Справа № 161/2253/14-ц
Провадження № 2/161/1284/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

15 травня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді
Пушкарчук В.П.

при секретарі
Акайомовій Т.В.,

з участю: представника позивача
Кузіна Є.В.,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, вказуючи на ті
обставини, що ОСОБА_3 згідно кредитного
договору без номера від 23.02.2007 року
отримав кредит в розмірі 6900,00 гривень у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно умов.

Банк умови договору виконав в повному
обсязі. У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання а
вказаним договором належним чином не
виконав.

Станом на 31.12.2013 року заборгованість за
кредитним договором становила 14
915,98 грн., з яких заборгованість по
кредиту - 3 499,20 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом - 8
617,58 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2 799,20 грн.

Від суми заборгованості віднімається
сума в розмірі 4 463,90 грн., яка була
задоволена судовим наказом, виданим
Луцьким міськрайонним судом від 31.01.2008
року, таким чином суму заборгованості
становить 10 452,08 грн., а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина) та 522,60 грн. -
штраф (процентна складова). Отже,
заборгованість становить 11 474,68 грн.

Покликаючись на вищенаведене позивач
просив стягнути з відповідача кредитну
заборгованість в розмірі 11 474,68 гривні
та судові витрати по справі в розмірі
243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, проте його представник
ОСОБА_2, яка призначена його опікуном,
подала суду заперечення проти позову. З
підстав викладених в даному
запереченні позов не визнала, просила
відмовити в його задоволенні.

13.05.2014 року ОСОБА_2 від імені ОСОБА_3
подала зустрічну позовну заяву до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання кредитного договору
недійсним. Просила зустрічний позов
задовольнити та в задоволенні
первісного позову відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні первісний позов підтримав із
зазначених у заяві підстав, просив його
задовольнити та в задоволенні
зустрічного позову - відмовити.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши документи справи, суд
приходить до висновку, що первісний та
зустрічний позови не підлягають
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно
кредитного договору без номера від
23.02.2007 року отримав кредит в розмірі
6900,00 гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. (а.с. 11-15).

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно умов.

Згідно кредитного договору відсотки
розраховуються на всю суму залишку
заборгованості по кредиту. Сплаті
підлягають відсотки за кожен день
користування кредитними коштами.
Договір діє до повного виконання
зобов'язань за вказаним договором
сторонами.

Станом на 31.12.2013 року заборгованість
відповідача за кредитним договором
становила 14 915,98 грн., з яких
заборгованість по кредиту - 3 499,20 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 8 617,58 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2 799,20 грн. Від
суми заборгованості віднімається сума
в розмірі 4 463,90 грн., яка була
задоволена судовим наказом, виданим
Луцьким міськрайонним судом від 31.01.2008
року, таким чином суму заборгованості
становить 10 452,08 грн., а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина) та 522,60 грн. -
штраф (процентна складова).

Отже, загальна сума, яка підлягає
стягненню за кредитним договором
становить 11 474,68 грн.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно рішення Луцького
міськрайонного суду від 18 червня 2013
року ОСОБА_3 визнано недієздатним (а.с.
29) та рішенням Луцького міськрайонного
суду від 08 серпня 2013 року ОСОБА_2
призначено опікуном над недієздатним
ОСОБА_3 (а.с. 30).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_3 з 2004
року перебуває на обліку Волинської
обласної психіатричної лікарні № 1,
виявляє ознаки параноїчної шизофренії
з вираженим емоційно-вольовим
дефектом, внаслідок чого не можу
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного
кодексу України особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203
ЦК України. Недійсний правочин не
створює юридичних наслідків для
сторони правочину.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні
банком не прийнято достатніх мір для
перевірки дієздатності ОСОБА_3 на
момент укладення кредитного договору
та на власний ризик вступив з ним в
цивільно-правові відносини.

Оскільки недієздатна особа не несе
відповідальності за свої дії, в тому
числі і майнові, та враховуючи, що
позивачем не подавалося клопотання про
залучення до участі в якості
відповідача ОСОБА_2, опікуна ОСОБА_3,
тому суд приходить до висновку що в
задоволенні позову слід відмовити за
безпідставності.

Зустрічний позов до задоволення не
підлягає, оскільки на момент укладення
кредитного договору ОСОБА_3 не був
визнаний судом недієздатним.

Представнику ОСОБА_3 судом роз'яснено
право для звернення із заявою про
визнання позичальника недієздатним з
часу проходження лікування у
психіатричній лікарні, чи з часу
звернення за медичною допомогою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 213, 215, 224 ч.1,
225, 226 ЦПК України, ст.ст. 203, 212, 509, 526, 530, 549,
1054, 1055 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 від
імені якого діє опікун ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» про
визнання кредитного договору
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання скарги про апеляційне
оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання скарги
про апеляційне оскарження, якщо скаргу
про апеляційне оскарження не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук