22-ц/772/1391/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Курбатова І. Л.Категорія:
32Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Перша»
на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 лютого 2014 року
в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Перша», за участю
третіх осіб без самостійних вимог на
стороні відповідача ТОВ «Фаетон-Люкс»,
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю
потерпілого, -

встановила:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ПрАТ «СК «Перша» про
відшкодування шкоди, заподіяної життю
та здоров'ю потерпілого.

Позов обґрунтований тим, що 05.03.2012 року
ОСОБА_4, що перебував у трудових
відносинах з ТОВ «Фаетон-Люкс», керуючи
автобусом марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1
здійснив наїзд на ОСОБА_2 внаслідок
чого їй заподіяно тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості у вигляді
закритого перелому лівої ключиці зі
зміщенням, підшкірної гематоми ділянки
правого колінного суглобу, закритої
черепно-мозкової травми - струсу
головного мозку, рани верхнього віка
лівого ока та нижньої губи.

Вироком Староміського районного суду
м. Вінниці від 09.07.12 року ОСОБА_4 за
вчинення вказаного ДТП визнано винним
за ч. 1 ст. 286 КК України.
Цивільно-правова відповідальність ТОВ
«Фаетон-Люкс» перед третіми особами
застрахована у ПрАТ «СК «Перша».

Внаслідок отриманих в результаті ДТП
травм ОСОБА_2 з 05.03.12р. по 23.03.12р.
перебувала на стаціонарному лікуванні
в хірургічному відділенні МКЛ ШМД м.
Вінниці. Також, ОСОБА_2 з 04.07.12р. по 06.07.12р.
та з 06.03.13р. по 07.03.13р., перебувала на
амбулаторному лікуванні, а з 11.07.12р. по
14.07.12р. та з 11.03.13р. по 14.03.13р. на
стаціонарному лікуванні у
Військово-медичному клінічному центрі
Центрального регіону. Позивач 04.04.2013
року звернулась до ПрАТ «СК «Перша» з
заявою на виплату страхового
відшкодування за шкоду заподіяну життю
і здоров'ю потерпілого, в якій просила
страховика відшкодувати витрати на
лікування потерпілого та витрати,
пов'язані з тимчасовою втратою
працездатності та надала всі необхідні
підтверджуючі документи. Проте,
відповідач посилаючись на часткове
відшкодування шкоди ОСОБА_2 винуватцем
ДТП ОСОБА_4, відшкодування в повному
обсязі не здійснив, а виплати лише 5077,60
грн.

Позивач, вважає такі дії відповідача
незаконними, тому просила стягнути з
ПрАТ «СК «Перша» 3961,10 грн. страхового
відшкодування за шкоду заподіяну
здоров'ю потерпілого, а саме шкоду:
пов'язану з її лікуванням та шкоду,
пов'язану з тимчасовою втратою
працездатності внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, а також
просила суд стягнути в якості
компенсації за нанесену моральну шкоду
3000,00 грн., заподіяння якої обґрунтовує
неправомірною відмовою відповідача
здійснити виплату страхового
відшкодування.

Під час судового розгляду
представником позивача було подано
заяву про збільшення позовних вимог.
Згідно якої, позивач, яка понесла
витрати на лікування в сумі 10656,03 грн. та
має право на страхове відшкодування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності в розмірі 1159,93 грн.,
просила стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на
її користь 6738,36 грн. несплаченого
страхового відшкодування за шкоду
заподіяну здоров'ю потерпілого
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталась 05.03.2012 року.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Перша»
на користь ОСОБА_2 страхове
відшкодування за шкоду заподіяну
здоров'ю потерпілого, а саме: шкоду
пов'язану з лікуванням та шкоду,
пов'язану з тимчасовою втратою
працездатності внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі
6738, 36 грн.. В задоволенні решти вимог
позову - відмовлено. Вирішено питання
про стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Перша» на користь ОСОБА_2
судових витрат у справі в сумі 1729,83 грн.,
а також судового збору на користь
держави в сумі 229,40 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням
відповідач Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «Перша»
через свого представника Азорську Г.А.
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
рішення нормам матеріального та
процесуального права, а також
фактичним обставинам справи, оскільки
на думку апелянта суд не здійснив
повного дослідження доказів та
допустив суттєве порушення норм
матеріального та процесуального права.

