Справа № 463/1656/13
Головуючий у 1 інстанції: Нор
Провадження № 22-ц/783/1964/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді
- Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі:
Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Українського державного
геологорозвідувального інституту,
третьої особи Львівського відділення
Українського державного
геологорозвідувального інституту про
стягнення невиплаченої при звільненні
заробітної плати та середнього
заробітку за весь час затримки, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, просить ухвалити рішення
про стягнення різниці між отриманою та
належною заробітною платою, вихідною
допомогою та компенсацію за
невикористану відпустку при
звільненні, стягнути середній
заробіток з 31.01.2013р. по день фактичного
розрахунку. Вказує, що він перебував у
трудових відносинах з Українським
державним геологорозвідувальним
інститутом і працював на посаді
інженера-енергетика. 02.07.2012 р. був
звільнений у зв'язку із скороченням
штату та ліквідацією Львівського
відділення Українського державного
геологорозвідувального інституту.
Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 30.01.2013 р. його позовні
вимоги були задоволені частково, а
додатковим рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 18.04.2013р.
доповнено перший пункт резолютивної
частини рішення від 30.01.2013р. Однак на
момент прийняття додаткового рішення
від 18.04.2013р. геологорозвідувальним
інститутом не було пред'явлено
правильного розрахунку суми
невиплаченої заробітної плати. Вважає
такі дії відповідача незаконними, а
тому просить позов задоволити. У
підтвердження вимог покликається на
копії рішень суду, копію довідки про
розмір посадового окладу та інші
документи.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 26 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю вимог.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
рішення не може вважатися законним і
обгрунтованим, оскільки прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що суд
формально підійшов до розгляду справи,
не звернув уваги на представлений ним
доказ - рішення Личаківського суду від
30.01.2013 року, а навпаки посилається на
довідки №5 та №6, які не можуть бути
доказом відповідно до ч.1 ст.
59 ЦПК України. Окрім того, звертає
увагу суду, що суддя не застосував ст. 132
ЦПК України для витребування довідок
для виконання вимог позову, при цьому
не звернувши уваги на його доводи.

Просить скасувати рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 26 грудня 2013 року та ухвалити
нове рішення про повернення справи на
новий судовий розгляд у суд першої
інстанції.

Представники Українського державного
геологорозвідувального інституту та
Львівського відділення Українського
державного геологорозвідувального
інституту в судове засідання не
з'явилися, хоча про розгляд справи було
повідомлено, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (а.с. 114-115), про причини
неявки суд не повідомлено та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертались, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності до ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обгрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 30.01.2013р. позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Додатковим
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 18.04.2013р. вирішено
доповнити перший пункт резолютивної
частини рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 30.01.2013р.,
стягнути з Українського державного
геологорозвідувального інституту в
користь ОСОБА_2 18 887,50 грн.
заборгованості по заробітній платі на
умовах неповного робочого тижня на 0,6
ставки за період з 5 квітня 2011 року по 2
липня 2012 року та сплатою з вказаної
суми помісячно обов'язкових податків
та зборів. Вказане додаткове рішення не
оскаржувалось та набрало законної
сили.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно довідки №5 проведено розрахунок
згідно з Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженим
постановою КМУ №100 від 08.02.1995р.
відповідно до графіку роботи ОСОБА_2
Дані про заробітну плату, на основі
яких зроблено розрахунок, наведено в
довідці №6 наданій Укр ДГРІ від 18.10.2013р.
(а.с. 50, 56).

Згідно ст.116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що йому належать, проводиться в
день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

У відповідності до ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення його права.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 24.12.1999 року
№13 «Про практику застосування
законодавства про оплату праці» при
визначенні середньої заробітної плати
слід виходити з того, що в усіх
випадках, коли за чинним
законодавством вона зберігається за
працівниками підприємств, установ,
організацій, це слід робити відповідно
до Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними
змінами і доповненнями).

Однак рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
від 10.12.2013р. апеляційну скаргу
представника Державного підприємства
Український державний
геологорозвідувальний інститут
задоволено, рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 30.01.2013р.
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у позові ОСОБА_2 до Українського
державного геологорозвідувального
інституту відмовлено повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦПК України
рішення або ухвала апеляційного суду
набирають законної сили з моменту їх
проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
визначено, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про те, що
позовні вимоги пред'явлені до
відповідача не підлягають до
задоволення.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком районного суду.

Твердження апелянта, що суддя не
застосував вимог дії ст. 132 ЦПК України
для витребування довідок для виконання
вимог позову є помилковим, та таким що
спростовується матеріалами справи, а
саме запитом Личаківського районного
суду м. Львова від 25.09.2013р. (а.с. 22).

Доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення районного суду.

Колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 26 грудня
2013 року, оскільки таке ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права у відповідності
до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 26 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Струс Л.Б.

Судді Шандра М.М.

Шумська Н.Л.