Єдиний унікальний номер 227/7097/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2983/2014
Єдиний унікальний номер: 227/7097/13-ц
Номер провадження: 22ц/775/2983/2014
Головуючий у 1 інст. Тітова Т.А.
Доповідач: Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю.,

суддів: Агєєва О.В., Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства „ДТЕК
„Павлоградвугілля" про внесення змін
до записів у трудову книжку, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та затримання видачі трудової
книжки, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2014 року рішенням
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства „ДТЕК„
Павлоградвугілля" про внесення змін до
записів трудової книжки, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та затримання видачі трудової
книжки, відшкодування моральної шкоди -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
надіслав апеляційна скарга, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалите нове про задоволення його
позовних вимог, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом першої інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт зазначає:

- судом не прийнято до уваги, що
працівники ПАТ ДТЕК
„Павлоградвугілля" проігнорували його
вимоги про поновлення на роботі у
зв'язку з звільненням, а також про
визначення йому робочого місця;

- суд першої інстанції не встановив
обставини щодо реорганізації
структурного підрозділу шахти
„Терновська" та не прийняв до уваги
новий штатний розклад підприємства.

В апеляційної інстанції представник
відповідача просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчить телефонограма у матеріалах
справи, яка зареєстрована у журналі
телефонограм №1 за №1934(а.с.161).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень,підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
а саме:

16 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ПАТ
„ДТЕК „Павлоградвугілля" зобов'язати
відповідача внести зміни у трудову
книжку у зв'язку з реорганізацією
підприємства та зміною структурних
підрозділів зобов'язати внести зміну у
трудову книжку щодо його переводу у
зв'язку з реорганізацією та видання
наказу про переведення, стягнути
моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

19 лютого 2014 року позивач доповнив свої
позовні вимоги та просив зобов'язати
відповідача внести зміни до трудової
книжки щодо реорганізації
підприємства та поновлення на роботі у
новий структурний підрозділ, а також
видання відповідного наказу; стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 22 лютого 2013 року по
теперішній час; стягнути середній
заробіток за затримку трудової книжки
з 22 лютого 20123 року по теперішній час;
стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000
гривень мотивуючи свої вимоги з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач перебуває у
трудових відносинах з відповідачем та
працював у різних структурних
підрозділах, а саме:

- з жовтня 2008 року начальником зміни
служби з охорони праці ВСП «Шахта
«Західно- Донбаська» відділу з охорони
праці виробничих структурних
підрозділів департаменту з охорони
праці дирекції з охорони праці;

- згідно розпорядження № 363 ПАТ „ДТЕК
„Павлоградвугілля" від 07 грудня 2010
року, з 08 грудня 2010 року переведений на
посаду начальника зміни служби з
охорони праці ВСП «Шахта імені Героїв
космосу» відділу з охорони праці
виробничих структурних підрозділів
департаменту з охорони праці дирекції
з охорони праці(а.с.93);

- згідно розпорядження № 208 ПАТ „ДТЕК
„Павлоградвугілля" від 04 липня 2011
року, з 11 липня 2011 року переведений на
посаду начальника зміни служби з
охорони праці ВСП «Тернівська» відділу
з охорони праці виробничих
структурних підрозділів департаменту
з охорони праці дирекції з охорони
праці, пов'язану з підземними роботами,
про що свідчить запис у трудовій книжці
(а.с.91)

26 вересня 2012 року позивач згідно наказу
ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №506 від 20
вересня 2012 року, був попереджений про
звільнення у зв'язку зі зміною в
організації виробництва і праці та
скороченням штату по п.1 ст.40 КЗпП
України з 31 грудня 2012 року та станом на
01 жовтня 2012 року йому було
запропоновано вакансії згідно списку
вакантних посад, які суттєво змінювали
умови праці.

В період часу з 19 листопада 2012 року по 27
січня 2013 року він перебував на
лікарняному, згідно листків
непрацездатності (а.с.20-22).

