Справа №705/6842/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі: головуючого - судді
Кімстачова О.С.

з участю: секретаря судового засідання
Власової Т.Ю.

позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Умані Черкаської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики від 17.06.2013 року в сумі 6 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав
свої позовні вимоги в повному обсязі,
підтвердив, що на час розгляду справи
борг відповідач йому не повернув, тому
просив задовольнити його позовні
вимоги. Будучи допитаним як свідок (ст.
62 ЦПК України), ОСОБА_1 пояснив, що 17
червня 2013 року між ним і відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір позики,
згідно з яким позивач передав
відповідачу кошти в сумі 6 000,00 грн. На
підтвердження укладення договору і
отримання коштів ОСОБА_2 надав йому
розписку, в якій зобов'язався повернути
позичені кошти в строк до 15 вересня 2013
р. Кошти були позичені відповідачем в м.
Умані Черкаської області для оплати
послуг нотаріуса під час оформлення
договору купівлі-продажу будинку в
АДРЕСА_1, що був укладений між його
дочкою ОСОБА_3 та дружиною відповідача
ОСОБА_4 У вказаному будинку на цей час
проживає сім'я відповідача. Під час
укладення договору позики між
сторонами були присутні також ОСОБА_3,
ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
проти позову заперечив, просив
відмовити в його задоволенні. Будучи
допитаним як свідок (ст. 62 ЦПК України),
пояснив, що дійсно ним була надана
позивачу розписка від 17.06.2010 року в м.
Умані про те, що він позичив у
останнього 6 000,00 грн., які
зобов'язувався повернути до 15.09.2013 року.
Розписку він написав на вимогу
позивача, який погрожував не підписати
договір купівлі-продажу будинку і
земельної ділянки, що в АДРЕСА_1, які
відповідач з дружиною бажали придбати
в дочки позивача і за які він вже
сплатив більшу частину коштів раніше,
до 17.06.2013 року. Кошти, які начебто
позичив йому ОСОБА_1 - це частина тих
коштів, які йому залишалося сплатити
позивачу за будинок та земельну
ділянку в день підписання договорів у
нотаріуса. Витрати на підготовку
необхідних документів та нотаріальне
оформлення купівлі-продажу будинку,
земельної ділянки виявилися більшими,
ніж розраховувала сім'я позивача, тому
ОСОБА_1 і зажадав від нього сплатити
додатково ці витрати в сумі 6 000,00 грн.

Суд, допитавши сторони, свідків,
дослідивши письмові докази, що є в
матеріалах справи, встановив такі
фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

17 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 і
відповідачем ОСОБА_2 в м. Умані
Черкаської області укладений договір
позики, згідно з яким позивач позичив
відповідачу кошти в сумі шість тисяч
гривень з кінцевим терміном повернення
- 15 вересня 2013 року. На підтвердження
укладення договору позики та отримання
коштів ОСОБА_2 надав позивачу розписку
від 17.06.2013 року, яка долучена до
матеріалів справи. Кошти були позичені
для оплати послуг нотаріуса з
оформлення договорів купівлі-продажу
житлового будинку і земельної ділянки,
розташованих по АДРЕСА_1 Уманського
району Черкаської області. Вказані
договори були укладені (підписані) зі
сторони покупця ОСОБА_4, дружиною
ОСОБА_2 Факт укладення договору позики
також підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_5

Як визнали сторони у судовому
засіданні, кошти відповідно до умов
договору позики, зафіксованих у
розписці від 17.06.2013 року, відповідач
позивачу на час розгляду справи в суді
не повертав.

Обставини, на які посилався відповідач
ОСОБА_2 як на підставу своїх заперечень
проти позову: що позивач змусив
написати його розписку про позичення 6
тисяч гривень, шантажуючи відмовою
підписати в нотаріуса договори
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1
Уманського району; укладення договору
позики не відповідало його дійсній
волі і що фактично кошти від позивача
він не отримував, а сплатив їх
додатково за послуги нотаріуса замість
продавця ОСОБА_3, дочки позивача, -
суперечать встановленим судом
обставинам справи та не
підтверджуються іншими дослідженими
судом доказами. Так, свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7, допитані судом за клопотанням
відповідача, показали, що їм відомо про
попередню домовленість між сторонами
про придбання сім'єю ОСОБА_2 житлового
будинку із земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 в сім'ї ОСОБА_5 за суму,
еквівалентну 8 тисячам доларів США, яка
була досягнута ними у 2012 році. Про
подробиці подальших взаємовідносин з
приводу придбання будинку та укладення
договору позики між сторонами 17.06.2013
року свідкам нічого не відомо.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.
Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до частин 1, 3 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі) у
строк та в порядку, що встановлені
договором. Позика вважається
повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених
родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його
банківський рахунок.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України
встановлено, що зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк, відповідно до умов
договору та вимог закону. Згідно зі ст.
610 ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Таким чином, на підставі встановлених в
судовому засіданні фактичних обставин
справи суд приходить до переконання, що
вимоги позивача є обґрунтованими,
законними та підлягають задоволенню
повністю, оскільки між сторонами був
укладений договір позики, умови якого
щодо своєчасного повернення грошових
коштів відповідачем на час розгляду
справи в суді не виконані.

На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 543, 610, 1046,
1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10 ,11,
15, 57-63, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, суму боргу
за договором позики від 17.06.2013 року в
розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, понесені
позивачем судові витрати на оплату
судового збору в сумі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана сторонами по справі
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Черкаської області через Уманський
міськрайонний суд Черкаської області.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
О. С. Кімстачов