Справа № 226/1223/14-ц
Справа № 2/226/559/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Димитров справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В
И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом про розірвання шлюбу до
ОСОБА_2, у якому зазначила, що з
відповідачем вона перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1994
року. Під час перебування в шлюбі в них
народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом
з позивачем. З вересня 2012 року шлюбні
стосунки між сторонами фактично
припинені, з того часу вони мешкають
окремо, спільного господарства не
ведуть. Причиною припинення шлюбних
відносин став той факт, що вони мали
різні погляди на життя, їх подальше
спільне життя і збереження шлюбу стало
суперечити інтересам позивача. Вважає,
що примирення з відповідачем
неможливе. Чоловік на розірвання шлюбу
не згоден. За домовленістю між ними
діти будуть проживати разом з
позивачем. Спору майнового характеру
між ними немає. Просила розірвати шлюб
між нею та відповідачем та залишити їй
після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_1.

Сторони до судового засідання не
з'явились, про час та місце слухання
справи повідомлені належним чином,
надали суду заяви з проханням
розглянути справу без їх участі у
попередньому судовому засіданні,
позивач на позовних вимогах
наполягала, відповідач позовні вимоги
визнав.

Суд вважає, що в справі є
достатньо матеріалів про права i
взаємовідносини сторін i немає
необхідності вислуховувати особисті
пояснення сторін, які не з'явилися до
суду.

Відповідно до частини четвертої статті
130 Цивільно-процесуального кодексу
України, ухвалення у попередньому
судовому засіданні судового рішення у
разі відмови від позову, визнання
позову, укладення мирової угоди
проводиться в порядку, встановленому
статтями 174 і 175 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 174
Цивільно-процесуального кодексу
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення рішення.

Згідно з частиною першою статті 61
Цивільно-процесуального кодексу
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 03 вересня 1994
року Димитровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Донецької області між сторонами
зареєстрований шлюб, актовий запис № 330
(а.с. 7).

Під час перебування у шлюбі в
сторін народились діти: син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких у свідоцтві
про народження записаний відповідач
ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 8, 9).

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.55 СК України, дружина та
чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній. Дружина та
чоловік зобов'язані спільно дбати про
матеріальне забезпечення сім'ї.

Вiдповiдно до частини другої
статті 104 Сiмейного кодексу України,
шлюб припиняється внаслiдок його
розiрвання.

Вiдповiдно до частини другої
статті 112 Сiмейного кодексу України, суд
постановляє рiшення про розiрвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спiльне життя подружжя i
збереження шлюбу суперечили б
iнтересам одного з них, iнтересам їхнiх
дiтей, що має iстотне значення.

Відповідач у своїй заяві, адресованій
суду, позов визнав у повному обсязі, а
саме: погодився на розірвання шлюбу
(а.с. 14).

Таким чином, оцiнивши зiбранi по справi
докази, суд вважає, що шлюб мiж
сторонами слiд розiрвати, так як сторони
створити мiцної сім'ї за час спiльного
проживання не змогли, внаслiдок чого
шлюб фактично розпався, подружнi
стосунки припинилися, подальше спiльне
життя подружжя i збереження шлюбу
суперечило б їхнiм інтересам, та
інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 113 Сімейного
кодексу України, особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище. З
цієї підстави суд вважає, що позивачу
необхідно залишити прізвище «ОСОБА_1»,
оскільки позивач просила про це в своїй
заяві.

На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113
Сiмейного кодексу України, керуючись
ст.ст.10, 11, 57, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03 вересня 1994
року Димитровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Донецької області, актовий запис № 330
між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, (до шлюбу - ОСОБА_1),
розірвати, залишивши позивачу прізвище
«ОСОБА_1».

Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В.Петунін