Представник позивача ОСОБА_8 у наданих
суду запереченнях на скаргу її не
визнала, вказавши, що рішення суду є
законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися в судове засідання,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляції та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Зокрема, згідно з Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили
обов'язковий для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
суду, з питань, чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

Вказані приписи ЦПК України, регулюють
лише питання щодо наявності
протиправного діяння винної особи, а
також доведеності її вини, та в жодному
випадку не звільняють сторону від
обов'язку доведення тих обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, визначеному
ст.ст. 10,60 ЦПК України.

Відповідно до вироку Староміського
районного суду м. Вінниці від 09.07.2012
року, який набув законної сили 25.07.2012
року, ОСОБА_4 05.03.2012 року біля 19.30 год.,
керуючи технічно-справним автобусом
марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись
по проїзній частині дороги вулиці
Коцюбинського в м. Вінниці в напрямку
вул. Привокзальної, в порушення п.п. 1.5,
4.16 а, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху
України, наближаючись до
нерегульованого пішохідного переходу
в районі перехрестя з вул. Тімірязева,
не надав переваги для руху пішоходу
ОСОБА_2, внаслідок чого з необережності,
допустив наїзд на ОСОБА_2, яка
перетинала проїзну частину дороги вул.
Коцюбинського по нерегульованому
пішохідному переходу зліва - направо по
ходу руху автобуса. Внаслідок даної
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2
отримала тілесні ушкодження у виді:
закритого перелому лівої ключиці за
зміщенням, підшкірної гематоми ділянки
правого колінного суглобу, а також
закритої черепно-мозкової травми -
струсу головного мозку, рани верхнього
віка лівого ока та нижньої губи, які
відповідно до висновку судово-медичної
експертизи № 646 від 24.04.2012 року належать
до тілесних ушкоджень середнього
ступеню тяжкості. За вказані дії ОСОБА_4
засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на
два роки позбавлення волі без
позбавлення права керувати
транспортними засобами. Зі звільненням
від відбування призначеного покарання
на підставі ст. 75 КК України з
іспитовим строком 1 рік та покладенням
обов'язків, визначених ст. 76 КК України
(а.с.11-12).

Судом встановлено, що на момент
вчинення ДТП ОСОБА_4 перебував в
трудових відносинах з ТОВ
«Фаетон-Люкс», яке застрахувало свою
цивільно-правову відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ
«Фаетон-Люкс» застрахована
відповідачем ПрАТ «СК«Перша», що
підтверджується полісом №АА/5790071
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Згідно вказаного полісу
страхова сума (ліміт відповідальності)
за шкоду заподіяну життю та здоров'ю на
одного потерпілого визначена в сумі
100000 грн. (а.с.9).

Відповідно дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої ОСОБА_2
отримала тілесні ушкодження, є
страховим випадком, визначеним ст. 6
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності», що підтверджується
зібраними доказами у справі та не
заперечується сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли позадоговірні (деліктні)
зобов'язання що регулюються главою 82 ЦК
України, а також Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Таким чином, суд на підставі вимог
Закону України «Про обов`язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та сукупності
доказів у справі дійшов висновку, що
ОСОБА_2 мала отримати страхове
відшкодування за шкоду, заподіяну
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі
11815,96 грн., з яких 10656,03 грн. витрати на
лікування та 1159,93 грн. витрат,
пов'язаних з тимчасовою втратою
працездатності.

Відповідно до матеріалів страхової
справи судом встановлено, що
відповідачем ПрАТ «СК «Перша»
виплачено ОСОБА_2 страхове
відшкодування в сумі 5077,60 грн.(а.с.42), а
решта належного до виплати страхового
відшкодування в сумі 6738,36 грн. позивачу
не виплачена (виходячи з розрахунку:
11815,96 грн. - 5077,60 грн.).

Разом з тим, суд першої інстанції не
знайшов підстав для задоволення вимог
ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача на
її користь моральної шкоди в сумі 3000,00
грн., яка заподіяна їй несвоєчасною та
неповною виплатою страхового
відшкодування, а також відмовою у
здійсненні відшкодування в повному
обсязі, оскільки можливість
відшкодування моральної шкоди з
наведених підстав Законом або
договором не передбачена.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

За правилами Закону України «Про
страхування» страхове відшкодування
здійснюється страховиком. При настанні
страхового випадку страховик виплачує
страхове відшкодування відповідно до
норм чинного законодавства та договору
страхування.

Статтею 9 цього ж Закону встановлено,
що страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. Розмір страхової суми за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю
потерпілих, становить 100 000 грн. на
одного потерпілого. Страхові виплати
за договорами обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності обмежуються
страховими сумами, які діяли на дату
укладення договору та зазначені в
договорі страхування.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності» у
разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода,
пов'язана з лікуванням потерпілого,
шкода, пов'язана з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим.

Статтею 24 вказаного Закону визначено,
що у зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим
відшкодовуються не отримані доходи за
підтверджений відповідним закладом
охорони здоров'я час втрати
працездатності. Доходи потерпілого для
непрацюючої повнолітньої особи
оцінюються у розмірі, не меншому
мінімальної заробітної плати,
встановленої чинним законодавством.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на, те що винною особою у скоєнні
ДТП, ОСОБА_4, добровільно відшкодовано
матеріальну шкоду в розмірі 8000 грн.,
спричинену здоров'ю позивача, а тому
ПрАТ «СК «Перша» при розрахунку
страхового відшкодування було
враховано лише ті витрати, які понесені
позивачем ОСОБА_2 після постановлення
вироку Староміського районного суду м.
Вінниці від 09.07.2012 року є
необґрунтованими і він не звільняється
від обов'язку доведення обставин, на
які посилається як на підставу своїх
заперечень.

В ході розгляду цивільної справи, судом
першої інстанції було витребувано з
архіву Вінницького міського суду
вказану кримінальну справу та оглянуто
в судовому засіданні заяву на яку
послався суд при розгляді кримінальної
справи. Так, згідно матеріалів
кримінальної справи було встановлено,
що на а.с.102 міститься розписка від
06.03.2012 року, надана ОСОБА_5, як опікуном
ОСОБА_2 про те, що вона отримала від
директора ТОВ «Фаетон-Люкс» ОСОБА_9
грошові кошти в сумі 8000,00 грн. для
компенсації збитків завданих ОСОБА_2
внаслідок ДТП, що трапилось 05.03.2012 року
(а.с.36).

Крім того, подана до суду заява ОСОБА_4
свідчить, що він жодної шкоди
потерпілій не відшкодував. Так, згідно
його заяви він повідомив суд, що
перебував у трудових відносинах з ТОВ
«Фаетон-Люкс», яке в силу ст. 1172 ЦК
України мало відшкодовувати завдану
ОСОБА_2 шкоду (а.с.161).

Таким чином, враховуючи, що матеріали
кримінальної справи не містять інших
доказів відшкодування шкоди ОСОБА_4 та
він сам заперечує вказане, ОСОБА_4 не є
стороною за договором страхування,
міський суд дійшов вірного висновку
про те, що 8000,00 грн. сплачені директором
ТОВ «Фаетон-Люкс» ОСОБА_9 ОСОБА_5 є
відшкодуванням моральної шкоди, а тому
неправомірно виключені відповідачем з
суми страхового відшкодування.

Також є безпідставною та такою, що не
ґрунтується на вимогах закону, відмова
відповідача здійснити виплату
страхового відшкодування в сумі 1159,93
грн. витрат, пов'язаних з тимчасовою
втратою працездатності. Вказане
відповідачем обґрунтовано відсутністю
відповідних листків непрацездатності
ОСОБА_2, проте з матеріалів цивільної
справи слідує, що позивач на момент ДТП
і під час лікування в МКЛ ШМД та ВМКЦ ЦР
не працювала за трудовим договором, що
підтверджується копією її трудової
книжки (а.с.152).

Посилання відповідача на п. 36.4 ст. 36
Закону «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності» є
безпідставними, оскільки ТОВ
«Фаетон-Люкс» як страхувальник не
звертався до страховика (відповідача) з
заявою про компенсацію йому витрат,
пов'язаних зі сплатою ним позивачу 8000,00
грн. Крім того, страхувальник у
встановленій формі повідомив
страховика про страховий випадок 05.03.2012
року, про що зазначено у Страховому
акті ЦВ-02-6779 (а.с.42).

Врахувавши обставини справи, суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку про задоволення позовних
вимог позивача в частині стягнення
страхового відшкодування за шкоду
заподіяну здоров'ю потерпілого, а саме:
шкоду, пов'язану з лікуванням та шкоду,
пов'язану з тимчасовою втратою
працездатності внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталась 05.03.2012 року в сумі 6738,36 грн.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, суд
першої інстанції повно та об'єктивно
дослідивши обставини справи, надавши
належну оцінку наявним у справі
доказам, ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до ст. 308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Перша» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Стадник І.М.

(підпис)
Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.