Справа № 465/9021/13
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3149/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4, його представника
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Франківського районного суду м.Львова
від 11 лютого 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої кримінальним правопорушенням
в розмірі 500 000 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
дійсно не була визнана потерпілою по
кримінальній справі, однак у зв»язку з
тим, що слідчий, який розслідував
справу, не визнав її такою, щоб
унеможливити її участь в судовому
процесі. Стверджує, що зверталася з
усними клопотання до слідчого, а
пізніше і з письмовою заявою в суд про
визнання її потерпілою, однак такі були
проігноровані. Посилається на те, що їй
завдано моральну шкоду, яку вона
обґрунтувала в позовній заяві. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким її позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, ї представника
ОСОБА_3 на підтримання доводів
апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4,
його представника ОСОБА_5 про
заперечення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

Вироком Франківського районного суду
м.Львова від 8.07.2013 року ОСОБА_4
засуджено за вчинення злочину,
передбаченого ч.4 ст.368 КК України та
призначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 5 років з
позбавлення права обіймати посади
судово-медичної психіатрії строком на 1
рік 6 місяців, з урахуванням вимог,
передбачених ст.77 КК України, без
конфіскації майна, і встановлено
іспитовий строк тривалістю 1 рік 6
місяців. (а.с.4)

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
незалежно від вини фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»від 31
березня 1995 року № 4 розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У постанові зазначено, що обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також
інші обставини, що мають значення
для вирішення спору.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з відсутності підстав для покладення
обов»язку на відповідача
відшкодування шкоди.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Крім того, з позовної заяви вбачається,
що позивачка ставила вимогу про
відшкодування шкоди в зв»язку з
доведенням ОСОБА_6 до стану
самогубства. (а.с. 2)

Однак, позивачкою не подано жодного
доказу на підтвердження вчинення
відповідачем таких дій.

Посилання апелянта фактично зводяться
до ствердження неправомірності дій
відповідача стосовно позивачки по
справі, однак такі не можуть прийматись
до уваги, так як з таких підстав позов
не подавався. (а.с.2, 78)

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Доказами, в розумінні ст.57 ЦПК України,
є будь - які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Однак жодних доказів на підтвердження
факту заподіяння відповідачем
позивачці моральної шкоди діями,
вказаними в позовній заяві - доведенням
до стану самогубства ОСОБА_6 , не надано.

Крім того, позивачкою не наведено
підстав для відшкодування шкоди саме
їй внаслідок неправомірних, на її
думку, дій щодо ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги не свідчать
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права, про
неправильність висновків суду, такі не
грунтуються на матеріалах справи та
спростовуються дослідженими доказами.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону
про відмову в задоволенні позову з
підстав, визначених позивачкою в
позовній заяві (а.с.2), колегія суддів не
вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Франківського районного
суду м.Львова від 11 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді:
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.