Справа №490/8670/13-ц 23.05.2014 23.05.2014 23.05.2014
Провадження № 22-ц/784/242/14
інстанції: Прохоров П.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Буренкової К.О.,

Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання:
Свіщук О.В.,

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
приватного акціонерного товариства

«Страхова компанія «Уніка»

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 28 листопада 2013 року за
позовом ОСОБА_4 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк», про стягнення
страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 р. ОСОБА_4 звернулася з
позовом до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «УНІКА»
(далі - ПАТ «СК «УНІКА»), про стягнення
страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог
позивачка зазначала, що 8 жовтня 2008 р.
між нею та ЗАТ «СК «Кредо-Класик», яке в
подальшому змінило свою назву на
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «УНІКА», було
укладено договір № 072001/4001/0000043
добровільного страхування автомобіля
«Mitsubishi Lanser X» 2,0, державний номер НОМЕР_1.
30 травня 2011 р. сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої її автомобіль зазнав
пошкоджень, а вартість ремонту
складала 116098,10 грн. Факт пригоди
зафіксовано за участю працівників ДАІ
та аварійного комісара компанії
«Елікс», що співпрацює з ЗАТ СК
«Кредо-Класик». 1 червня 2011 р. вона
звернулась до страхової компанії з
заявою про виплату страхового
відшкодування, своєчасно відповіді не
отримала, а рішенням страховика від 29
листопада 2011 р. їй відмовили у виплаті
страхового відшкодування з посиланням
на те, що нею надані свідомо неправдиві
відомості про факт настання страхового
випадку та невиконання умов договору в
частині невжиття заходів, що зменшують
збитки. Не погодившись з такою
відмовою, ОСОБА_4 звернулася з
повозом до суду про визнання
неправомірною відмови у здійсненні
страхового відшкодування та стягнення
суми страхового відшкодування.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 28 листопада 2012 р.
позов задоволено частково. Визнана
неправомірною відмова СК «УНІКА» у
виплаті страхового відшкодування,
стягнуто на користь ОСОБА_4 115517,61 грн.
страхового відшкодування, 3103,94 грн.
пені та 1186,21 грн. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 21 березня 2013
р. рішення місцевого суду в частині
стягнення з ПАТ «СК «Уніка» 115517,61 грн.
страхового відшкодування, 3103,94 грн.
пені та 1186,21 грн. судових витрат
скасовано, у задоволенні позову про
стягнення страхового відшкодування та
пені відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що після ухвалення рішення
апеляційного суду Миколаївської
області вона знову звернулася до
відповідача з вимогою виплатити
страхове відшкодування, на що отримала
лист про відмову, ОСОБА_4 просила
стягнути на її користь 115517,10 грн.
страхової виплати (116098,10 грн. згідно
рахунку-фактурі ТР №9 від 9 червня 2011 р.
від ТОВ «Автомир-Херсон» - 580,49 грн.
франшизи), 13951,52 грн. пені за час
прострочення виплати страхового
відшкодування за період з 01 грудня 2011 р.
до 10 липня 2013 р.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 28 листопада 2013 р.
позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СК «УНІКА» на
користь ОСОБА_4 115517,61 грн. страхового
відшкодування, 13951,52 грн. пені та 1294,70
грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «УНІКА»
вказує на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
і просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
позові.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників сторін,
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 979 ЦК, статті
16 Закону «Про страхування» №85/96 від 7
березня 1996 року ( далі - Закон №85/96) за
договором страхування страховик
зобов'язується у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальникові грошову суму (
страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 991 ЦК та статтею 26 Закону №85/96
передбачені умови, за яких страховик
має право відмовитись від здійснення
страхової виплати, а також зазначено,
що підстави такої відмови
передбачаються умовами договору
страхування.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що з 8 жовтня 2008 року
ОСОБА_4 та СК «УНІКА» (попередня назва -
ЗАТ «СК «КРЕДО-КЛАСИК») перебували у
договірних відносинах щодо
добровільного страхування
транспортного засобу позивачки -
автомобіля «Mitsubishi Lanser X» 2,0, державний
номер НОМЕР_1.

У період 2010-2011 років між сторонами діяв
договір добровільного страхування на
транспорті № 015044/4004/0000022 від 11 жовтня 2010
року ( далі -Договір).

Умовами Договору (пункт 3.1.2) страховим
випадком визнана дорожньо-транспортна
пригода.

Пунктом 11.1 Договору передбачені
підстави для відмови страховика у
виплаті страхового відшкодування,
серед яких зазначено подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет Договору або
про факт настання страхового випадку (
підпункт 11.1.3), а також невиконання
страхувальником умов Договору
(підпункт 11.1.6).

Судом встановлено, що 30 травня 2011 року
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля марки «Mitsubishi Lanser
X» 2,0, державний номер НОМЕР_1, що
належить позивачці, та автомобілем
марки "Daewoo Lanos" , державний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_5

Аварійним комісаром, який представляв
страховика, здійснено виїзд та
виконана фотофіксація місця пригоди і
огляд пошкодженого автомобіля зі
складанням відповідних документів, в
яких зазначено про спрацювання подушок
безпеки водія та водійської нижньої.

1 червня 2011 року ОСОБА_4
звернулась до СК «Уніка» з заявою про
виплату страхового відшкодування.

29 листопада 2011 року СК «УНІКА»
відмовило ОСОБА_4 у виплаті страхового
відшкодування з посиланням на пункти
11.1.3 та 11.1.6 Договору, а саме: надання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про факт настання
страхового випадку та порушення
пункту 6.4.7 Договору в частині вжиття
заходів, щодо зменшення збитків,
заподіяних при настанні страхового
випадку.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 28 листопада 2012 р.
задоволено частково позов ОСОБА_4,
встановлено факт настання страхового
випадку та визнано неправомірною
відмова СК «УНІКА» у виплаті
страхового відшкодування, стягнуто на
користь позивачки 115517 грн. 61 коп.
страхового відшкодування, 3103 грн. 94 коп.
пені.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 21 березня 2013
р. за апеляційною скаргою СК «УНІКА»
рішення суду від 28 листопада 2012 р. в
частині стягнення страхового
відшкодування та пені скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення про
відмову у позові. В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
страхового відшкодування та пені,
колегія суддів апеляційного суду
виходила з того, що відповідач
неправомірно відмовив у здійсненні
страхового відшкодування, але суд
помилково при визначенні розміру цього
відшкодування виходив з
рахунку-фактури ТР №9 від 9 червня 2011
року, виданого ТОВ «Автомир-Херсон»
як станцією технічного обслуговування,
та вважав це належним доказом розміру
заподіяної позивачці шкоди, та
зазначила, що, вимога позивачки про
стягнення 116098 грн. 10 коп. страхової суми
без дотримання порядку визначення
розміру страхового відшкодування,
передбаченого Договором, є передчасною
і на заявленій підставі (
рахунку-фактури) задоволенню не
підлягає, що при усуненні зазначених
перешкод не позбавляє її права вимоги в
майбутньому.

Вирішуючи даний спір, суд, визначаючи
розмір страхового відшкодування також
виходив з вартості витрат на ремонт в
сумі 116098 грн. 10 коп., визначених на
підставі рахунку-фактури ТР №9 від 9
червня 2011 року, виданого ТОВ
«Автомир-Херсон», оскільки відповідач
і після рішення апеляційного суду від 21
березня 2013 р. відмовив позивачці у
здійсненні страхової виплати

Проте відповідно до пункту 1.7 Договору
сторони узгодили наступний порядок та
умови розрахунку суми страхового
відшкодування за варіантом №2.

Пунктом 10.1.14.2 Договору передбачено
порядок розрахунку за варіантом № 2, за
яким розрахунок страхового
відшкодування здійснюється на
підставі звіту (дослідження)
експерта/оцінювача або розрахунком
страховика із застосуванням (для
транспортних засобів, на які не
розповсюджуються гарантійні
зобов'язання виробника), цін на запасні
частини та вартості нормо-години СТО за
вибором страховика, а також
рекомендації виробника транспортного
засобу нормативів трудоємності
ремонтних робіт, що діють на дату
настання страхового випадку. Страхове
відшкодування може бути здійснено на
підставі калькуляції СТО в разі
погодження із страховиком та
враховуючи певні умови тільки шляхом
перерахування суми страхового
відшкодування на рахунок цього СТО.

Порядок узгодження ремонтної
калькуляції, а також умови
підтвердження факту проведення
відновлювального ремонту та інше
передбачено пунктами 10.1.16, 10.1.18
Договору.

Як встановлено судом, 25 березня 2013 р.
ОСОБА_4 звернулася в черговий раз на
підставі рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 21 березня 2013
р. до відповідача з вимогою про виплату
страхового відшкодування, але 22 квітня
2013 р. відповідач відмовив у здійсненні
страхового відшкодування.

На час вирішення спору у зв'язку із
тривалою неправомірною відмовою
страхової компанії від виконання
зобов'язань з виплати страхового
відшкодування позивачка повністю
відремонтувала автомобіль без
погодження проведених робіт та СТО зі
страховиком. Докази фактичної вартості
відновлювального ремонту позивачкою
не надано. Відповідач також не надавав
суду власного розрахунку розміру
заподіяної автомобілю позивачки шкоди
та страхового відшкодування.

За такого та з урахуванням визначеного
сторонами порядку розрахунку суми
страхового відшкодування, суд
помилково виходив лише з даних
рахунку-фактури ТОВ «Автомир-Херсон», у
зв'язку з чим при розгляді справи в
апеляційному суді було призначено
судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно висновку № 66 судової
автотоварознавчої експертизи від 30
квітня 2014 р. автомобіль позивачки
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди отримав наступні пошкодження:
бампер передній - розбитий, спойлер
переднього бамперу нижній - пошодження
ЛФП, підсилювач переднього бамперу
центральний - деформація, підсилювач
переднього бамперу верхній -
деформація, решітка бампера верхня
пластикова - злам, решітка бампера
нижня - руйнування, облицювання решітки
хромове - злам, руйнування, накладка
решітки центральна - тріщина,
повітропровід переднього бамперу
верхній, повітропровіди (молдінги)
переднього бамперу нижні правий і
лівий - руйнування, повітропровід на
підсилювачі бамперу - руйнування,
повітропровід на радіаторі КПП -
руйнування, решітка п/т фари ліва -
деформація, протитуманна фара ліва -
руйнування, фара ліва - руйнування,
омивач фари лівий - злам, наповнювач
переднього бамперу - руйнування,
радіатор КПП - деформація, кронштейн
радіатора КПП - деформація, радіатор
інтеркулера - деформація, радіатор
кондиціонера - деформація, радіатор
охолодження - деформація, капот - злам,
руйнування, панель номерного знака -
тріщина, зім'яття, крило переднє ліве -
пошкодження ЛФП, подушка безпеки водія
- спрацювання, подушка безпеки для
колін - спрацювання, верхня поперечина
рамки радіатора - деформація, накладка
верхньої поперечини - руйнування,
ремінь безпеки водія - спрацювання,
датчик удару - пошкодження, блок
управління подушок безпеки -
спрацювання. На момент огляду
експертом автомобіль повністю
відновлено і на основі досліджень
документів щодо страхового випадку
(протоколу огляду транспортного засобу
представником відповідача, довідки ДАЇ
та фотоматеріалів з місця пригоди)
вартість відновлювального ремонту
складає 116619 грн. 12 коп.

Таким чином, визначена експертом сума
заподіяної шкоди є більшою ніж та, з
якої виходив суд (116098 грн. 10 коп.) для
визначення з врахуванням франшизи
розміру страхового відшкодування,
тому, враховуючи положення ст. 11 ЦПК
України, розміру заявлених позовних
вимог, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду в частині
стягнення 115517 грн. 61 коп.

Оскільки відповідачем в порушення
вимог ст. 60 ЦПК України не надано
доказів щодо іншого розміру страхового
відшкодування, доводи апеляційної
скарги щодо безпідставного визначення
розміру страхового відшкодування
судом не заслуговують на увагу.

Також помилковими є посилання в
апеляційній скарзі на помилкове
стягнення пені за порушення строків
виплати страхового відшкодування,
оскільки така відповідальність
страховика визначена п. 12.3 страхового
договору, у зв'язку з чим суд
обґрунтовано стягнув 13951 грн. 52 коп.
пені.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «УНІКА» відхилити, рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: