Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,
Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Шпитьківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, треті особи:
комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області», управління
Держкомзему в Києво-Святошинському
районі Київської області, публічне
акціонерне товариство
«УніКредитБанк», про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
та свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, про визнання права
власності, витребування нерухомого
майна із чужого незаконного володіння,
за зустрічним позовом ОСОБА_11 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання добросовісним набувачем
та усунення перешкод у здійсненні
права власності

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі
представника на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11 червня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 15 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_8,
Шпитьківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу та свідоцтв
про право власності на нерухоме майно,
у якому просив визнати недійсними
договори купівлі-продажу земельних
ділянок, що знаходяться у АДРЕСА_1,
посвідчені

12 грудня 2005 року приватним нотаріусом
ОСОБА_12 та зареєстровані у реєстрі за
№9010, № 9014, № 9018, № 9022, № 9026; визнати
незаконними та скасувати рішення
виконавчого комітету Шпитьківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 24 квітня
2008 року №64, №65, №66; визнати недійсними
свідоцтва, видані на підставі
зазначених рішень, про право власності
від 22 травня 2008 року на житлові будинки
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, які знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що 12 грудня 2005 року між ним та
ОСОБА_8 було укладено п'ять договорів
купівлі-продажу земельних ділянок, що
були посвідчені приватним нотаріусом
та зареєстровані у реєстрі за № 9010, №
9014, № 9018, № 9022, № 9026. Пункт 4 кожного
договорів містить конкретну ціну
продажу земельних ділянок та умови про
те, що вказану суму грошей покупець
сплатив, а продавець отримав повністю
до підписання вищезазначених
договорів. Проте, обумовлені
договорами суми продажу земельних
ділянок ОСОБА_8 йому не передав,
а самі договори

купівлі-продажу земельних ділянок від
12 грудня 2005 року вони уклали без наміру
створення правових наслідків, які
встановлювалися цими правочинами.
Перед підписанням спірних договорів
вони домовилися, що оформлення п'яти
земельних ділянок на ім'я ОСОБА_8 буде
носити лише формальний характер, тобто
воля обох сторін при підписанні
зазначених правочинів не відповідала
її зовнішньому прояву та не була
спрямована на настання наслідків
укладання договору купівлі-продажу.

Крім того, зазначав, що земельні
ділянки призначалися під будівництво
приватних житлових будинків,
зведення яких фінансувалося ним
та

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а підписання із
ОСОБА_8 спірних договорів
купівлі-продажу земельних ділянок
містять ознаки фіктивності,
передбачені ч. 1 ст. 234 ЦК України,
оскільки вчинені без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
цими правочинами.

У липні 2011 року до вищезазначеного
позову приєдналися ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, було збільшено позов вимогами
про визнання незаконними рішення
виконкому про затвердження актів
прийняття будинків в експлуатацію,
визнання недійсними свідоцтв про право
власності на будинки та договорів
купівлі-продажу будинків, про визнання
за позивачами права спільної часткової
власності на будинки, про витребування
будинків та земельних ділянок із
чужого незаконного володіння; залучено
до участі у справі ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 як відповідачів.

Вимоги обґрунтовані тим, що будинки
оформлені на ОСОБА_8, хоча будівництво
фінансувалося ОСОБА_4 та через нього
іншими позивачами, відповідач ОСОБА_8
не був фактичним власником нерухомого
майна, а тому не мав права без їх
згоди продавати майно відповідачам
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

У липні 2011 року ОСОБА_11 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання добросовісним набувачем
та усунення перешкод у здійсненні
права власності, у якому просив визнати
його добросовісним набувачем
житлового будинку АДРЕСА_2 та земельних
ділянках площею 0,0780 га та 0,0933
га по АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у
здійсненні права власності.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
11 червня 2012 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 15 жовтня 2012 року,
у задоволенні позову ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та зустрічного
позову ОСОБА_11 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду у частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_5, передати справу
у цій частині на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У частині вирішення позову ОСОБА_11
судові рішення не оскаржуються.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, розглянувши скаргу
в межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, суди
правильно встановили характер спірних
правовідносин та обґрунтовано дійшли
висновку щодо звернення позивачів до
суду із вимогами про оспорення
укладених 12 грудня 2005 року договорів

купівлі-продажу земельних ділянок
поза межами строків позовної давності.
З цих підстав обґрунтовано відмовлено
у задоволенні решти позовних вимог, які
мають залежний характер від оскарження
укладених правочинів про відчуження
ОСОБА_4 земельних ділянок.

Висновки судів доводами касаційної
скарги не спростовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і

кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі
представника відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
11 червня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 15 жовтня 2012 року у частині
вирішення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
А.С.
Олійник
В.О. Савченко