У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді
Кожух О.А.

суддів - Кондора
Р.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Пудак
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
3 вересня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 у квітні 2013 року звернувся до
суду позовом, в якому просив зменшити
розмір аліментів на утримання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 292
грн. (30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку). Позов
мотивував тим, що на підставі рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
14 липня 2011 року (зміненого рішенням
апеляційного суду Закарпатської
області від 01.03.2012), з нього стягуються
на користь відповідачки аліменти на
утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600 грн. Однак, у
зв'язку тим, що позивач ніде не працює,
на утриманні має матір інваліда І-ої
групи, хворіє, то просить суд зменшити
розмір аліментів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 3 вересня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Позивач, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального та матеріального права,
просив рішення скасувати та увалити
нове, яким позов задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився.
Подав клопотання, в якому просив
розглянути справу без його участі,
апеляційну скаргу підтримує в повному
обсязі та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 просила рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, 14 липня
2011 року Ужгородським міськрайонний
судом, за результатами розгляду
позовної заяви ОСОБА_2 (справа №2-2338/11)
було ухвалено рішення, яким вирішено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1300 грн. (а.с.18).
Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 01.03.2012
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14.07.2011 змінено та стягнуто з
ОСОБА_1 аліменти в розмірі 600 грн.
(а.с.19-21).

Статтею 192 СК України передбачено, що
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Проте, як зазначено у постанові
Верховного Суду України від 05.02.2014
(справа № 6-143цс13) застосуванню
підлягає не тільки ст. 192 СК України, але
й низка інших норм, присвячених
обов'язку батьків утримувати своїх
дітей, зокрема, ст. 182 "Обставини, які
враховуються судом при визначенні
розміру аліментів".

Позивач просить зменшити розмір
аліментів, посилаючись на те, що він
ніде не працює, здійснює догляд за
своєю мамою-інвалідом першої групи, яка
потребує сторонньої допомоги, хворіє
на хронічні та вікові хвороби.

Так, позивачем надано ряд довідок,
відповідно до яких він здійснює догляд
за інвалідом І групи ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з чим отримує
компенсаційну виплату у розмірі 13,86
грн. на місяць та отримує соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям,
розмір якої за період з жовтня 2012 року
по березень 2013 року склав 1072,74 грн.
(близько 180 грн. на місяць) (а.с.6-8).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що, як
вбачається з мотивувальної частини
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 01.03.2012,
вказані у позові обставини
досліджувалися судом апеляційної
інстанції, та їх врахування і було
безпосередньою причиною зміни рішення
суду першої інстанції та зменшення
розміру аліментів до 600 грн. Нових
обставин та даних, які б служили
підставою для зменшення розміру
аліментів, позивачем не надано.

Апеляційному суду позивачем
додано довідку про отримання
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям з травня по жовтень 2013 року в
загальній сумі 1083,90 грн. (по 180,65 грн. на
місяць) (а.с.49), а також неодноразово
надсилалась довідка від 24.04.2013 про
отримання компенсаційної виплати у
розмірі 13,86 грн. (а.с. 70, 84).

Так, обставини щодо інвалідності
матері відповідача та отримання ним
допомоги як непрацюючій особі, яка
здійснює догляд за інвалідом І групи,
досліджувались апеляційним судом та
були враховані при розгляді справи про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
утримання малолітнього сина та
ухваленні рішеня від 1 березня 2012 року .

Під час розгляду даної справи
апеляційним судом за клопотанням
відповідачки направлялись запити з
метою перевірки матеріального стану
апелянта, а також певна інформація була
надана самою відповідачкою.

Так, відповідно до інформації
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради Чернігівської області інвалід І
групи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрована в АДРЕСА_1, з 31.05.2011
перебуває на обліку як така, за якою
здійснює сторонній догляд ОСОБА_1
(а.с.89). За повідомленнями Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
міндоходів у Чернігівській області та
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління міндоходів у Київській
області доходи ОСОБА_1 у
першому-третьому кварталах 2013 року
склали по 583,53 грн. на квартал -
соціальна виплата з управління праці
та соціального захисту населення,
інформація про доходи у четвертому
кварталі - відсутня (а.с.92, 112).

В той же час, за повідомленням
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
у Київській області та Крюківщинської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, ОСОБА_1 разом
зі своєю матір'ю проживають, але не
зареєстровані, у двохповерховому
будинку у АДРЕСА_2. На даний час будинок
не введений в експлуатацію (а.с.118,120).
Земельна ділянка площею 0,1078 га. у
АДРЕСА_2, належить на праві власності
ОСОБА_1, що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку (а.с.102).

Також судова колегія, відповідно до ст.
182 СК України, враховує стан здоров'я
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває
на диспансерному обліку. Діагноз -
плосковальгусна деформація стоп;
вільна хорда лівого шлуночка серця;
дефіцит в системі місцевого імунітету;
група ризику по бронхолегеневій
патології. Потребує носіння
ортопедичного взуття, дієтхарчування;
імунотерапію; санаторно-курортне
оздоровлення (а.с.22, 66).

Обов'язок утримувати дитину,
відповідно до ст. 180 СК України,
покладається на обох батьків.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК України
(ч. 2 ст. 182 СК України), тобто при
визначенні розміру аліментів у твердій
грошовій сумі. ОСОБА_1 просив зменшити
розмір аліментів до 292 грн. на місяць, що
становило 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Проте за змістом ст. 184 СК України та з
урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК
України, суд визначає аліменти у
твердій грошовій сумі в чітко
визначеному розмірі, який не залежить
від розміру прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку чи відсотків
від нього, тим більше такий розмір
аліментів не може варіюватись залежно
від зміни розміру прожиткового
мінімуму кожного року, оскільки це
суперечить самому змісту ст. 184 СК
України та принципам такого способу
визначення розміру аліментів.

Нових обставин, що не були враховані
апеляційним судом при вирішенні 1
березня 2012 року справи про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів, позивачем наведено
не було, доказів погіршення стану його
здоров'я, про що зазначено у позовній
заяві, матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене судова колегія
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому,
відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 3 вересня 2013 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді