У х в а л а

іменем україни

19 березня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 до
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, третя
особа - Публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит», про
скасування постанови про передачу
майна стягувача від 19 вересня 2013 року
та акта про передачу майна стягувача
б/н від 19 вересня 2013 року,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Полтавське регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», поданою
представником за довіреністю Касянчук
Ольгою Василівною, на ухвалу
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 30 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 11 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою до Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції (далі - Центральний ВДВС
Черкаського МУЮ), в якій просив
скасувати постанову від 19 вересня 2013
року та акт б/н від 19 вересня
2013 року щодо передачі майна стягувачу
Публічному акціонерному товариству
«Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»), а саме:
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування скарги ОСОБА_3
посилався на те, що на виконанні в
Центральному ВДВС Черкаського МУЮ
знаходиться зведене виконавче
провадження від 02 грудня 2012 року № 226, в
якому, зокрема, знаходиться на
виконанні і виконавчий лист
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 07 вересня 2009 року № 2-2214 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів у
рахунок погашення боргу.

19 вересня 2013 року державним виконавцем
Центрального ВДВС Черкаського МУЮ
Клименко В.В. при виконанні
вищевказаного виконавчого документа
було винесено постанову про передачу
майна стягувачу, оскільки прилюдні
торги з реалізації нерухомого майна
боржника не відбулися у зв'язку з
відсутністю купівельного попиту.

Скаржник вважає постанову та акт про
передачу майна стягувачу б/н від 19
вересня 2013 року безпідставними,
оскільки вони є результатом дій,
вчинених з порушенням та недотриманням
вимог чинного законодавства, а саме: ст.
ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» та
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 02 квітня
2012 року за № 489/20802.

Крім того, скаржник зазначив, що в
спірній квартирі постійно проживають
неповнолітні діти, а тому незаконною
передачею майна порушено їх права на
проживання та користування цією
квартирою.

У зв'язку з вищевикладеним просив
задовольнити скаргу.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 року
скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано постанову Центрального ВДВС
Черкаського МУЮ від 19 вересня
2013 року про передачу майна стягувачу
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме:
квартири АДРЕСА_1, та акт від 19 вересня
2013 року про передачу майна стягувачу
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме:
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 11 грудня 2013 року
апеляційні скарги представника ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» -
Касянчук О.В. та представника
Центрального ВДВС Черкаського МУЮ -
Нечипоренко Я.В. відхилено, ухвалу
Придніпровського районного суду
м. Черкаси від 30 жовтня 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» - Касянчук
О.В., мотивуючи свої доводи порушенням
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права, просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій і постановити
нову ухвалу про відмову в задоволенні
скарги.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій,
постановляючи ухвалу про задоволення
скарги ОСОБА_3, виходили із того, що дії
державного виконавця при здійсненні
виконавчого провадження вчинені з
порушенням та недотриманням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», Закону України «Про
іпотеку» та ст. ст. 575, 590 ЦК України, а
також при вирішенні скарги врахували
факт реєстрації та проживання у
спірній квартирі неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам ухвали
судів першої та апеляційної інстанцій
не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 28 вересня 2007
року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 1114-ЧД та
додаткові угоди до нього, відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 158 400 доларів США зі
сплатою 11,3 % річних та кінцевим
терміном повернення до 27 вересня 2022
року (а.с. 33-36).

Того ж дня з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки № 1114-ЧД,
за умовами якого останній передав в
заставу (іпотеку) належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 23, 24).

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що
на виконанні у Центральному ВДВС
Черкаського МУЮ знаходиться зведене
виконавче провадження № 226,
об'єднане 02 грудня 2010 року відносно
боржника ОСОБА_3, до складу якого
входить чотири виконавчих провадження
за виконавчими листами, виданими на
виконання рішень Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 27 серпня
2009 року та від 11 грудня 2009 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» коштів на
загальну суму 2 105 712 грн 73 коп. (а.с. 55).

З метою повного та своєчасного
виконання зведеного виконавчого
провадження 19 травня 2010 року державним
виконавцем здійснено вихід за місцем
виконання та проведено опис і арешт
нерухомого майна, про що складено акт
опису та арешту майна серії АА № 687894
від 19 травня 2010 року (а.с. 78, 79).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Відповідно до ч. ч. 1-3, ч. 5 ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

Нерухоме майно, транспортні засоби,
повітряні, морські та річкові судна
реалізуються виключно на прилюдних
торгах (аукціонах). Майно передається
на реалізацію за ціною та в порядку,
визначеними статтею 58 цього Закону. Не
реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

На виконання вимог Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем 24 жовтня 2011 року винесено
постанову про залучення суб'єкта
оціночної діяльності для участі у
виконавчому провадженні з метою
визначення вартості описаного
нерухомого майна (а.с. 80).

Згідно з висновком експерта від 05
грудня 2011 року ринкова вартість
чотирикімнатної квартири № 21
загальною площею 158,4 кв. м, житловою
площею 86,9 кв. м, яка знаходиться по
АДРЕСА_1, становить 708 884 грн, копії якого
державним виконавцем відповідно до
вимог п. 3 ст. 58 Закону України «Про
виконавче провадження» було
направлено сторонам виконавчого
провадження (а.с. 83).

02 лютого 2012 року ОСОБА_3 на адресу
Центрального ВДВС Черкаського МУЮ було
направлено заперечення проти
результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності (а.с. 86),
у зв'язку з чим відповідач 10 лютого 2012
року направив на адресу скаржника лист
про оплату витрат, пов'язаних з
рецензуванням звіту в сумі 644 грн 60 коп.
(а.с. 87), а 15 березня 2012 року
Центральним ВДВС Черкаського МУЮ на
адресу Головного управління юстиції
було направлено пакет документів на
реалізацію вищевказаного нерухомого
майна.

Відповідно до договору про надання
послуг по організації і проведенню
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна від 28
березня 2012 року № 16/050-121 прилюдні торги
проводила Черкаська філія ПП «Юстиція»
(а.с. 92, 93).

Згідно повідомлення вказаної
торговельної організації прилюдні
торги, призначені на 20 квітня 2012 року та
07 грудня 2012 року з реалізації
вищевказаного нерухомого майна, не
відбулися у зв'язку із відсутністю
купівельного попиту (а.с. 103).

Частиною 6 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо в місячний строк з дня
проведення повторної уцінки майно не
реалізовано на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах,
державний виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду.

На виконання вимог цієї статті
вказаного Закону Центральний ВДВС
Черкаського МУЮ 21 серпня 2013 року
направив стягувачу лист-пропозицію
щодо залишення за собою
нереалізованого описаного та
арештованого майна в рахунок погашення
боргу (а.с. 106).

Листом від 06 вересня 2013 року банк
заявив про своє бажання залишити за
собою нереалізоване майно в рахунок
погашення боргу (а.с. 107).

Постановою про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
винесеною 19 вересня 2013 року, належну
ОСОБА_3 на праві власності квартиру
АДРЕСА_1, ринкова вартість якої
становить 708 884 грн, передано ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в рахунок
часткового погашення боргу за зведеним
виконавчим провадженням від 02
грудня 2012 року № 226 про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» коштів на загальну суму 2 105 712
грн 73 коп. (а.с. 110, 111).

При розгляді справи як суд першої
інстанції, так і суд апеляційної
інстанції не врахували, що опис та
реалізація майна проводились
державним виконавцем відповідно до
вимог ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження», що при згоді
іпотекодержателя не виключає
застосування цього порядку і до майна,
що є предметом іпотеки.

За викладених обставин висновок судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності дій державного
виконавця лише у зв'язку з відсутністю
рішення суду чи виконавчого напису
нотаріуса щодо звернення стягнення на
іпотечне майно не є безспірним.

Так, Центральний ВДВС Черкаського МУЮ у
своїх запереченнях на скаргу ОСОБА_3
вважав свої дії щодо передачі майна
стягувачу такими, що відповідають
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», проте суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився й
апеляційний суд, на порушення вимог ст.
ст. 212-214, 303 ЦПК України на викладені у
запереченнях доводи уваги не звернув,
помилково, при наявності згоди
іпотекодержателя на таку реалізацію
арештованого майна у спосіб,
визначений Законом України «Про
виконавче провадження», застосував
Закон України «Про іпотеку» та
положення ст. ст. 575, 590 ЦК України, які
не підлягали застосуванню.

Враховуючи наведене, допущені судами
попередніх інстанцій порушення норм
процесуального права, що потягло
невірне застосування норм
матеріального права, є підставою для
скасування судових рішень із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Полтавське регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», подану
представником за довіреністю Касянчук
Ольгою Василівною, задовольнити
частково.

Ухвалу Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 11 грудня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Г.В. Юровська