Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/738/14-ц
Провадження №: 2/332/374/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р. Заводський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді:
Мєркулової Л.О.

За участю секретаря:
Худайбердієвій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, який в подальшому уточнив, до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
посилаючись на те, що 17 серпня 2011 року
позивач передав ОСОБА_2 в якості
завдатку (авансу) грошові кошти у
розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) євро, в
рахунок оплати автомобіля Renault Kangoo 2001
року. Однак, відповідач не виконав
зобов'язання, а саме: станом на дату
подання позовної заяви, ані грошові
кошти, ані автомобіль передані не були.

Враховуючи те, що відповідач фактично
відмовився виконувати зобов'язання
позивач просив стягнути з відповідача
аванс переданий в рахунок оплати
автомобіля у розмірі 16 410 (шістнадцять
тисяч чотириста десять) грн., моральну
шкоду у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.,
збитки (упущену вигоду) у розмірі 6 000
(шість тисяч) грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 2 436 (дві тисячі
чотириста тридцять шість) грн.

Позивач подав заяву, в якій просив
справу слухати за його відсутності в
заочному порядку, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, ніяких заяв та клопотань не
надходило. На підставі наявних у справі
доказів, з письмової згоди
представника позивача, суд ухвалив
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи та
додані документи вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як видно з копії розписки ОСОБА_1
передав ОСОБА_2 в якості завдатку
(авансу) грошові кошти у розмірі 1 500
(одна тисяча п'ятсот) євро, в рахунок
оплати автомобіля Renault Kangoo 2001 року.

Станом на день розгляду справи
сторонами не надано доказів виконання
зобов'язань в повному обсязі.

Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів є завдатком, вона
вважається авансом.

Аванс це певна грошова сума або інші
цінності, які боржник передає
кредитору у рахунок майбутніх
платежів. Аванс, як і завдаток, є
доказом, який посвідчує факт наявності
зобов'язання (доказова функція), а також
зараховується в рахунок майбутніх
платежів (платіжна функція), але не може
бути визнаним одним із способів
забезпечення виконання зобов'язання.
Сторона, яка видала аванс, має право
вимагати його повернення практично у
всіх випадках невиконання договору, а
сторона, яка отримала аванс, ні за яких
умов не може бути зобов'язана до його
повернення у більшому розмірі.

Для того, щоб сплачена сума визнавалася
завдатком, необхідно прямо вказувати
про це в договорі. В протилежному
випадку отримана кредитором сума
вважається авансом.

Згідно правової позиції ВСУ викладеної
у постанові від 13 лютого 2013 року
суттєва відмінність авансу від
завдатку полягає в тому, що на аванс не
покладено функцію забезпечувати взяте
сторонами на себе зобов'язання
незалежно від того, яка сторона
відповідальна за невиконання
зобов'язання, той, хто отримав аванс
повинен його повернути.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом
чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 27 січня 2014 року 1 500 (одна
тисяча п'ятсот) євро у гривневому
еквіваленті становить - 16 410
(шістнадцять тисяч чотириста десять)
грн.

Як з'ясувалось під час розгляду справи,
невиконання зобов'язань ОСОБА_2
призвело до зміни у виробничих
стосунках та зниження престижу
позивача в особі колег, оскільки
спірний автомобіль був необхідний для
виконання трудових обов'язків
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна
шкода може відшкодовуватись в разі
порушення зобов'язання, якщо це
передбачено договором або законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відтак, вимога позивача, щодо стягнення
моральної шкоди підлягає задоволенню.

Вимога позову, стосовно грошового
відшкодування упущеної вигоди та
витрат на правову підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Автомобіль, за який були передані кошти
ОСОБА_2 був необхідний позивачу для
виконання трудових обов'язків,
оскільки позивач працює у компанії, що
займається прибиранням приміщень.

Судом встановлено, що за допомогою
автомобіля позивач перевозить
необхідне обладнання, а відсутність
автомобіля перешкоджає швидкому
переміщенню по місту, а відтак,
своєчасному виконанню замовлень.

Також, судом встановлено, що внаслідок
відсутності автомобіля позивач був
змушений відмовитись від укладання 5
договорів з підприємствами, оскільки
не зміг би швидко та своєчасно
виконувати обов'язки перед
підприємствами, щодо прибирання
приміщень.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать витрати на правову допомогу.

Позивач звернувся за правовою
допомогою до адвоката (підтверджується
договором про надання правових послуг
адвоката).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

Правова допомога була надана у вигляді
- консультації, юридичної експертизи
документів та підготовки позовної
заяви. У загальній кількості адвокатом
було витрачено 5 годин (підтверджується
актом виконаних робіт та квитанцією
про сплату послуг адвоката).

40 відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі становить 487 грн. 20
коп. З урахуванням п'яти годин
витрачених адвокатом для надання мені
правової допомоги витрати становлять -
2436 (дві тисячі чотириста тридцять
шість) гривень.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 58-60, 131, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 570, 571, ч. 1 ст. 635 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України про судову практику в
справах про відшкодування моральної
шкоди від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами,
внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5),

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аванс переданий в рахунок оплати
автомобіля у розмірі 16 410 (шістнадцять
тисяч чотириста десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 4 000 (чотири
тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
збитки (упущену вигоду) у розмірі 6 000
(шість тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати на правову допомогу у розмірі 2
436 (дві тисячі чотириста тридцять шість)
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 552 (п'ятсот
п'ятдесят дві) 56 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, або з моменту
отримання копії рішення суду. Рішення
суду набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
Л.О.Мєркулова