Головуючий суду 1 інстанції - Суський
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 433/259/14-ц
Провадження № 22ц/782/2074/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого: Коротких О.Г.

суддів : Масенко Д.Є., Орлова І.В.,

при секретарі : Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2-представника позивачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Троїцького районного суду Луганської
області від 07.04.2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Приватного орендного
сільськогосподарського підприємства
«Врубовщик» про визнання договору
оренди земельної недійсним, -

Встановила:

У лютому 2014 року позивачі звернулись до
суду із позовом до відповідача про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним, в обґрунтування
якого зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6, якому відповідно до державного
акту на право приватної власності на
землю серії IV-ЛГ № 081143 на праві
приватної власності належала земельна
ділянка площею 8,14 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована на
території Тимонівської сільської ради
Троїцького району Луганської області.
Позивачі є спадкоємицями вказаної
земельної ділянки після смерті ОСОБА_6
Після прийняття вказаної земельної
ділянки у спадщину, позивачам стало
відомо про існування договору оренди
землі від 22 липня 2010 року, який був
укладений між ОСОБА_6 та ПОСП
«Врубовщик» та який позивачі отримали
на руки у січні 2014 року. Ознайомившись з
умовами договору, позивачами було
встановлено, що договір не відповідає
вимогам законодавства, а саме в ньому
відсутні декілька істотні умови,
передбачені ст. 15 ЗУ «Про оренду землі»,
а саме: об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки); умови збереження
стану об'єкта оренди, або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. На підставі
зазначеного, позивачі просять суд
визнати вказаний договір оренди землі
недійсним, стягнути з відповідача
понесені судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору у сумі 243 грн.
60 коп.

Оскаржуваним рішенням суду від 07.04.2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
представником позивачів було надано
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування рішення суду з
приводу порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповного з'ясування обставин справи,
неналежної оцінки доказів по справі, та
ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.213,ст.214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом;обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні .Під час ухвалення
рішення суд у числі інших вирішує також
питання, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК
України ,- під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на основу своїх
вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач у своєму позові посилається на
формальне порушення закону, факту
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивачів укладеним
договором, судом при розгляді справи не
встановлено. Позивачами наданими до
суду доказами не доведено, чи дійсно
порушуються їх права у зв'язку з
відсутністю в договорі оренди
зазначених умов, їх істотності, яке
саме їх право порушене та в чому
полягає таке порушення, у зв'язку з чим
судом не представляється можливим
встановити, в чому саме полягає
порушення законних прав позивачів, а
тому позов задоволенню не підлягає.

Судова колегія не може погодитись з
такими висновками суду, виходячи з
наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії IV-ЛГ
№ 081143 ОСОБА_7 на праві приватної
власності належала земельна ділянка
площею 8,14 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Тимонівської сільської ради
Троїцького району Луганської області
(а.с.19). Позивачі є спадкоємицями
вказаної земельної ділянки після
смерті ОСОБА_6 (а.с.20-25) Після прийняття
вказаної земельної ділянки у спадщину,
позивачам стало відомо про існування
договору оренди вищезазначеної
земельної ділянки від 22 липня 2010 року,
який був укладений між ОСОБА_6 та ПОСП
«Врубовщик», зареєстрований ДП «Центр
ДЗК» Луганською регіональною філією
Троїцьким районним відділом, про що у
державному реєстрі земель вчинено
запис від 26 листопада 2010 року за №
17 (а.с.14-16,18). Позивачі отримали
спірний договір оренди землі на руки
через свого представника у січні
місяці 2014 року (а.с.13).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною другою ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» установлено, що
відсутність у договорі оренди-землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Отже, відсутність у договорі оренди
землі хоча б однієї з істотних умов,
передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», зокрема умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, є підставою для
визнання недійсними таких договорів
оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Оскільки в спірному договорі оренди
землі відсутні такі істотні умови, як
об'єкт оренди (кадастровий номер, місто
розташування та розмір земельної
ділянки); умови збереження стану
об'єкту оренди, або знищення об'єкту
оренди чи його частини; визначення
сторони, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкту
оренди чи його частини; умови передачі
у заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
то такий договір оренди підлягає
визнанню недійсними за правилами ч. 2
ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Суд першої інстанції невірно
застосував норму матеріального права
щодо існуючих правовідносин. Доводи
апелянта є обґрунтованими з цього
приводу. Хоча відповідно до п.40
оспорюваного договору умовою
розірвання договору оренди в
односторонньому порядку є перехід
права власності на орендовану земельну
ділянку до другої особи.

Таким чином, суд першої інстанції
порушив норми матеріального права,
зробив висновки, невідповідні
обставинам справи, що є підставою для
скасування рішення суду відповідно до
вимог ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Так, судові витрати зі сплати судового
збору по справі у розмірі 243,60 грн., а
також судовий збір, сплачений за
подання апеляційної скарги у розмірі
121,80 грн.підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. 209, 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, судова палата, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2-представника позивачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити, рішення
Троїцького районного суду Луганської
області від 07.04.2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5:
визнати договір оренди земельної
ділянки від 22 липня 2010 року, який
зареєстрований ДП «Центр ДЗК»
Луганська регіональна філія, Троїцький
районний відділ, запис №17 від
26.11.2010 року, недійсним.

Стягнути з ПОСП «Врубовщик» на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 витрати зі
сплати судового збору в суді першої
інстанції у розмірі 243,60 грн. та суму
судового збору, сплаченого за подання
апеляційної скарги, у розмірі 121,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: