Справа №485/3098/13-ц 12.05.2014 12.05.2014 12.05.2014
Провадження №22-ц/784/1027/14
Головуючий у 1-ї інстанції Квєтка І.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Яценко Л.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - Крісанова
С.Л., Козирєвої А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 20
лютого 2014 року, ухваленого

за позовом

ОСОБА_2

до

Приватного підприємства «СеОл-Агро»

(надалі - ПП «СеОл-Агро»)

про

стягнення заборгованості по орендній
плати та пені, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ПП «СеОл-Агро»
про стягнення заборгованості по
орендній платі та пені.

Позивач зазначав, що 1 вересня 2010 року
він уклав з відповідачем договір
оренди земельної ділянки площею 4,06 га,
що розташована на території
Баратівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області строком на 10 років.

Відповідно до умов вказаного договору
відповідач зобов'язувався сплачувати
оренду плату в розмірі 1473 грн. або 3%
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки у строк не пізніше 1
листопада кожного року, а у випадку
несвоєчасної сплати орендної плати
сплачувати пеню у розмірі 0,2% від суми
недоїмки за кожен день прострочення.

Посилаючись на те, що орендар за 2012-2013
роки не в повному обсязі сплачував
оренду плату у розмірі 2586,74 грн.,
виходячи з нової грошової оцінки
земельної ділянки, позивач просив про
стягнення заборгованості по орендній
платі у розмірі 2 227, 74 грн. та пені у
розмірі 810, 30 грн.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 20
лютого 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального
права, просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове про задоволення
позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги,
відповідач просив рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, представників відповідача,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

За статтею 792 ЦК України відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Одним з них є Закон України «Про оренду
землі» (далі - Закон).

Відповідно до положень статей 1, 21-22 та 24
Закону оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Платою за користування земельною
ділянкою є орендна плата, під якою
розуміють платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Орендодавець має право вимагати від
орендаря своєчасного внесення
орендної плати.

Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди. Орендна
плата може справлятися у грошовій,
натуральній та відробітковій формах.
Внесення орендної плати оформлюється
письмово, за винятком перерахування
коштів через фінансові установи.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 4 06 га, що розташована на
території Баратівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області для ведення товарного
сільського господарського виробництва
на підставі державного акту на землю
серії II - МК № 046069 від 22 червня 2001 року
(а.с.9).

1 вересня 2010 року між ОСОБА_2. та ПП «СеОл
- Агро» укладено договір оренди
вказаної земельної ділянки строком на
10 років по 1 вересня 2020 рік, який
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Снігурівському районі 11 травня 2011 року
за № 00030, (надалі - Договір) (а.с.5-7).

За умовами вказаного Договору ОСОБА_2
передав в оренду, а відповідач прийняв
в оренду земельну ділянку площею 4,06 га
ріллі в межах плану - схеми земельної
ділянки.

За користування земельною ділянкою ПП
«СеОл-Агро» зобов'язалося сплачувати
позивачу не пізніше 1 листопада кожного
року орендну плату у розмірі 3% від
вартості земельної ділянки, а у разі
несвоєчасної сплати орендної плати - ще
й пеню у розмірі 0,2% від суми недоїмки за
кожен день прострочення.

Іншого висновку, щодо розміру орендної
плати, за наявності у договорі
розділового сполучника «або», як на
думку колегії, зробити не можливо.

У зв'язку з наведеним і виходячи з
грошової оцінки землі, зазначеної у
договорі, у 2011 році розмір орендної
плати становив 1473 грн. що на той час
становило 3 % від вартості земельної
ділянки.

Відповідно до витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки № 1637/02-13 від
19.12.2013 року (а.с.- 4), у 2012, 2013 роках
вартість земельної ділянки позивача
збільшилася і становила 86 224,65 грн., а
отже, і розмір орендної плати у названі
роки складав не 1 473 грн., а 2 586,74 грн. і
саме в зазначеному розмірі відповідач
повинен був сплачувати орендну плату
позивачу.

Однак, відповідач продовжував
нараховувати орендну плати виходячи з
грошової оцінки земельної ділянки
станом на 2011 рік, що підтверджується
відомостями виплати орендної плати
пайщикам ПП «СеОл-Агро» за 2011-2012 та за
2012-2013 роки, оренда плата позивачу
нараховувалась та виплачувалась у
розмірі 1473 грн. (а.с. 31-34).

За такого, позивачу у 2012 та у 2013 роках не
було доплачено по 1113,74 грн. (2586,74 грн. - 1473
грн.) орендної плати.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що вимоги позивача про
стягнення заборгованості по орендній
платі за 2012-2013 роки є обґрунтованими та
підлягають задоволенню. З ПП «СеОл -
Агро» на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню 2227,48 грн. (1113,74 грн. + 1113,74 грн.)
заборгованості по орендній платі без
утримання податків та обов'язкових
платежів.

Крім того, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню пеня
розмірі 813,03 грн. (1113, 74 грн. х 0,2% х
365 днів) без утримання податків та
обов'язкових платежів.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_2
є не вірним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення на підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки рішення суду першої інстанції
скасоване, то відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК
України підлягає зміні і розподіл
судових витрат.

З відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір,
сплачений ним при подачі позовної
заяви до суду першої інстанції та
апеляційної скарги у розмірі 351, 20 грн.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до приватного
підприємства «СеОл - Агро» про
стягнення заборгованості по орендній
платі та пені задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства
«СеОл-Агро» на користь ОСОБА_2 2227,48 грн.
заборгованості по орендній платі, 813,03
грн. пені, а всього 3 040,51 грн. без
утримання податків та обов'язкових
платежів.

Стягнути з приватного підприємства
«СеОл-Агро» на користь ОСОБА_2 судовий
збір у розмірі 351 грн. 20 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: