АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26 листопада 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2013 року ПАТ КБ «Правекс-Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, в якому просило стягнути
солідарно з останніх заборгованість за
кредитним договором в розмірі 15 098 793, 59
грн, посилаючись на те, що
відповідачами порушено умови
кредитного договору в частині
своєчасного повернення кредиту та
сплати відсотків за його користування.

Справа № 22-ц-796/3703/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Савлук Т.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26.11.2013 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк»
заборгованість за договором про
відкриття кредитної лінії № 2901- 009/10Ф
від 17.04.2007 року у розмірі 15 098 793, 59 грн..
Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 через представника подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в позові. Посилається
на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не взяв до уваги, що банком не надано
детальний розрахунок заборгованості.
Розрахунок, який прийнятий судом
вважає неправильним та суд
безпідставно відмовив йому у
призначенні судової бухгалтерської
експертизи.

У судовому засіданні представник
позивача Гончаренко Л.С. просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Апелянт через представника подав
клопотання про відкладення розгляду
справи через неможливість явки до суду
представника. Проте, дане клопотаня
було подано через канцелярію суду у
день судового засідання, у клопотанні
про поважність причин неявки апелянта
чи його двох представників не
зазначено, відтак причини неявки
колегією суддів визнані не поважними.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився,
про день та час розгляду справи
повідомлений у встановленому законом
порядку, причини неявки не повідомив.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає за можливе розгляд справи у
відсутності не з`явившихся осіб, за
правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.04.2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
2901-009/10Ф з наступними змінами та
доповненнями до нього від 24.12.2010 року,
від 30.04.2011 року, від 08.06.2011 року, від
17.11.2011 року, від 28.05.2012 року. Відповідно
до умов договору, банк надав ОСОБА_3
кредит, на споживчі цілі, в
національній валюті в розмірі 12 880 000
грн, а останній зобов'язувався
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі строком
до 31.10.2012 року, зі сплатою з 24.12.2010 року
до 01.01.2011 року - 16 % річних, з 01.01.2011 року
до 01.06.2011 року - 18 % річних, з 01.06.2011 року
до 17.11.2011 року - 15 % річних, з 17.11.2011 року
до 01.06.2012 року - 5 %, з 01.06.2012 року до 31.10.2012
року - 3 % річних.

У забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 25.04.2007 року між АКБ
«Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено
договір поруки за №5-022/07Ф, за умовами
якого останній зобов'язався нести
солідарну майнову відповідальність
перед кредитором за виконання у
повному обсязі зобов'язань ОСОБА_3 за
договором №5-033/07Ф про відкриття
кредитної лінії по програмі
мультивалютного кредитування від
17.04.2007 року з наступними змінами та
доповненнями до нього від 24.06.2010 року,
від 27.12.2010 року, від 19.05.2011 року, від
08.06.2011 року, від 18.11.2011 року, від 18.11.2011
року укладеного між банком та ОСОБА_3.

Разом з тим, позичальник та поручитель
порушили умови договору та не виконали
зобов`язання щодо повернення кредиту і
сплати відсотків.

Станом на 30.01.2013 року заборгованість
ОСОБА_3 перед банком складає 15 098 793, 59
грн., яка включає: заборгованість за
кредитом в сумі - 12 880 000 грн.,
заборгованість за процентами - 1 995 730, 18
грн. У зв`язку з порушенням строків
погашення кредиту та сплати процентів
за користування кредитними коштами
відповідно до умов договору нарахована
пеня за несвоєчасне погашення кредиту
в розмірі 192 317, 81 грн. та пеня за
несвоєчасне погашення процентів - 30 745,60
грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив, з того, що
банк виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, а позичальник та
поручитель порушили умови договору
щодо своєчасного повернення кредитних
коштів та процентів за користування
цими коштами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам та нормам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку. У разі
порушення боржником зобов`язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позичальник порушив
умови договору щодо своєчасного
погашення кредиту та сплати процентів
за користування кредитними коштами.

Оскаржуючи розмір заборгованості
апелянт будь - яких розрахунків не
навів, доказів сплати ним чи
поручителем інших платежів, ніж ті, які
зазначені у виписках банку за особовим
рахунком позичальника (а.с. 106-127) не
надав.

Оскаржуючи ухвалу суду першої
інстанції про відмову у призначенні
судової бухгалтерської експертизи,
апелянт разом з тим, таке клопотання у
суд апеляційної інстанції не подав.

А тому саме по собі заперечення проти
правильності розрахунку, наданого
банком не можна визнати обгрунтованим.

Будь - яких доказів на спростування
наданого банком розрахунку
відповідачі не подавали.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
є законним та обгрунованим і не може
бути скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді