Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко
Л.М.

за участі секретаря Ликсової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника
відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 про
скасування заходів забезпечення
позову,-

встановив:

Представник відповідачки ОСОБА_1
ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою у
якій просить скасувати заходи
забезпечення позову вжиті відповідно
до ухвали Дніпровського районного суду
м. Києва від 14.11.2013 року, якою накладено
арешт на автомобіль, що належить на
праві власності ОСОБА_1 у межах суми 65 016
грн. 19 коп. Заява мотивована тим, що
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 18.02.2014 року позовну заяву
ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та договором
поруки залишено без розгляду, тому
підстави для забезпечення позову
відсутні.

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 просив
задовольнити заяву про скасування
заходів забезпечення позову з інших
підстав, а саме у зв»язку з тим, що
належний ОСОБА_1 автомобіль марки HYUNDAI,
н.з. НОМЕР_2, є заставним майном, згідно
укладеного останньою кредитного
договору з АКІБ «УкрСиббанк», строк дії
якого до 25.05.2015 року.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання
не з»явилася, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила. Відповідно до положень
ч. 5 ст. 154 ЦПК України, неявка осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду питання про скасування
заходів забезпечення позову.

Представник позивача ПАТ «ПроКредит
Банк» Бенедюк С.С. просив відмовити у
задоволенні заяви, посилаючись на
безпідставність вимог, а також те, що
суду не надано оцінку вартості майна та
відомості про наявну заборгованість.

Вислухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

В провадженні Дніпровського районного
суду м. Києва знаходилася цивільна
справа за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки.

З метою забезпечення позову у вказаній
справі ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 14.11.2013 року
накладено арешт на автомобіль марки
HYUNDAI, моделі TUСSОN, легковий універсал-В,
№ кузова НОМЕР_1, 2008 року випуску, ДНЗ
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ОСОБА_1, на підставі свідоцтва серії
НОМЕР_3 від 20.05.2008 року у межах суми 65 016
грн. 19 коп. (а.с. 178, 179).

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 18.02.2014 року позовна заява
ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та договором
поруки була залишена без розгляду у
зв»язку з неявкою представника
позивача в судове засідання,
відповідно положень ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст.
207 ЦПК України (а.с. 194, 195).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
23 квітня 2014 року ухвала Дніпровського
районного суду м. Києва від 18.02.2014 року
була скасована, справа направлена для
продовження розгляду (а.с. 225-227).

За результатами розгляду вищевказаної
справи Дніпровським районним судом м.
Києва 16 червня 2014 року ухвалене
рішення, яким позов ПАТ «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки задоволено
частково, а саме в частині заявлених
вимог до відповідачки ОСОБА_5, відносно
відповідачки ОСОБА_1 у задоволенні
позову відмовлено.

З огляду на положення ч. 6 ст. 154 ЦПК
України, оскільки вищевказане рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
на даний час не набрало законної сили,
суд вважає, заява представника
відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 про
скасування заходів забезпечення
позову задоволенню не підлягає.
Посилання представника заявниці на те,
що належний ОСОБА_1 транспортний засіб
на який ухвалою суду накладено арешт
являється заставним майном у кредитора
ПАТ «УкрСиббанк», згідно укладеного
кредитного договору від 23.05.2008 року
строк дії якого до 25.05.2015 року, не
являється безумовною підставою для
скасування заходів забезпечення
позову, оскільки чинним законодавством
визначено порядок звернення стягнення
на заставлене майно як
заставодержателя, так і стягувачів,
які не являються заставодержателями.

Керуючись ст. ст. 154, 293 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника
відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 про
скасування заходів забезпечення
позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвали, що не підлягають
оскарженню окремо від рішення суду,
включаються до апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя