Єдиний унікальний номер 247/5969/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2731/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на рішення
Торезького міського суду від 14 лютого
2014 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернулась
відповідачка ОСОБА_1 з апеляційною
скаргою на рішення суду, яким були
задоволені позовні вимоги банку та з
неї на користь кредитної установи було
стягнуто 1 230 грн. 47 коп. у відшкодування
заборгованості за кредитним договором
та судовий збір.

Суд першої інстанції виходив з того, що
10 квітня 2010 року сторони уклали
кредитний договір, за яким ОСОБА_1
отримала у банку кредит у вигляді
кредитної лінії на картковому рахунку
з лімітом у 3 000 грн. під 29,9% річних.

Оскільки позичальниця виконувала свої
обов»язки неналежним чином, утворилась
заборгованість на загальну суму 1 230
грн. 47 коп., у тому числі: кредитні кошти
- 338, 87 грн., проценти - 346, 54 грн., комісія -
545, 02 грн., пеня - 150 грн.

Вказану суму боргу суд першої
інстанції і стягнув з позичальниці на
користь кредитної установи.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити банку
у задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що рішення суду ухвалене з
порушенням вимог матеріального і
процесуального права та не відповідає
фактичним обставинам справи.

Так, суд першої інстанції не прийняв до
уваги, що вона щомісячно сплачувала в
рахунок погашення кредиту та інших
нарахувань по 400 грн., що було достатньо
для погашення усіх нарахувань, а
останній її платіж 16 лютого 2009 року
склав 435 грн.

Вважає, що вона повністю виконала свої
зобов»язання по платежах, а розрахунок,
наданий банком, містить протиріччя,
тому є хибним.

Крім того, позивач вказує, що вона стала
порушувати свої обов»язки за кредитним
договором з березня 2009 року, однак
банківська установа жодного разу не
звернулась до неї з відповідною
претензією, а до суду даний позов банк
подав у строк понад три роки.

Заслухавши пояснення апелянтки ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивача є підставними та
обґрунтованими.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких він його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка 10 квітня 2008 року уклала з
товариством кредитний договір на 3 000
грн., за яким банк відкрив їй
відновлювальну кредитну лінію та видав
за картковим рахунком кредитні кошти
(а.с.6-7, 9).

Умови кредитування, проценти за
користування кредитною лінією, порядок
проведення розрахунків тощо були
узгоджені у цьому договорі та
підписані сторонами.

Розмір процентів, плата за
обслуговування кредитного залишку,
терміни внесення коштів та інші умови
також були з»ясовані сторонами, що
підтверджується Тарифами на
обслуговування платіжних карток,
підписаними як представником банку,
так позичальницею ОСОБА_1 (а.с.8).

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що
позичальниця не повністю
розрахувалась по кредитному договору,
що протягом березня 2009 - жовтня 2011 років
вона продовжувала користуватись
кредитною карткою, тому виникла
заборгованість по тілу кредиту на
загальну суму 338 грн. 87 коп., а також на
цей борг були нараховані відсотки,
комісія та пеня (а.с.14-15).

Апеляційний суд не може прийняти
доводи апелянтки про те, що розрахунки
банку є хибними та містять протиріччя,
оскільки ніяких належних та допустимих
доказів на підтвердження таких своїх
висновків позичальниця до
апеляційного суду не надала,
представлений банком розрахунок боргу
не спростувала, хоча у відповідності до
вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Усі інші доводи апеляційної скарги
також були предметом дослідження у
суді, на правильність висновків суду
вони не впливають та зроблених судом
висновків не спростовують, тому
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити як безпідставну,
рішення суду як таке, що відповідає
вимогам закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Торезького міського суду від 14
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: