Провадження №8/761/17/2014
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Кравець Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві заяву
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 травня 2011
року, ухваленого у справі № 2-4924/11 за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Київський
науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про визнання відмови у
прийнятті на роботу незаконною, що
відбулась внаслідок дискримінації за
ознакою статі, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2013 року до суду надійшла
заява позивача ОСОБА_1, згідно якої він
просить переглянути за нововиявленими
обставинами рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 травня 2011
року, ухваленого у справі № 2-4924/11 за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Київський
науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про визнання відмови у
прийнятті на роботу незаконною, що
відбулась внаслідок дискримінації за
ознакою статі, яким у задоволенні
позову було відмовлено.

Заяву мотивовано тим, що після
ухвалення рішення від 18 травня 2011 року
позивачу стали відомі обставини, які є
істотними для справи, і які не були і не
могли бути йому відомі на час розгляду
справи.

Так, заявник зазначає, що 29 жовтня 2013
року Апеляційний суд міста Києва
ухвалив рішення за результатами
розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 05 червня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Київський
науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про відмову в укладенні
трудового договору, визнання
незаконною відмову у прийнятті на
роботу, зобов'язання укласти трудовий
договір і відшкодування моральної
шкоди. При цьому, в мотивувальній
частині зазначеного рішення
Апеляційний суд м. Києва зазначає, що,
як пояснив представник відповідача,
Звіт про наявність вакансій від 16
квітня 2010 року (надалі - Звіт), був
підписаний Сівко В.А. на підставі
довіреності від 26 лютого 2010 року. Однак,
зазначений факт не був відомий
заявнику на час розгляду справи у
Шевченківському районному суді м.
Києва, де даний Звіт був головним
доказом у справі.

Разом з тим, заявник зазначає, вказаний
Звіт взагалі не має юридичної сили,
оскільки його підписано не
уповноваженою на це особою, і
підтвердженням цього є вимоги п.п. 3.11,
3.12, 4.1.7, 5.27 ДСТУ 2732-2004, затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 28 травня 2004 року № 97, та Інструкція
щодо заповнення форми звітності № 3-ПН
«Звіт про наявність вакансій», яка
затверджена п. 2.1. Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19 грудня 2004 року (надалі -
Інструкція), яка була чинна на час
підписання цього Звіту.

На підставі зазначеного, заявник, серед
іншого, наголошує, що як стало відомо у
Звіті реквізит «підпис», складається
зі слів - «Керівник» та прізвища і
ініціалів «Малахов Ю.В.» було підписано
представником відповідача Сівко В.А.
Однак, відповідно до вимог п. 5.27 ДСТУ
4163-2004, якщо документ підписує особа на
підставі довіреності, то про це має
бути зазначено в документі, зокрема,
«Представник ПАТ «КІЕП» за довіреністю
№ 138 від 26 лютого 2010 року ___________ Сівко
В.А.». Тобто, оскільки дані правила були
грубо порушенні відповідачем, це
взагалі ставить під сумнів справжність
підпису Сівка В.А. і для цього, на думку
заявника, слід було робити
почеркознавчу експертизу. Крім того,
відповідно до вимог Інструкції Звіт
має бути підписаний саме керівником
підприємства, який несе
відповідальність за його зміст, а отже
не передбачає можливості підписання
Звіту на підставі довіреності.

Таким чином, на думку заявника,
оскільки Звіт не має юридичної сили і
він не може бути доказом у справі
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Київський
науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про визнання відмови у
прийнятті на роботу незаконною, що
відбулась внаслідок дискримінації за
ознакою статі, слід переглянути.

Заявник у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Відповідач свого представника у судове
засідання не направив, про час та місце
розгляду заяви повідомлявся належним
чином, про причини неявки представника
суд не повідомив. При цьому, 23 січня 2014
року через канцелярію суду були подані
письмові заперечення представника
відповідача Малахова Ю.В., згідно яких
останній вважає, що вказана позивачем
обставина, не є ново виявленою в
розумінні положень ст.ст. 361, 362, 364
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі - ЦПК України), та не є
підставою для перегляду рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 18 травня 2011 року, а тому дане
рішення повинно бути залишено судом
без змін, а заява ОСОБА_1 без
задоволення.

Разом з тим, згідно з положеннями ч. 1 ст.
365 ЦПК України заява про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами
розглядається у судовому засіданні.
Заявник та інші особи, які беруть
участь у справі, повідомляються про час
і місце засідання. Неявка цих осіб не є
перешкодою для розгляду заяви.

На підставі зазначеного та враховуючи
те, що заявник та інші особи, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомленні про час та місце розгляду
справи, а їх не прибуття у судове
засідання не перешкоджає судовому
розгляду, суд прийшов до висновку про
можливість розгляду заяви за
відсутності заявника та представника
відповідача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи № 2-4924/11, заяву про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
та додані до неї матеріали, прийшов до
наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 18 травня 2011 року,
ухваленим по справі за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Київський науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про визнання відмови у
прийнятті на роботу незаконною, що
відбулась внаслідок дискримінації за
ознакою статі, у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
26 січня 2012 року апеляційну скаргу
позивача на вказане рішення відхилено,
а рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 травня 2011 року
залишено без змін.

Ухвалюючи рішення від 18 травня 2011 року
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що положеннями ст. 22
Кодексу законів про працю України
(надалі - КЗпП України) забороняється
необґрунтована відмова у прийнятті на
роботу. При цьому, не допускається
пряме або непряме обмеження прав чи
встановлення прямих або непрямих
переваг при укладенні трудового
договору залежно від походження,
соціального і майнового стану, расової
та національної належності, статі,
мови, політичних поглядів, релігійних
переконань, членства у професійній
спілці чи іншому об'єднання громадян,
роду і характеру занять, місця
проживання.

При цьому, судом також було вказано, що
виходячи з положень ст. 21 КЗпП України
укладання трудового договору, як і
будь-якої іншої двосторонньої угоди,
потребує згоди не тільки працівника, а
й власника або уповноваженого ним
органу. В протилежному випадку власник
або уповноважений ним орган
позбавляється можливості в повному
обсязі виконувати свої функціональні
обов'язки з підбору та розміщенню
кадрів, нести відповідальність за
додержання певної кваліфікації з
належним досвідом роботи. Таким чином,
оскільки відповідачем у відповідності
до Закону України «Про зайнятість
населення» було надано до Центру
зайнятості Звіт про наявність вакансій
з зазначенням статті особи, що
претендує на вакантне місце та вікові
обмеження (згідно розділу 3 Інструкції
щодо заповнення форми звітності № 3 - ПН
«Звіт про наявність вакансій»,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19 грудня 2005 року № 420), то суд вважав
безпідставними заявлені вимоги
позивача.

Разом з тим, звертаючись з даною заявою
до суду, заявник зазначає, що підставою
для перегляду рішення є те, що на момент
ухвалення рішення існували істотні для
справи обставини, що не були і не могли
бути відомі позивачу на час розгляду
справи, а саме, що Звіт про наявність
вакансій від 16 квітня 2010 року був
підписаний Сівко В.А. на підставі
довіреності від 26 лютого 2010 року, що є
порушенням та не відповідає вимогам
п.п. 3.11, 3.12, 4.1.7, 5.27 ДСТУ 2732-2004,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від 28
травня 2004 року № 97, та Інструкції щодо
заповнення форми звітності № 3-ПН
«Звіт про наявність вакансій», яка
затверджена п. 2.1. Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19 грудня 2004 року, яка була чинна на
час підписання цього Звіту.

Так, заявник вважає, що ця обставина має
ключове значення для вирішення справи
і є істотною для постановлення
правильного рішення у справі, оскільки
на її підставі можна зробити висновок,
що Звіт не має юридичної сили, оскільки
він був підписаний особою, яка не має
повноваження на його підписання.

Разом з тим, відповідно до положень ст.
361 ЦПК України рішення або ухвала суду,
якими закінчено розгляд справи, що
набрали законної сили, а також судовий
наказ можуть бути переглянуті у зв'язку
з нововиявленими обставинами. При
цьому, підставами для перегляду
рішення, ухвали суду чи судового наказу
у зв'язку з нововиявленими обставинами
є: істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдиві показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Згідно вимог ч. 2 ст. 365 ЦПК України
розглянувши заяву, суд може скасувати
судове рішення, що переглядається, і
прийняти нове судове рішення або
залишити заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
без задоволення.

При цьому, згідно роз'яснень, які
містяться в п. 3 Постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» від 30
березня 2012 року № 4, суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Крім того, у відповідності з п. 7
зазначеної Постанови роз'яснено, що
питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, при розгляді даного спору судом
була з'ясована та обставина, що Звіт
було підписано представником
відповідача Сівко В.А., в результаті
чого дана обставина не є нововиявленою
обставиною в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України, оскільки не є істотною для
справи обставиною та не відноситься до
предмету доказування саме по даній
справі та між вказаними сторонами
спору, враховуючи визначений позивачем
предмет позову.

Крім того, слід зазначити, що під час
розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачем була подана
належним чином завірена копії Звіту,
який підписаний уповноваженою особою
відповідача Сівко В.А., директором із
загальних питань, на підставі
довіреності від 26 лютого 2010 року № 138,
виданою Сівку В.А., за підписом голови
правління (керівником) відповідача
Малаховим Ю.В., належним чином завірена
копія Довіреностей відповідача від 18
листопада 2010 року № 167 та від 18 січня 2011
року № 176, які видані Шедову І.В. за
підписом голови правління (керівником)
Малаховим Ю.В., на представлення
інтересів відповідача у судових
установах, а також інші документи за
підписами як Сівка В.А., так і Малахова
Ю.В. Таким чином, враховуючи те, що
позивач неодноразово ознайомлювався з
матеріалами цивільної справи 2-4924/11, ще
на початку розгляду її в суді першої
інстанції, йому було достовірно відомо
про те, що Звіт було підписано не
керівником відповідача, а
уповноваженою на підставі довіреністі
особою відповідача - Сівко В.А.

Беручи до уваги наведене та те, що
обставини, вказані заявником у заяві не
є нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 361
ЦПК України, а будь-яких інших доказів
щодо підтвердження наявності
нововиявлених обставин заявником не
надано, суд прийшов до висновку, що
заява не підлягає задоволенню у зв'язку
з відсутністю підстав.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 209, 210, 361-363, 365 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 травня 2011
року, ухваленого у справі № 2-4924/11 за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Київський
науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про визнання відмови у
прийнятті на роботу незаконною, що
відбулась внаслідок дискримінації за
ознакою статі, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ: