Справа № 335/845/14-ц 2/335/689/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
місто Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Апаллонової Ю.В., при секретарі Франчук
Г.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4, Орган опіки та
піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району про
примусове виселення з житлового
приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4, Орган опіки та
піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району про
примусове виселення з житлового
приміщення.

В обґрунтування позову зазначив, що
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який
виступає правонаступником АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» було укладено договір
факторингу. Разом із тим 28.11.2012 року між
ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» було укладено договір
факторингу. Внаслідок укладення
вказаних договорів відбулася заміна
кредитора, а саме ТОВ «Кредитні
ініціативи» набуло статусу
кредитора/стягувача за договором від
11.01.2008 № 0703/0108/71-367 позичальником згідно
якого є ОСОБА_4, відповідно якого банк
надав ОСОБА_4 кредит у сумі 66200 доларів
США. Також 11.01.2008 року в якості
забезпечення виконання зобов'язання
було укладено іпотечний договір, що
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за № 206, відповідно до якого він
передав в іпотеку кредитору нерухоме
майно, а саме: квартиру під номером
АДРЕСА_1. Заставна вартість предмету
іпотеки 334653,70 гривень. 11.10.2013 року
рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя було
винесено заочне рішення, яким позов ТОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
задоволено. 01.11.2013 року на виконання
зазначеного рішення було видано
виконавчий лист. Було направлено
письмову вимогу іпотеко держателя про
добровільне виселення з займаної
житлової площі, однак вона залишилась
поза увагою мешканців. На даний час в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що вимогу про
виселення відповідачі отримали проте у
добровільному порядку у встановлений
законом строк квартиру не звільнили,
позивач просив суд виселити без
надання житла відповідачів з квартири
АДРЕСА_1 та стягнути з них витрати по
сплаті судового збору в розмірі 243,60
гривень.

У судовому засіданні представник
позивача не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, просив суд задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення по справі.

У судове засідання відповідачі не
з'явилися, причину неявки суду не
сповістили, про день і час слухання
справи повідомлялися завчасно, у
встановленому законом порядку, на
підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає
за можливе розглянути справу заочно по
наявних матеріалах у відсутність
відповідачів. Позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, заяви про відкладення
слухання справи не надали.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явивсь, про час та місце розгляду
справи був повідомлені належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.11.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк», який в свою
чергу виступає правонаступником
Акціонерного комерційного банку
«ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою
компанією «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу. Відповідно до п.2.1,
2.2. Договору Банк відступає Фактору
свої права Вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
Боржниками, право на вимогу якої
належить Банку на підставі
Документації. З моменту відступлення
Банком Фактору прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактора та вважаються наданими
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК
«Вектор Плюс» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» укладено Договір
факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2.
договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс»
відступає ТОВ «Кредитні ініціативи»
свої права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
боржниками, право на вимогу якої
належить ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на
підставі документації. З моменту
відступлення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» ТОВ
«Кредитні ініціативи» прав вимоги
заборгованості від боржників, всі
гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
ТОВ «Кредитні ініціативи» та
вважаються наданими ТОВ «Кредитні
ініціативи». Разом з правами вимоги до
ТОВ «Кредитні ініціативи» переходять
всі пов'язані з ними права, зокрема
права грошової вимоги щодо нарахованих
та несплачених боржниками процентів,
комісій, штрафних санкцій та інших
обов'язкових платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних
договорів відбулася заміна кредитора,
а саме ТОВ «Кредитні ініціативи»
набуло статусу нового
кредитора/стягувача за договором від
11.01.2008 № 0703/0108/71-367 позичальником згідно
якого є ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

11.01.2008 ВАТ «Сведбанк» (правонаступник -
ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_4 уклали
Кредитний договір № 0703/0108/71-367.

Відповідно до умов вищевказаного
кредитного договору, банк
зобов'язується надати Боржнику кредит
у сумі 66 200 (шістдесят шість тисяч
двісті) доларів США, а ОСОБА_4
зобов'язується повернути наданий
кредит і сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені Кредитним
договором.

Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від
07.12.2009 року Національного Банку України
операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до
пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю». Таким чином, операція з
надання банками кредитів в іноземній
валюті не потребує індивідуальної
ліцензії.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі,
надавши позичальнику кредит у сумі 66 200
(шістдесят шість тисяч двісті) доларів
США.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Також 11.01.2008, в якості забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, між банком та ОСОБА_4
укладено іпотечний договір, що
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, та зареєстрований в
реєстрі за № 206, відповідно до якого
ОСОБА_4 передав в іпотеку банку
нерухоме майно, а саме: квартиру під
номером АДРЕСА_1.

Заставна вартість предмету іпотеки 334
653,70 (триста тридцять чотири тисячі
шістсот п'ятдесят три гривні 70 копійок)
гривень.

У порушення умов договору, ОСОБА_4, свої
зобов'язання належним чином не
виконував, в результаті чого банк
прийняв рішення звернути стягнення на
заставне майно.

11.10.2013 року Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя винесено
заочне рішення, яким позов ТОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
задоволено. 01.11.2013 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Запоріжжя видано виконавчий лист.

Згідно довідки про реєстрацію та склад
сім'ї від 18.03.2013 № 23, в квартирі АДРЕСА_1,
зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.;
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3

Таким чином, подальша реєстрація
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в квартирі, що є
предметом іпотеки, унеможливлює її
реалізацію, внаслідок чого порушуються
законні права та інтереси
іпотекодержателя. Відповідно до
частини третьої статті 47 Конституції
України позбавити громадянина житла
можна лише на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до статті 109 Житлового
кодексу виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України,
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають у
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Керуючись ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.
109 ЖК України ТОВ «Кредитні ініціативи»
надіслав Відповідачам письмову вимогу
іпотекодержателя про добровільне
виселення з житлового приміщення від
03.12.2013 № 1282-34, яку Відповідачі отримали
особисто 12.12.2013, проте станом на день
подачі позову до суду, залишили без
задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 109 ЖК України
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення, є
підставою для надання цим громадянам
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання відповідно до
статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання або відмова у
їх наданні з підстав, встановлених
статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне
припинення виселення громадянина з
жилого приміщення, яке є предметом
іпотеки, у порядку, встановленому
частиною третьою цієї статті.

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
момент передачі спірної квартири в
іпотеку не була зареєстрована в
зазначеному житловому приміщені,
договір іпотеки спірної квартири між
ОСОБА_4 та банком укладено у 2008 році,
тобто купівля зазначеної квартири та
передача її в іпотеку банку відбулася
раніше за реєстрації в ній малолітньої
особи.

Окрім того, відповідно до п. 4. Договору
іпотеки, іпотекодавець свідчить, що ні
предмет іпотеки, ні будь-яку його
частину нікому будь-яким способом не
відчужено, не передано в оренду, найом,
користування на будь-яких інших
підставах, він не є предметом
податкової застави, судового спору і не
перебуває під забороною (арештом),
малолітніх та неповнолітніх, які б мали
право користування житловим
приміщенням, немає, треті особи не
мають на нього прав та вимог, що
підлягають державній реєстрації
відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 43 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України № 5 від 30
березня 2012 року:

При розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39-40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до п. 44 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України № 5 від 30
березня 2012 року: згідно зі статтею 32 ЦК,
статтею 177 СК та статтею 17 Закону
України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ
«Про охорону дитинства» батьки не
мають права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконання вимог ст. 109 ЖК, ст.40 Закону
України «Про іпотеку» відповідачам
було направлено письмову вимогу про
добровільне звільнення (реєстр
поштових відправлень), яка була
отримана особисто під підпис ОСОБА_1,
ОСОБА_2 12.12.2013 року, про що свідчить
підпис на поштовому повідомленні про
вручення. Проте станом на дату
звернення до суду з позовом 27.01.2014 року
відповідачі не звільнили приміщення у
добровільному порядку.

З урахуванням викладеного, враховуючи,
що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
мешкають в квартирі, на яку звернуто
стягнення за рішенням суду, яке набрало
законної сили, у добровільному порядку
не звільнили житлове приміщення, суд
вважає позовні вимоги позивача про їх
виселення з квартири обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідачів
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», ст. ст. 10, 60,88, 208,
209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4, Орган опіки та
піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району про
примусове виселення з житлового
приміщення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
квартири АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з
квартири АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
мешкає: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка
мешкає: АДРЕСА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
інціативи» (07400, Київська обл., м.
Бровари, бульвар Незалежності, 14 ) в рівних частках витрати
по сплаті судового збору у розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 коп.

Заочне рішення може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданною
протягом десяти днів з дня отримання
його копії

Суддя:
Ю.В. Апаллонова