Наказом №51-к від 28 січня 2013 року ОСОБА_1
були надані щорічна та додаткові
відпустки з 28 січня по 22 лютого 2013 року,
із подальшим звільненням у зв'язку зі
зміною місця проживання 22 лютого 2013
року (а.с.50).

Наказом №93-к від 22 лютого 2013 року був
скасований наказ Генерального
директора в частині звільнення
позивача на підставі його заяви від 22
лютого 2013 року та йому були продовжені
щорічна та додаткові відпуски терміном
на 10 календарних днів з 23 лютого по 4
березня 2013 року включно, у зв'язку із
хворобою (а.с. 52).

За період з 02 березня по 10 травня 2013
року позивач перебував на лікарняних,
згідно листків непрацездатності
(а.с.98-102).

13 травня 2013 року позивач написав заяву
про звільнення його за пунктом 1
частини 1 статті 40 КЗпП України у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці з 3 травня 2013 року
(а.с.38).

До теперішнього часу позивач не
звільнений з роботи.

12 грудня 2013 року рішенням
Добропільського міськрайонного суду у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ПАТ ДТЕК «Павлоградвугулля» про
стягнення заробітної плати та
моральної шкоди відмовлено.

16 січня 2014 року ухвалою Апеляційного
суду Донецької області рішення
Добропільського міськрайонного суду
від 12 грудня 2013 року залишено без змін,
оскільки не було встановлено порушення
прав позивача (а.с.110-113).

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволені позовних вимог
обґрунтовано дійшов до висновку проте,
що реорганізація підприємства не
проводилась, а були лише зміни в
організації виробництва і праці,
позивач не звільнений з місця роботи, а
тому відсутні підстави щодо
задоволення позовних вимог про
зобов'язання відповідача внести зміни
у трудову книжку у зв'язку з
реорганізацією підприємства та зміною
структурних підрозділів, зобов'язання
внести зміну у трудову книжку щодо його
переводу у зв'язку з реорганізацією та
видання наказу про переведення. Суд
першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та за затримку
трудової книжки правильно дійшов до
висновку, що трудовий договір з
позивачем не розірваний. Крім цього,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення моральної шкоди,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що судом не встановлено
порушень прав позивача.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Змінами в організації виробництва і
праці за загальним правилом є, зокрема,
об'єктивно необхідні дії власника або
уповноваженого ним органу, зумовлені
впровадженням нової техніки, нових
технологій, вдосконаленням структури
підприємства, установи, організації,
режиму робочого часу, управлінської
діяльності, що спрямовані на
підвищення продуктивності праці,
створення безпечних умов праці, тощо.

20 вересня 2012 року наказом ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» №506 працівники
підприємства були попереджені про
звільнення у зв'язку зі зміною в
організації виробництва і праці та
скороченням штату по п.1 ст.40 КЗпП
України з 31 грудня 2012 року та станом на
01 жовтня 2012 року були запропоновані
вакансії згідно списку вакантних
посад, які суттєво змінювали умови
праці.

Зі змісту статуту ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля», затвердженого 15
березня 2012 року, довідки АБ № 650659 з
Єдиного реєстру підприємств та
організацій України від 27 грудня 2012
року та витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб -
підприємців від 20 червеня 2013 року,
вбачається що реорганізації даної
юридичної особи не відбувалось.

У судовому у засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтвердила, що реорганізації
підприємства не проводилась, а був
виданий наказ ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» №506 від 20 вересня 2012
року про зміну в організації
виробництва і праці. Позивач не
звільнений з підприємства до
теперішнього часу, але з травня 2013 на
роботу не виходить. На адресу позивача
неодноразово надсилалися листи з
проханням з'явитися на підприємство,
але позивач до теперішнього часу на
роботу не виходить, а тому не має
можливості вирішити питання про
надання йому робочого місця.
Представник зазначив, що якщо б позивач
вийшов на роботу у січні 2013 року, то
питання про його роботу було б
вирішено, проте він знаходився
спочатку у відпустки, потім на
лікарняному, а з травня 2013 року взагалі
не виходить на роботу.

Крім цього, при ухваленні рішення суду,
суд першої інстанції застосував ст..233
КзПП України, але в даному випадку ці
висновки суду є зайвими, оскільки
відповідно до ст..234 КЗпП України при
пропуску місячного, тримісячного та
річного строків, встановлених ст..233
КЗпП України, суд при розгляді
трудового спору повинен з'ясувати
обставини справи. При
необґрунтованості вимог працівника по
суті суд відмовляє позивачу в
задоволенні вимог саме з цієї підстави.
Якщо вимоги позивач є обґрунтованими,
але строк, встановлений ст..233 КЗпП
України пропущено без поважних причин,
суд також відмовляє у позові, але вже з
інших мотивів: у зв'язку з пропуском
встановленого строку.

Виходячи із встановлених фактів,
наданих сторонами доказів та вимог
закону, суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, оскільки
трудовий договір з позивачем не
розірваний.

Отже, під час розгляду справи судом не
було встановлено порушення прав
позивача, а тому позовні вимоги щодо
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та за затримку
трудової книжки, а також стягнення
моральної шкоди, не підлягають
задоволенню, оскільки ці позовні
вимоги є похідними від первинних вимог.

Рішення суду постановлено у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права. Підстав для
скасування рішення суду не
встановлено.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Довід апеляційної скарги проте, що суд
першої інстанції не встановив
обставини щодо реорганізації
структурного підрозділу шахти
„Терновська" та не прийняв до уваги
новий штатний розклад підприємства є
безпідставним, оскільки наказом ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» №506 від 20
вересня 2012 року було зазначено про
зміну в організації виробництва і
праці, а ні ппро реорганізацію
підприємства. 26 вересня 2012 року
позивача було попереджено про наступне
вивільнення з 31 грудня 2012 року та
запропоновано станом на 01 жовтня 2012
року вакансії по ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля».

Що стосується доводу апеляційної
скарги проте, що судом не прийнято до
уваги, що працівники ПАТ ДТЕК
„Павлоградвугілля" проігнорували його
вимоги про поновлення на роботі у
зв'язку з звільненням, а також про
визначення йому робочого місця є
необґрунтованим з наступних підстав.

28 січня 2013 року позивач звернувся до
адміністрації із заявою про надання
частини щорічної відпустки та
додаткової терміном на 26 календарних
днів з наступним звільненням за
власним бажанням у зв'язку зі зміною
місця проживання 22 лютого 2013 року
(а.с.51).

Наказом №51-к від 28 січня 2013 року ОСОБА_1
були надані щорічна та додаткові
відпустки з 28 січня по 22 лютого 2013 року,
із подальшим звільненням у зв'язку зі
зміною місця проживання 22 лютого 2013
року (а.с.50).

Наказом №93-к від 22 лютого 2013 року був
скасований наказ Генерального
директора в частині звільнення
позивача на підставі його заяви від 22
лютого 2013 року та йому були продовжені
щорічна та додаткові відпуски терміном
на 10 календарних днів з 23 лютого по 4
березня 2013 року включно, у зв'язку із
хворобою (а.с. 52).

22 лютого 2013 року за №30 у трудовий
книжки була зроблена запис про
звільнення за власним бажанням у
зв'язку зі зміною місця проживання ст.38
КЗпП України (наказ 51-к від 28 січня 2013
року).

22 лютого 2013 року за №31 у трудовій
книжки зроблена запис про відміну
наказу генерального директора №51 -к
від 28 січня 2013 року (наказ №93 -к від 22
лютого 2013 року) (а.с.109). Інші записі у
трудовій книжки відсутні.

Отже, до теперішнього часу трудовий
договір між сторонами не розірваний.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: