УПФР в Виборзькому районі м.
Санкт-Петербурга.

Враховуючи наведене, правильно
застосувавши ст.1215 ЦК України та ст.50
Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суд дійшов обгрунтованого
висновку, що оскільки пенсія
відповідачу УПФ України в Тлумацькому
районі за період з вересня 2013 року по
грудень 2014 року виплачена добровільно,
за відсутності зловживань та
недобросовісності з боку відповідача,
то підстави для стягнення надміру
виплаченої пенсії відсутні.

З огляду на викладене висновок суду про
відмову в задоволенні позову
відповідає обставинам справи та нормам
закону.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі щодо помилковості висновку про
те, що суд повинен був з'ясувати причини
відмови відповідача від повернення
пенсійних виплат, отриманих ним на
підставах, які згодом відпали, є
безпідставними, оскільки, як
вбачається із заяви відповідача (а.с.17),
останній відмовився повертати
переплату пенсії у зв'язку з
відсутністю змоги зробити це, що є
очевидним, так як відповідачу на даний
час виповнилось 18 років, а
годувальником сім'ї був його батько,
який помер.

Не заслуговують на увагу також інші
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
оскільки вони були предметом розгляду
в суді першої інстанції, їм дана судом
належна оцінка.

Таким чином, фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення судом
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування з
наведених в апеляційній скарзі мотивів
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області
відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду від
14 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
Г.П. Мелінишин

Я.Д. Горблянський