Єдиний унікальний номер 248/1460/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4473/2014
інстанції Носовська Л.О.
Апеляційний суд Донецької області
Головуючого: судді Прокопчук
Суддів Корчистої О.І., Супрун
При секретарі Попченко В.Г.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади м. Зугреса в
особі Зургеської міської ради про
визнання права власності на
двокімнатну квартиру, господарські
будівлі та земельну ділянку в порядку
спадкування, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Харцизького
міського суду Донецької області від 14
У березні 2014 року позивачка
звернулася із вказаним позовом до
відповідача. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла її мати - ОСОБА_2, після
смерті якої відкрилась спадщина у
вигляді ? частини житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці
площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 та на
зазначену земельну ділянку, яка
залишилась матері позивачки у спадщину
після смерті батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та яку фактично мати
після смерті прийняла, але спадщину не
оформила. ? частина житлового будинку
належала батькові позивачки на
підставі договору купівлі-продажу від
13.12.1991 року. Після смерті батька
позивачки до будинку у 2010 році було
самочинно добудовано тамбур,
позначений літерою а2, внаслідок чого
змінилась загальна площа будинку з 49,80
кв.м. до 53,4 кв.м. та самочинно у 1995 році
добудовано гараж, позначений літерою
«Г». Позивачка є єдиною спадкоємицею,
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, однак отримала від
нотаріуса відмову у видачі свідоцтва,
оскільки господарські будівлі - тамбур
та гараж не зареєстровані в КП БТІ м.
Харцизька, оскільки їх будівництво є
самочинним. Просила визнати за нею
право власності на земельну ділянку
площею 1000 кв.м. та на ? частину житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 в
тому числі на самовільні будівлі -
тамбур на гараж. (а.с. 2-5).
Рішенням Харцизького міського
суду Донецької області від 14 квітня 2014
року в задоволенні позову відмовлено
(а.с. 85-86).

В апеляційній скарзі позивачка
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на те, що воно є
незаконним та порушує її права,
оскільки суд не прийняв до уваги, що
самочинні прибудови - тамбур та гараж
не порушують права інших осіб, крім
того суд мав можливість задовольнити
її позов про визнання права власності
на ? частину квартиру та земельну
ділянку (а.с. 89-90).

В судове засідання апеляційного
суду сторони не з'явились. Про розгляд
справи повідомлені телефонограмою та
судовими повістками (а.с. 102). Крім того
від позивачки надійшла заява про
розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що в установленому законом
порядку самочинні будови - тамбур та
гараж, які збудовані відповідно у 2010 та
1995 році, не введені в експлуатацію.

Висновки суду відповідають
обставинам справи, вимогам норм
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що батькові
позивачки - ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу від 1313.1991 року належала
? частина житлового будинку в АДРЕСА_1
жилою площею 54 кв.м. та на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю від 02.04.1998 року
земельна ділянка площею 0,10 га по
АДРЕСА_1. У 1995 році на зазначеній
земельній ділянці було самочинно
побудовано гараж літ. Г, а у 2010 року -
тамбур літ а2, про що мається відповідна
позначка в технічній документації на
будинок. Постановою державного
нотаріуса Зугреської державної
нотаріальної контори позивачці, яка у
встановленому законом порядку
прийняла спадщину після смерті матері,
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у
зв'язку з ненаданням спадкоємцем
нотаріусу документів у повному обсязі
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину у безспірному
порядку.

При розгляді спору судом вірно
встановлені обставини справи,
застосовані норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Із встановлених судом обставин
справи вбачається, що батькові
позивачки за життя не належало право
власності на тамбур та гараж. Вони були
побудовані самовільно, а тому числі
тамбур після його смерті. Зазначені
обставини позивачкою не оспрюються.

Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 30
березня 2012 року N 6 "Про практику
застосування судами ст. 376 Цивільного
кодексу України (про правовий режим
самочинного будівництва)" у п. 6
роз'яснено, що права спадкоємців щодо
самочинного збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням
роз'яснень, наданих у п. 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року N 7 "Про судову практику у
справах про спадкування". У цьому
пункті роз'яснено, що якщо спадкодавцем
було здійснено самочинне будівництво
(ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить
право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва. Якщо право власності на
самочинно зведену будівлю визнано
судом за власником (користувачем)
земельної ділянки, на якій вона
розміщена, то до складу спадщини
входить право на відшкодування витрат
на будівництво (ч. 6 ст. 376 ЦК).

Крім того, відповідно до п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 30
березня 2012 року N 6 "Про практику
застосування судами ст. 376 Цивільного
кодексу України (про правовий режим
самочинного будівництва)" при розгляді
справ зазначеної категорії судам слід
мати на увазі, що відповідно до статті 26
Закону України «Про основи
містобудування» N 2780-XII спори з питань
містобудування вирішуються радами,
інспекціями державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті 15
ЦК, частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Позивачка не надала доказів того,
що вона зверталась до відповідного
органу для розгляду питання про
прийняття рішення щодо самовільних
будівель.

За наведених обставин доводи
апеляційної скарги є безпідставним,
не спростовують висновків суду та не
містять підстав для скасування рішення
суду.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст.307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Харцизького міського
суду Донецької області від 14 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді