Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2014 року
місто
Запоріжжя

Комунарський районний суд міста
Запоріжжя у складі

Головуючого судді:
Піх
Ю.Р.

при секретарі:

Бабенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Комунарському районному
суді м. Запоріжжя справу за позовом
ОСОБА_1 до районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Комунарському району, ОСОБА_2, третя
особа Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора про визнання
спадкоємцем за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом в якому зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати
позивача ОСОБА_3,1 965 року народження,
бабуся позивача ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Бабуся ОСОБА_4, його
мати ОСОБА_3 і позивач постійно
проживали за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до договору дарування серія
ААВ №471547 від 27.12.1996 року ОСОБА_4
подарувала матері позивача ОСОБА_3
частину будинку. Після смерті ОСОБА_4,
мати позивача юридично спадщину не
оформляла, однак прийняла спадщину
фактично, оскільки постійно проживала
разом з нею, що підтверджується
відповідним записом у домовій книзі.
Жодних заяв про відмову від спадщини
мати позивача не заявляла. Після її
смерті відкрилась спадщина, факт
смерті і час відкриття спадщини
підтверджується свідоцтвом про смерть
ОСОБА_3 Спадкоємців, які б мали право на
обов'язкову частку у спадщині у
померлих на даний час немає, позивач є
єдиним спадкоємцем за законом. У
встановлений законом термін та
порядок, позивач звернувся до Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, але не оформив її в зв'язку з
відбування покарання. Після відбуття
покарання позивач звернувся до Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори з приводу видачі йому
свідоцтва про право на спадщину. Проте
постановою від 27.09.2013 року за 2848/02-31
позивачу було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії в зв'язку з тим, що
договір дарування серія ААВ №471547 від
27.12.1996 року не пройшов реєстрації права
власності у відповідальному
реєстраційному органі і було
рекомендовано звернутися до суду. У
зв'язку з вищевикладеним позивач
просив суд визнати за ним право
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування, після померлих матері
ОСОБА_3 та Бабусі ОСОБА_4.

Представник позивача ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, та просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району Кравець
Є.В. у судовому засіданні проти
задоволення позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце був
повідомлений своєчасно та належним
чином, про причину неявки суду не
повідомив, заяви про розгляд справи за
його відсутності до суду не надавав.

Представник третьої особи Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори у судове засідання не з'явився,
про причини неявки суду не повідомив,
але на адресу суду надіслав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши представника позивача,
представника відповідача всесторонньо
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, виходячи з встановленого ст. 11
ЦПК України принципу диспозитивності,
суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
повному задоволенню виходячи з
наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Статтею 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи на підставі наданих сторонами
доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Стаття 58
ЦПК України встановлює, що належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК
України суд не бере до уваги докази,
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом і обставини, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

На підставі наданих суду
доказів встановлено, що згідно ст.ст.1217,
1258 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово.

Судом встановлено, що відповідно
до договору дарування серія ААВ №471547
від 27.12.1996 року ОСОБА_4 подарувала
ОСОБА_3 47/100 частин будинку АДРЕСА_1
Після смерті ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 29.03.2005 року, мати
позивача ОСОБА_3 фактично прийняла
спадщину у вигляді нерухомого майна
будинку АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 18.07.2013 року ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до п.1 Постанови
Пленуму ВСУ «Про судову практику у
справах про спадкування»від 30.05.2008 року
за №7, відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України (2004
р.), якщо спадщина відкрилася не раніше
01.01.2004 року.

Таким чином, враховуючи, що
спадщина відкрилася після смерті
спадкодавця у 2006 році, суд вважає
необхідним до вказаних правовідносин
застосувати положення норм Цивільного
кодексу України 2004 року, що діяв на час
відкриття та прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця), яке
здійснюється за заповітом або за
законом.

Враховуючи, що померла ОСОБА_3 не
залишила після своєї смерті заповіту,
то спадкування повинно відбуватися за
законом.

Згідно ст.1261ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народженні
після його смерті, той з подружжя який
його пережив та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3,
та онуком померлої ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Для набуття спадщини необхідна
наявність ряду умов. Першою необхідною
умовою є відкриття спадщини, під якою
розуміють настання таких юридичних
фактів, які обумовлюють виникнення у
спадкоємця права на набуття спадщини -
права на спадкування. До таких
юридичних фактів, передусім,
відноситься смерть спадкодавця. Але в
момент відкриття спадщини спадкоємець
набуває лише право на спадкування, але
не право власності на саму спадщину.
Для виникнення права власності на
спадщину спадкоємець повинен належним
чином здійснити (реалізувати) право на
прийняття спадщини. Здійснення права
на спадкування, передусім, полягає в
тому, що спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Прийняття
спадщини можливе двома способами:
шляхом пасивної поведінки спадкоємця,
яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України,
яка встановлює, що для прийняття
спадщини достатньо того факту, що
спадкоємець, мешкав разом з померлим і
протягом строку для прийняття спадщини
не відмовився від неї. Такі спадкоємці
також подають заяву про видачу їм
документа, що підтверджує їх право на
успадковане майно, але можуть це
зробити незалежно від закінчення
строку, встановленого для прийняття
спадщини; шляхом активної поведінки,
тобто подачі заяви про прийняття
спадщини та видачі їм відповідного
свідоцтва. Для такого способу
прийняття спадщини, який буде
стосуватися всіх інших спадкоємців,
існує певний строк для подачі заяви.

Як вбачається із відомостей
нотаріальної контори ОСОБА_1 24.03.2007 року
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_3, в результаті чого була
заведена спадкова справа за №264.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона визнається належною
спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що позивач
фактично прийняв спадщину, оскільки
постійно проживав із спадкодавцем
ОСОБА_4, ОСОБА_3, заяви про відмову від
спадщини не подавав.

На підставі вищевикладеного,
заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, оцінивши та
дослідивши зібрані докази, суд дійшов
до висновку про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Задовольняючи позов, суд виходить з
того, що позивач є спадкоємцем першої
черги за законом і у встановлений
законом подав заяву до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту її відкриття.
Тобто, право власності позивачем
набуте правомірно на підставах, що
встановлені законом.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 224-226
ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Комунарському району, ОСОБА_2, третя
особа Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора про визнання
спадкоємцем за законом задовольнити в
повному обсязі.

Визнати право власності за
ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування,
після померлих матері ОСОБА_3 та бабусі
ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Ю.Р.
Піх