Справа №333/2938/14-ц
Провадження №2/333/1621/14
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
головуючого -
судді Тучкова С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/2938/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходу) відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на кожну
дитини відповідного віку, починаючи з
11.04.2014 року і до досягнення дітьми
повноліття, посилаючись на те, що з
відповідачем вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах,
добровільно надавати матеріальну
допомогу відповідач відмовляється,
тому вона вимушена звернутися до суду.
Позивача в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, надала суду заяву, в
якій просила розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
повністю, проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

Відповідач, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання
повторно не з'явився про причини неявки
суд не повідомив. Оскільки суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169
Цивільного процесуального кодексу
України суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, приходить
до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_2, виданого
21.06.2001 року Відділом реєстрації актів
громадянського стану Комунарського
районного управління юстиції
м.Запоріжжя (а.с.9), сторони є батьками
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про народження, серії
НОМЕР_3, виданого 22.01.2004 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Комунарського районного управління
юстиції м.Запоріжжя (а.с.9), сторони є
батьками неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі довідки від 15.03.2014 року,
виданої Міським комунальним
підприємством «Основаніє» Запорізької
міської ради, встановлено, що діти
знаходяться на утриманні матері
ОСОБА_1, проживають разом з нею (а.с.10).

Відповідно до довідки вих.№2_14 від
27.02.2014 року, наданої Товариством з
обмеженою відповідальністю «Чудова
Криниця», ОСОБА_1 з 30.08.2013 року працює на
даному підприємстві з посадовим
окладом 1500 гривень (а.с.7).

Отже, судом встановлено, що на даний час
діти знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_1, проживають разом з нею.
Добровільно відповідач ОСОБА_2
матеріальної допомоги на утримання
дітей не надає, хоча є працездатним.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батьки несуть однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму на кожну
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 Сімейного
кодексу України.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу
України встановлено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ґрунтуються на законі, підтверджуються
зібраними у справі доказами та не
порушують прав та інтересів третіх
осіб, тому позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

Так як задоволена основна вимога
позивача, яка була звільнена від сплати
судового збору при подачі заяви, з
відповідача повинен бути стягнений в
дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.180-184, 191 СК України, ст.8
Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
ч.4 ст.169, ст.ст.209, 214, 215, 367 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку (доходу) відповідача
щомісяця, але не менш, ніж 30%
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку, починаючи з 11.04.2014
року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий
збір в дохід держави в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачеві не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С.
Тучков