Провадження по справі № 4-с/260/9/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючої судді
Данилюк О.С.,

при секретарі Гефтер
П.В.,

за участю скаржника ОСОБА_1, державного
виконавця Верченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 на дії державного
виконавця ВДВС Калінінського
районного управління юстиції Верченко
Алли Юріївни про визнання
протиправними дій державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька Верченко А.Ю. в частині
ненадання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 терміну для
добровільного виконання рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 05.03.2012р. про стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованості у розмірі 111 017,69 грн.,
скасування постанови державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька Верченко А.Ю. від 14.05.2012р. про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судового
збору в розмірі 11 107,77 грн., притягнення
державного виконавця ВДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька Верченко
А.Ю. до адміністративної та
кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2013 року скаржники ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 звернулись до суду зі скаргою на
дії старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку Верченко А.Ю., в
обґрунтування якої посилались на
наступне. Так, 8 травня 2012 року старший
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку Верченко А.Ю.
винесла постанову про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого листа № 2-67 від 5 березня 2012
року про стягнення з них суми 111 017 грн. 70
коп. боргу на користь ПАТ «
Кредитпромбанк». У вказаній постанові
їм надавався строк для добровільного
виконання судового рішення на протязі 7
днів з моменту її постановлення. Однак
вказана постанова своєчасно до них
доведена не була, і тому вони були
позбавлені можливості її своєчасно
оскаржити. На той час в суді
розглядалась їх заява про скасування
рішення суду за нововиявленими
обставинами, а тому вказана постанова
не могла виконуватись. В подальшому
старшим державним виконавцем Верченко
А.Ю. їм була направлена постанова 14.06.2012
року, яка є сфальсифікованою, а 15.06.2012
року була винесена постанова про
стягнення з них виконавчого збору у той
час, як нею 14.06.2012 року було призупинено
виконавче провадження. Однак з
вказаною постановою про стягнення з
них виконавчого збору у сумі 11 010 грн. 70
коп. не згодні, оскільки вона є
незаконною та порушує їх права. Просили
визнати постанову від 14.06.2012 року про
стягнення з них виконавчого збору
незаконною та скасувати її, а також
визнати неправомірними дії ВДВС
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку та притягнути до
адміністративної відповідальності
державного виконавця Верченко А.Ю. та
порушити відносно неї кримінальну
справу.

Ухвалою Ленінського районного суду м .
Донецька від 07 жовтня 2013 року скарга
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволена частково.
Дії державного виконавця ВДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька Верченко
А.Ю. в частині ненадання ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 терміну для добровільного
виконання рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 05.03.2012
року про стягнення з них
заборгованості у сумі 111 017 грн. 69 коп.
року визнані протиправними. Скасована
постанова державного виконавця ВДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька Верченко
А.Ю. від 14.05.2012 року про стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконавчого збору у
сумі 11 107 грн. 77 коп. В іншій частині
вимог про притягнення державного
виконавця до адміністративної та
кримінальної відповідальності було
відмовлено (т. 1 а.с. 53).

На вказану ухвалу була подана
апеляційна скарга відділом державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку (т. 1 а.с. 44-49).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 31.12.2014 року апеляційну
скаргу відділу державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції у м. Донецьку було
задоволено частково та ухвалу
Ленінського районного суду м. Донецька
від 07 жовтня 2013 року в частині визнання
протиправними дії державного
виконавця ВДВС Калінінського
районного управління юстиції м.
Донецька Верченко Алли Юріївни та в
частині ненадання ОСОБА_2 та ОСОБА_1
терміну для добровільного виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 05.03.2012 року про стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Кредитпромбанк» заборгованості у
розмірі 111017,69 гривень та в частині
скасування постанови державного
виконавця ВДВС Калінінського
районного управління юстиції м.
Донецька Верченко Алли Юріївни від
14.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 судового збору в розмірі 11107,77
гривень було скасовано. Питання
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції. В іншій частині
ухвалу суду залишити без змін (т. 1 а.с.
192-193).

В подальшому скаржники збільшили
вимоги скарги та просили зобов'язати
ВДВС Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька
повернути ОСОБА_2 незаконно стягнуті
кошти в розмірі 11 882,35 грн, сплачені за
квитанцією № ПН 2223 від 12.09.2013 року на
рахунок Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька, як
плату за виконавчі дії (т. 2 а.с. 9).

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1,
яка діє від себе та за довіреністю від
ОСОБА_2, надала пояснення, аналогічні
викладеним у скарзі, підтримала її
вимоги, просила суд їх задовольнити,
також пояснила, що ані вона, ані ОСОБА_2
не були ознайомлені з жодним
документом у виконавчому провадженні
до моменту реалізації ВДВС їх машини.
Стверджувала, що постанова про
відкриття виконавчого провадження за
стягненням виконавчого збору їй не
направлялася. Вважає, що якщо б
державний виконавець Верченко А.Ю. в
триденний термін направила їм
постанову про відкриття виконавчого
провадження, вона б її отримала.
Зазначила, що у цій постанові також
вказано невірну адресу їх мешкання -
вказана інша квартира, через що вони
також не могли її вчасно отримати.
Вважає, що їх позбавили права на
добровільне погашення заборгованості
перед банком, внаслідок чого з'явився
борг за виконавчим збором. Також
вважає, що виконавче провадження не
було зупинено на момент перебування
справи в апеляційному суді, що також є
незаконним. Документи виконавчого
провадження виносилися не в ті дати,
які в них зазначені, тому вважає їх
сфальсифікованими.

В судовому засіданні державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Верченко А.Ю. проти вимог
скарги заперечувала, просила суд
відмовити в її задоволенні. Суду
пояснила, що 07.05.2012 р. до ВДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька надійшла
заява ПАТ «Кредитпромбанк» з проханням
відкрити виконавче провадження щодо
ОСОБА_2 разом з виконавчим листом,
виданим на підставі судового рішення,
що набрало законної сили. Також
стягувач просив накласти арешт на все
майно боржника. Постанову про
відкриття виконавчого провадження від
08.05.2012р. було направлено простою
кореспонденцією на адресу боржників.
Оскільки у семиденний термін вони
добровільно не погасили
заборгованість, на 8 день було винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору. Ніяких заяв про зупинення або
закриття виконавчого провадження від
ОСОБА_2 в цей період не надходило. Після
направлення постанов про відкриття
виконавчого провадження державні
виконавці виїхали на адресу боржників,
під розпис вручили ОСОБА_2 постанову
про відкриття виконавчого провадження
та про арешт майна й заборону його
відчуження. Після цього за заявою
ОСОБА_2 було винесено постанову про
відкладення виконавчих дій. Їй було
надано 10 днів для добровільного
виконання рішення суду, чого
боржниками у цей термін зроблено не
було. В подальшому після оплати суми
заборгованості за виконавчим
документом стягувачем було подано
заяву про закриття виконавчого
провадження. Провадження було закрито,
а стягнення виконавчого збору і витрат
на проведення виконавчих дій були
виділені в окреме провадження.
Постанову про відкриття виконавчого
провадження щодо стягнення
виконавчого збору направлялося на
адресу боржників кур'єрською поштою та
ними оскаржено не було. В подальшому
зазначені суми боржником були
сплачені.

Суд, вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до статті 1, 2 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення). Примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу" (далі -
державні виконавці).

Згідно ч. 1, а також п. 1 ч. 2 ст. 17
вказаного Закону примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом. Відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

В свою чергу п. 3, 4 ч. 1 ст. 18 Закону
передбачено, що у виконавчому
документі зазначаються: повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення.

Так, з матеріалів виконавчого
провадження судом встановлено, що
05.03.2012 року Ленінським районним судом м.
Донецька було видано виконавчий лист
про стягнення у солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Донбаської
філії ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованості за кредитним договором
№1/11.3ДС/0071/2007-Аклн від 11.05.2007 р. в сумі 110
097,26 грн., а також судового збору в сумі
800 грн. 43коп. та витрат з інформаційно -
технічного забезпечення розгляду
справи в сумі 120,00 грн. (т. 1 а.с. 37-38, 94).

На підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження» за
заявою стягувача 08.05.2012 року державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Верченко А.Ю. винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження та боржнику було надано
строк для самостійного виконання
судового рішення до 14.05.2012 року (т. 1 а.с.
96, 97).

Згідно ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання.

Так, 14.05.2012 року державним виконавцем на
підставі ст. ст. 28, 41 Закону України «Про
виконавче провадження» була винесена
постанова про стягнення виконавчого
збору у розмірі 11 107, 77 грн. та постанова
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 50,00 грн. (т. 1
а.с. 100, 101).

Ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження»
передбачено, що копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, відомостей про надсилання
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 08.05.2012р. рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
стягувачу матеріали даної справи не
містять, оскільки надсилалася така
постанова простою поштою, проти чого не
заперечувала у судовому засіданні і
державний виконавець.

Також матеріали справи не містять
відомостей про своєчасне отримання
вказаної постанови державного
виконавця від 08.05.2012 року боржниками.

При цьому з матеріалів виконавчого
провадження судом встановлено, що
зазначену постанову про відкриття
виконавчого провадження було отримано
ОСОБА_1 лише 11.06.2012 року, про що нею
власноруч зроблено підпис (т. 1 а.с. 126).

Про несвоєчасне отримання скаржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження, що позбавило боржників у
визначений державним виконавцем
термін можливості добровільно
виконати рішення суду, свідчить також
постанова державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку Верченко А.Ю. від
14.06.2012 року про відкладання провадження
виконавчих дій до 21.06.2012 року, винесена
на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.06.2012 року
(т. 1 а.с 72).

Статтею 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» визначено перелік
обов'язків державних виконавців під
час примусового виконання рішень,
зокрема, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
При цьому державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Отже, доводи скаржника в частині
неможливості у визначений постановою
державного виконавця Верченко А.Ю. про
відкриття виконавчого провадження
строк до 14.05.2012 року добровільно
виконати рішення суду є
обґрунтованими, оскільки вони
відповідають змісту діючого
законодавства і знаходять своє
підтвердження в матеріалах справи.
Тобто постанова від 14.05.2012р. про
стягнення з боржників виконавчого
збору у розмірі 11 107, 77 грн. та постанова
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 50,00 грн.
державним виконавцем Верченко А.Ю. була
винесена передчасно.

Крім того, судом встановлено, що на
підставі листа стягувача від 15.10.2012
року до відділу державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції у м. Донецьку про
погашення заборгованості божниками та
п. 8 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» 28.11.2012 року
постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Верченко А.Ю. було закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання рішення Ленінського
районного суду м. Донецька про
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь
Донбаської філії ПАТ «Кредитпромбанк»
суми боргу в розмірі 111 017, 69 грн. (т. 1 а.с.
119).

Цього ж дня постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку Верченко А.Ю. було
виділено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 14.05.2012
року в окреме виконавче провадження (т.
1 а.с. 120). Постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку Верченко А.Ю. від
16.09.2013р. було закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
постанови щодо стягнення з ОСОБА_2 суми
виконавчого збору у розмірі 11 107, 77 грн.
та витрат на проведення виконавчих дій
у розмірі 50,00 грн. у зв»язку з повним
фактичним погашенням вказаних сум (т. 2
а.с. 41).

Статтею 6 Закону України «Про виконавче
провадження» визначені гарантії прав
фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні, зокрема:
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Статтею 82 Закону передбачено, що
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Так, реалізуючи гарантовані наведеними
нормами закону права, 22 липня 2013 року
скаржники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись
до суду зі скаргою на дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку Верченко А.Ю.

Частиною 1 ст. 384 ЦПК України
встановлено, що скаргу може бути подано
до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Перевіряючи дотримання скаржниками
строків подання вищевказаної скарги до
суду, судом встановлено наступне.

Так, не погоджуючись з діями державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Верченко А.Ю., ОСОБА_2
звернувся до начальника ДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька зі
скаргою.

Постановою виконуючого обов'язки
начальника ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька Кравченко А.Д. від 18.01.2013 року в
задоволенні скарги ОСОБА_2 було
відмовлено та визнано дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Верченко А.Ю., в тому числі з
винесення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору, такими, що
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження».

Тобто, під час звернення із скаргою до
начальника ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька ОСОБА_2 достовірно було відомо
про винесення постанови про стягнення
з нього виконавчого збору та витрат,
пов»язаний з проведенням виконавчих
дій.

А до суду з даною скаргою ОСОБА_2 разом з
ОСОБА_1 звернулись лише 22.07.2013 року, що
вбачається з вхідного штампу суду на
скарзі (т. 1 а.с. 1), тобто після спливу
передбаченого ст. 385 ЦПК України строку
для звернення зі скаргою.

Питання про поновлення пропущеного
строку звернення до суду скаржником не
ставилось.

При цьому, відповідно до виконавчого
листа, виданого судом, боржник ОСОБА_2
проживає за адресою: АДРЕСА_1, така ж
адреса зазначена і у свідоцтві про
реєстрацію транспортного засобу, що
належить ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 94, 95).

Крім того, адреса: АДРЕСА_1, була
зазначена і власноруч ОСОБА_1 під час
подання заяви 10.06.2012 року до ДВС
Калінінського РУЮ про зупинення
виконавчого провадження (т. 1 а.с. 133).

Така ж адреса була зазначена
скаржниками і безпосередньо у скарзі,
що розглядається (т. 1 а.с 1), в заяві про
збільшення позовних вимог (т. 2 а.с 2 ) та
поясненнях до справи (т. 2 а.с. 92).

Тобто, суд приходить до висновку, що за
період знаходження на примусовому
виконанні відділу ДВС Калінінського
РУЮ м. Донецька рішення суду про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
користь Донбаської філії ПАТ
«Кредитпромбанк» суми боргу в розмірі
111 017, 69 грн. та по теперішній час адреса
мешкання скаржників АДРЕСА_1, була
незмінною, і саме за цією адресою ВДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька
рекомендованим листом з повідомленням
була направлена скаржнику ОСОБА_2
постанова виконуючого обов'язки
начальника ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька від 18.01.2013 року, який
повернувся за закінченням терміну
зберігання через неявку скаржника до
поштового відділення за їх отриманням.

У п. 6 листа «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення у цивільній справі»
від 28.01.2013р. № 24-152/0/4-13 Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
зазначив, що право на звернення до суду
є строковим. Скаргу на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод (абзац 2 частини
першої статті 385 ЦПК). Пропуск
зазначених строків, які визначаються
як процесуальні строки, не є підставою
для відмови у прийнятті скарги,
оскільки вони можуть бути поновлені
судом за наявності поважних причин і на
них поширюються правила статті 72 ЦПК.
Тому скарга, подана після закінчення
відповідного строку, залишається без
розгляду, якщо суд за клопотанням
заявника не знайде підстав для його
поновлення. Слід також мати на увазі, що
Законом України "Про виконавче
провадження" встановлено спеціальний
порядок обчислення строків звернення
до суду зі скаргою на рішення, дії або
бездіяльність органів державної
виконавчої служби та їх посадових осіб,
який судам і потрібно враховувати, а не
загальний строк, визначений статтею 385
ЦПК. Якщо зі скарги чітко не вбачається,
чи пропущений строк звернення до суду,
то суд має два варіанти процесуальних
дій: залишити скаргу без руху та
запропонувати заявнику усунути
недолік скарги й зазначити з
посиланням на відповідні докази дату,
коли йому стало відомо про порушення
свого права чи свободи. Суд у судовому
розгляді може з'ясувати зазначене
питання з відповідним рішенням:
залишити скаргу без розгляду у зв'язку
з пропущенням строку на оскарження та
відсутність клопотання про його
поновлення або розглянути скаргу по
суті, якщо буде встановлено, що строк не
пропущено.

Враховуючи наведені обставини справи
та аналізуючи зміст діючого
законодавства, що регулює
правовідносини сторін, суд приходить
до висновку про необхідність залишити
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 на дії державного
виконавця ВДВС Калінінського
районного управління юстиції Верченко
Алли Юріївни про визнання
протиправними дії державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька Верченко А.Ю. в частині
ненадання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 терміну для
добровільного виконання рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 05.03.2012р. про стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованості у розмірі 111 017,69 грн.,
скасування постанови державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька Верченко А.Ю. від 14.05.2012р. про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судового
збору в розмірі 11 107,77 грн., зобов'язання
ВДВС Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька
повернути ОСОБА_2 незаконно стягнуті
кошти в розмірі 11 882,35 грн, сплачені за
квитанцією № ПН 2223 від 12.09.2013 року на
рахунок Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька, як
плату за виконавчі дії, без розгляду

На підставі викладеного, Закону
України «Про виконавче провадження»,
та керуючись ст. 385 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 на дії державного
виконавця ВДВС Калінінського
районного управління юстиції Верченко
Алли Юріївни про визнання
протиправними дії державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька Верченко А.Ю. в частині
ненадання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 терміну для
добровільного виконання рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 05.03.2012р. про стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованості у розмірі 111 017,69 грн.,
скасування постанови державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька Верченко А.Ю. від 14.05.2012р. про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судового
збору в розмірі 11 107,77 грн., зобов'язання
ВДВС Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька
повернути ОСОБА_2 незаконно стягнуті
кошти в розмірі 11 882,35 грн, сплачені за
квитанцією № ПН 2223 від 12.09.2013 року на
рахунок Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька, як
плату за виконавчі дії, - залишити без
розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Ленінський районний суд м. Донецька
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

СУДДЯ: