Справа № 344/4534/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1345/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої-судді: Шалаути
Г.І.,

суддів: Матківського
Р.Й., Шишка А.І.,

секретаря: Бойчука Л.М.

з участю сторін:
представника апелянта -УПФУ в особі
відділу пенсійного забезпечення в
м.Івано-Франківську - Костюченко
Ю.М.,представника заявника ОСОБА_3-
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_3 до
Управління пенсійного фонду України в
особі відділу пенсійного забезпечення
в м. Івано-Франківську про встановлення
факту за апеляційною скаргою
Управління пенсійного фонду України в
особі відділу пенсійного забезпечення
в м. Івано-Франківську на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 23
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 24.09.2013 року звернувся з позовом
до відділення Управління пенсійного
фонду України в особі відділу
пенсійного забезпечення в м.
Івано-Франківську про призначення
пенсії за вислугою років у
відповідності до ст.ст.20-1,56 Закону
України «Про прокуратуру». Однак при
перевірці документів ,особа ,яка їх
перевіряла в усній формі повідомила
його ,що до стажу роботи не може
зараховуватися половина строку його
навчання у Прикарпатському
університеті ім. Стефаника за період з
01.09.1993 року по 01.07.1998 року з мотивів ,що
зазначений період навчання не
відображений у трудовій книжці .
Заявник просив встановити юридичний
факт,що половина періоду навчання його
у Прикарпатському університеті ім.
Стефаника на юридичному факультеті
зараховується до стажу роботи для
призначення пенсії за вислугою років
відповідно до ст.50-1Закону України «Про
прокуратуру».

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 23 квітня 2014 року заяву
задоволено. Встановлено факт,що період
навчання ОСОБА_3 у Прикарпатському
університеті ім. Стефаника на
юридичному факультеті,а саме період з
01.09.1993 року по 01.06.1995 року зараховується
до стажу роботи для призначення пенсії
за вислугою років відповідно до ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
Управління пенсійного фонду України в
особі відділу пенсійного забезпечення
в м. Івано-Франківську подало
апеляційну скаргу, в якій зазначило, що
рішення постановлено з порушенням норм
процесуального права та з порушенням
норм матеріального права -ст.50-1 та ст.26
Закону України «Про прокуратуру». Так у
ст.50-1 визначено перелік посад і робіт,а
також навчання ,що зараховується до
стажу роботи,який дає право на
отримання пенсії за вислугою
років,серед яких зазначено також
половина строку стаціонарного
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах. Оскільки заявник навчався на
заочній формі навчання ,що
підтверджується довідкою з
Прикарпатського університету та в цей
період працював на інших посадах:з
02.06.1995 року по 02.02.1996 року-на посаді
заступника завідувача відділу
звернень громадян Івано-Франківського
ОВК та з 02.02.1996 року по 31.05.1996 року-на
посаді юрисконсульта управління
охорони здоров'я Івано-Франківської
ОДА ,то період навчання його на заочній
формі не повинен зараховуватися до
стажу роботи,що дає право на пенсію по
вислузі років. Апелянт просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким в позові відмовити.

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та надав правове обґрунтування доводів
щодо порушення судом норм
процесуального права Пояснив,що суд
порушив порядок вирішення спору та
вимогу ч.6 ст.235 ЦПК України,якою
визначено,якщо під час розгляду справи
в порядку окремого провадження виникає
спір про право,який вирішується
порядку позовного провадження,суд
залишає заяву без розгляду і роз'яснює
зацікавленим особам,що вони вправі
подати позов на загальних підставах.
Також в постанові Пленуму Верховного
Суду України №15 від 25.05.1998 року
зазначено,що в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів,якщо встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право. Просив
апеляційну скаргу задовільнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати ,а справу провадженням
закрити.

Представник заявника апеляційної
скарги не визнав,хоча не заперечив,про
те,що встановлення факту ,про
зарахування періоду навчання ОСОБА_3 у
Прикарпатському університеті ім.
Стефаника на юридичному факультеті,а
саме з 01.09.1993 року по 01.06.1995 року до стажу
роботи для призначення пенсії за
вислугою років потрібно заявнику для
подальшого вирішення спірного питання
призначення пенсії по вислузі
років,яке існує між заявником та
зацікавленою особою ,хоча письмової
відмови заявник на даний час поки що не
отримав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши наведені
у скарзі доводи, колегія суддів прийшла
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,а
рішення суду першої інстанції слід
скасувати ,з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення суд не вирішив
зазначених питань, які повинен був
вирішити.

Так вирішуючи заяву про встановлення
юридичного факту ,суд не з'ясував які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин,яка
процесуальна норма права підлягає
застосуванню ,чим допустив суттєві
порушення норм процесуального права
,якими врегульовано порядок вирішення
справ в порядку окремого
провадження,що призвело до
постановлення незаконного рішення.

Так ст.234 ЦПК України визначено,що
окреме провадження-це вид не позовного
цивільного судочинства для
підтвердження наявності чи
відсутності не оспорюваних прав .

Пунктом 4 ст.256 ЦПК України
передбачено,що суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі,якщо із
заяви про встановлення факту ,що має
юридичне значення вбачається спір про
право ,а якщо спір про право буде
виявлений під час розгляду
справи,-залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене ,колегія
приходить до висновку,що рішення суду
першої інстанції слід скасувати,а
заяву ОСОБА_3 - залишити без розгляду та
роз'яснити заявнику його право на
звернення до суду в порядку позовного
провадження.

Відповідно до ст.310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із залишенням
заяви без розгляду або закриття справи
провадженням з підстав,визначених
ст.ст.205,207 ЦПК України.

Керуючись п. 4 ст.256,ст.ст. 307, 310, 313-315, 317,
319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в особі
відділу пенсійного забезпечення в м.
Івано-Франківську задовільнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 23
квітня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту,що
період навчання його у Прикарпатському
університеті ім. Стефаника на
юридичному факультеті, з 01.09.1993 року по
01.06.1995 року зараховується до стажу
роботи для призначення пенсії за
вислугою років відповідно до ст.50-1
Закону України »Про прокуратуру»
залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 60.грн.80 коп.
судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання нею законної сили.

Судді:
Г.І.Шалаута

Р.Й.Матківський

А.І.Шишко