21 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчого
комітету Тарнівецької сільської ради
про визнання незаконним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 11 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду із вказаним позовом, в якому
просила визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Тарнівецької сільської ради
Ужгородського району від 26 серпня 2005
року за №29 про оформлення права на
житловий будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що
рішенням виконкому Ужгородської
міської ради від 22 вересня 1989 року № 136
за нею оформлено право власності на
спірний житловий будинок та видано
свідоцтво про право власності, а тому
підстав для прийняття виконкомом
оскаржуваного нею рішення про
оформлення за ОСОБА_5, ОСОБА_6 права
власності на спірний житловий будинок
по 1/3 кожному не було. Також зазначала,
що про існування рішення виконкому від
26 серпня 2005 року дізналася лише в
жовтні 2013 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 16 грудня 2013 року позов
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету
Тернівецької сільської ради
Ужгородського району Закарпатської
області від 26 серпня 2005 року за №29 «Про
оформлення прав на житловий будинок в
АДРЕСА_1. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 11 лютого
2014 року вказане рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволені позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм процесуального та неправильне
застосування норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду, оскільки воно
законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 11 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Ю.Г.
Іваненко

Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня