АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1719/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н. В. Доповідач -
Свистунова О.В. Категорія 37
У Х В А Л А

01 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську

клопотання представника позивача
ОСОБА_2 про призначення додаткової
судово-психіатричної експертизи

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

07 травня 2012 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4,
третя особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання заповіту недійсним.

Уточнивши позовні вимоги в редакції
від 11 жовтня 2013 року посилався на те, що
він є рідним сином ОСОБА_6, який з 1978-1997
рр. мешкав з позивачем у м. Гродно. В 1997
році після розірвання шлюбу ОСОБА_6
переїхав до м. Дніпропетровська до
своєї матері ОСОБА_7 В 2000 році перша
дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_8 сповістила про
дорожньо-транспортну пригоду, в яку
потрапив ОСОБА_6 Позивач надав ОСОБА_6
матеріальну допомогу, постійно
підтримував зв'язок з ним. В 2009 році
зв'язок перервався, як виявилося, з вини
ОСОБА_4 18 лютого 2012 року надійшов лист
від ОСОБА_8, яким вона сповістила про
смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року та
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року. 20 лютого 2012
року позивач з матір'ю приїхав до м.
Дніпропетровська, звернувся до
міліції. Однак ОСОБА_4 не впустила
позивача до домоволодіння по АДРЕСА_1.
Після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 14 січня 2011 року
ОСОБА_7 склала заповіт на ім'я ОСОБА_4
Тобто ОСОБА_7 на час складання та
підписання заповіту перебувала у вкрай
тяжкому моральному, психічному стані,
не усвідомлювала значення своїх дій і
не могла керувати ними.

Позивач просив суд визнати заповіт
ОСОБА_7 від 14 січня 2011 року, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, -
недійсним. Сплативши судовий збір
згідно чинного законодавства.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 грудня
2013 року відмовлено у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, оскільки рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 про призначення
додаткової судово-психіатричної
експертизи.

Вислухавши учасників процесу, які
з'явилися, проаналізувавши матеріали
справи, судова колегія дійшла висновку
про відмову у задоволенні клопотання з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України,
суд першої інстанції призначив
судово-психіатричну (посмертну)
експертизу заповідача ОСОБА_7 у
відділенні судово-психіатричних
експертиз Комунального закладу
«Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня»
Дніпропетровської обласної ради.

Як вбачається з матеріалів справи,
актом відділення судово-психіатричних
експертиз Комунального закладу
«Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня»
Дніпропетровської обласної ради № 8
від 28 березня 2013 року встановлено, що
ОСОБА_7 на момент складання та
підписання заповіту 14 січня 2011 року,
будь-яким психічним розладом не
страждала. За своїм психічним станом
могла усвідомлювати значення своїх дій
і керувати ними (а.с. 147-149).

Відповідно до ст. 150 ЦПК України
визначено, якщо висновок експерта буде
визнано неповним або неясним, судом
може бути призначена додаткова
експертиза, яка доручається тому
самому або іншому експерту.

Представник позивача ОСОБА_9, звернувся
до колегії суддів з клопотанням про
проведення додаткової експертизи, на
розгляд якої просив поставити питання
викладені у власній редакції.

Колегія суддів вважає, що
представником позивача не наведено
належних обґрунтувань необхідності
призначення такої експертизи, питання,
що надані представником позивача, за
своїм змістом фактично є аналогічними
тим, що викладені у ухвалі суду першої
інстанції, хоча і сформульовані в іншій
формі. Крім того, описова частина
експертного висновку надає розгорнуту
відповідь на поставлені питання, на
підставі аналізу медичної
документації, матеріалів справи, з
наданням оцінки психічного стану
померлої та встановивши, що остання,
саме в оспорюваний період часу, вірно
орієнтувалась навколишньо та у особах,
вчиняла свої дії у певній
послідовності та цілеспрямовано.
Встановлено, що вищезазначене
свідчить, що у її поведінці та
висловлюваннях, у той час, розладів
свідомості, мислення, пам»яті, розладів
у сфері сприймання, продуктивних
порушень мислення. Висновком
експертизи встановлено, що померла, за
своїм психічним станом, у той час, могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає заявлене клопотання
безпідставним та вважає за необхідне
відхилити його.

Керуючись ст.ст. 144, 147 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника позивача
ОСОБА_2 про призначення додаткової
судово-психіатричної експертизи -
відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді