АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар:Лисак О.А.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного
підприємства «Володимир - Буд», третя
особа - реєстраційна служба
Кіцманського районного управління
юстиції Чернівецької області про
визнання договору дійсним, скасування
свідоцтва про право власності та
визнання права власності на квартиру,
за апеляційною скаргою приватного
підприємства «Володимир - Буд» на
рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 29 жовтня 2013
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, ПП «Володимир
- Буд», третя особа - реєстраційна
служба Кіцманського районного
управління юстиції Чернівецької
області про визнання договору дійсним,
скасування свідоцтва про право
власності та визнання права власності
на квартиру. Посилалася на те, що 14
липня 2004 року між нею та ОСОБА_4 було
укладено договір підряду №9, згідно
якого вона доручила ОСОБА_4 будівництво
трьохкімнатної квартири загальною
площею 104,2 кв.м у багатоквартирному
житловому будинку АДРЕСА_1.

Згідно п.7 вказаного договору підрядник
прийняв на себе зобов'язання отримати
від органів місцевого самоврядування
дозвіл на початок будівництва
житлового будинку, побудувати житлову
квартиру загальною площею 104,2 кв.м,
здати в експлуатацію будинок,
зареєструвати своє право власності на
житлові квартири в будинку, передати у
власність замовнику по акту
приймання-передачі квартиру та ін..

Відповідно до п.6 договору замовник,
ОСОБА_3, взяла на себе зобов'язання - в
період з липня 2004 року до здачі в
експлуатацію сплатити 100% вартості
житлової квартири; прийняти від
підрядчика у власність житлову
квартиру; за власні кошти оформити в
нотаріальному порядку договір
купівлі-продажу оплаченої квартири.

Посилалася на те, що свої зобов'язання
щодо оплати вартості квартири виконала
в повному обсязі, ОСОБА_4 відмовляється
оформити на неї квартиру, мотивуючи
свою відмову тим, що вона повинна
сплатити йому ще 34 975 грн. податку на
додану вартість.

Просила визнати договір підряду №9 від
14 липня 2004 року дійсним, визнати за нею
право власності на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 94,4
кв.м.; визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САЕ №702051 від 18
квітня 2013 року; зобов»язати
реєстраційну службу Кіцманського РУЮ
Чернівецької області видати їй
свідоцтво про право власності на
вказане нерухоме майно та
зареєструвати його в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно;
стягнути з ОСОБА_4 на її користь штраф в
сумі 874 грн. 38 коп. за відмову у передачі
побудованої квартири у власність та
понесені судові витрати.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 29 жовтня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, серії САЕ № 702051 від
18.04.2013 року, видане приватному
підприємству «Володимир-Буд»
реєстраційною службою Кіцманського
районного управління юстиції
Чернівецької області, що зареєстроване
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності 18.04.2003 року, реєстраційний
№5.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
трикімнатну квартиру за адресою
АДРЕСА_1 загальною площею 94,4 кв.м
(житлова 48,9 кв.м).

Стягнуто з ОСОБА_4 та ПП «Володимир-Буд»
в особі ОСОБА_4 солідарно судові
витрати в сумі 1757 гривень 50 копійок на
корить ОСОБА_3

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

На дане рішення суду ПП «Володимир-Буд»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Посилалося на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3 в частині визнання договору
підряду №9 від 14.07.2004 року дійсним, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що цей договір не є договором, що
підлягає нотаріальному посвідченню і,
крім цього, його дійсність ніким не
оспорюється.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 та
визнання за позивачкою право власності
на цю квартиру, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_4 під час
оформлення права власності на спірну
квартиру неправомірно вказав її
власником ПП «Володимир-Буд»,
позивачка повністю виконала умови
договору підряду, а відповідач ОСОБА_4
ухиляється від виконання обов'язку з
оформлення її права власності на
спірну квартиру, що є підставою для
визнання цього права у судовому
порядку на підставі ст..392 ЦК України.

З таким висновком суду погодитись не
можна, оскільки він суперечить вимогам
закону та не ґрунтується на матеріалах
справи.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 14 липня 2004 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений
договір підряду № 9.

Згідно з п. 7 цього договору підрядчик
зобов'язався отримати від органів
місцевого самоврядування дозвіл на
початок будівництва житлового будинку,
побудувати житлову квартиру загальною
площею 104,2 кв. м, здати в експлуатацію
повний комплекс будівництва будинку
державній приймальній комісії з
підписанням акта приймання,
зареєструвати в Бюро технічної
інвентаризації Кіцманського району
своє право власності на житлові
квартири у будинку, передати у
власність замовнику за актом
приймання-передачі квартиру та ін.

Згідно з п. 6 договору замовник ОСОБА_3
зобов'язалась в період з липня 2004 року
до здачі в експлуатацію сплатити 100 %
вартості житлової квартири; прийняти
від підрядчика у власність житлову
квартиру; за власні кошти оформити в
нотаріальному порядку договір
купівлі-продажу оплаченої нею
квартири.

Колегія суддів вважає, що між сторонами
фактично був укладений договір
будівельного підряду і ці
правовідносини регулюються ст..875 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст.875 ЦК України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

З матеріалів справи вбачається, що
будівництво багатоквартирного
п»ятиповерхового житлового будинку
АДРЕСА_1 було розпочато та
здійснювалося приватним підприємством
«Володимир-Буд» за дольової участі
громадян - інвесторів на підставі
укладених договорів підряду з
засновником і директором цього
підприємства ОСОБА_4 Дана обставина
сторонами не оспорюється. Представник
ПП «Володимир-Буд», будучи допитаним в
судовому засіданні в суді першої
інстанції, пояснив, що саме приватне
підприємство «Володимир-Буд» є
забудовником багатоквартирного
житлового будинку, приватне
підприємство виготовляло технічну
документацію на будинок і не
заперечував того факту, що громадяни,
які уклали договори підряду з ОСОБА_4 і
який є директором приватного
підприємства, є замовниками
будівництва квартир в будинку, що
будувало ПП «Володимир-Буд».

Відповідно до вимог ст..876 ЦК України
власником об»єкта будівництва або
результату інших будівельних робіт є
замовник, якщо інше не передбачено
договором.

Пунктом 7 договору підряду передбачено
право підрядчика зареєструвати в Бюро
технічної інвентаризації Кіцманського
району своє право власності на житлові
квартири.

Оскільки саме приватне підприємство
«Володимир-Буд» було забудовником
багатоквартирного будинку, тобто
підрядчиком, то відповідно після здачі
будинку в експлуатацію, приватне
підприємство на своє ім»я оформляло
свідоцтва про право власності на
збудовані в цьому будинку квартири.
Правових підстав оформляти свідоцтва
про право власності на збудовані
квартири на ім.»я ОСОБА_4 як на фізичну
особу відповідно до ст..876 ЦК України не
було.

З огляду на викладені обставини,
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог про визнання недійсним
та скасування свідоцтва про право
власності на спірну квартиру, як таке,
що оформлене та видане не ОСОБА_5, а
приватному підприємству
«Володимир-Буд» підлягає скасуванню з
постановленням в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Безпідставними є і вимоги позивачки
про виконання нею в повному обсязі умов
договору підряду.

Так, з договору підряду вбачається, що
замовник ОСОБА_3 замовила побудувати
трикімнатну квартиру загальною площею
104,2 кв.м. (п.2, 7). Вартість одного
квадратного метра становить 300 доларів
США у гривневому еквіваленті (п.4). На
зворотній стороні договору міститься
запис від 10.03.2006 року про те, що ОСОБА_3
розрахувалась за 90 кв.м. за квартиру №4
3-й поверх 1 під»їзду. На цій же сторінці
зазначені коли і які кошти нею були
сплачені, зокрема: 14.07.2004 року - 23800 грн.,
19.07.2005 року - 42500 грн., 10.01.2006 року - 60000
грн., 10.03.2006 року - 10200 грн. (а.с.8 зворот).

Таким чином, в період з 14.07.2004 року по
10.03.2006 року ОСОБА_3 була сплачено 136500
грн., що еквівалентно на той період часу
27030 доларів США (100 доларів = 505 грн.) і
вважається оплачено за 90 кв.м. квартири.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів здійснення оплати ОСОБА_3 на
замовлену нею квартиру матеріали
справи не містять. Таким чином, колегія
суддів вважає, що позивачка не довела,
що нею за договором підряду повністю
виконані зобов»язання в частині оплати
квартири.

Її доводи щодо повного виконання з її
сторони умов договору підряду не
підтверджені належними та допустимими
доказами, а представник приватного
підприємства «Володимир-Буд» ці
обставини в суді першої інстанції не
визнав.

Крім цього, колегія суддів звертає
увагу на те, що договір будівельного
підряду не містить зазначення номера
замовленої квартири, а є лише посилання
на замовлення трикімнатної квартири
площею 104, 2 кв.м. На зворотній стороні
договору рукою написана замітка про
квартиру №4 в 1 під»їзді.

Будь-яких додаткових угод до договору
підряду або внесення змін до нього, з
яких би вбачалося замовлення квартири
меншої площі або квартири із
зазначенням номера, матеріали справи
не містять.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позивачка не довела право
виникнення у неї права власності саме
на квартиру АДРЕСА_1 площею 94,4 кв.м.

Список замовників будівництва
житлового будинку з розподіленням
квартир, що міститься в справі на а.с.14
колегія суддів вважає неналежним
доказом, оскільки з нього не вбачається
яким чином і ким проводився розподіл
квартир, він ніким не підписаний.

Визнаючи право власності за позивачкою
на квартиру АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив з положень ст..392 ЦК
України.

Проте колегія суддів вважає помилковим
застосування даної норми права з
наступних підстав.

Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації (ч. 2 ст.331
ЦК України).

Відповідно до ст..392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Аналіз вказаної норми свідчить про те,
що позивачка ОСОБА_3 повинна довести
наявність у неї права власності на
спірну квартиру, яке б вона
зареєструвала у відповідності до ст..331
ЦК України, яке не визнано або оспорене
відповідачем.

Отже, визнаючи за ОСОБА_3 право
власності на спірну квартиру з
урахуванням положень ст..392 ЦК України,
суд першої інстанції не звернув уваги,
що з цих підстав не можна набути право
власності на новостворену річ.

Враховуючи викладене, рішення суду в
частині визнання за ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 підлягає
скасуванню з постановленням рішення
про відмову в задоволенні позову в цій
частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Володимир - Буд»
задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 29 жовтня 2013
року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 про скасування свідоцтва
про право власності та визнання права
власності на квартиру скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
приватного підприємства
«Володимир-Буд», третя особа
реєстраційна служба Кіцманського
районного управління юстиції
Чернівецької області про скасування
свідоцтва про право власності та
визнання права власності на квартиру
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий:

Судді: