Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

30 травня 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретарів - Підлипенського Д.В., Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 04.04.2005 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №990.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 222,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя (підпис)

Згідно оригіналу. Суддя:

Справа № 2011/16077/12

2/638/902/14

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретарів - Підлипенського Д.В., Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом просячи розірвати договір довічного утримання, який 04 квітня 2005 року був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №990.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання, за його умовами остання передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, в свою чергу відповідач за його умовами повинен був повністю та довічно за свої кошти утримувати ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_1, а саме забезпечувати їх продуктами харчування, одягом, надавити відповідну допомогу та забезпечувати належний догляд. Окрім цього квартира залишалась в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_1 довічно.

Як стверджує позивач, в порушення умов договору, відповідач не виконував належним чином покладені на нього зобовязання, допомогу у встановленому договором порядку та розмірі не надає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, вказуючи на те, що на протязі майже всього часу, після укладення зазначеної угоди, винесення рішення суду за вказаними правовідносинами за минулий період, позивач звертав увагу відповідача на те, що останній не виконує покладених на нього умов та просив його змінити своє ставлення до цього, але ОСОБА_2 ніяким чином не реагував на прохання останнього.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання зявилися, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позивач не має права звертатися до суду з вимогою про розірвання договору довічного утримання, тому що він не є стороною з договором, ОСОБА_1 відмовився від прийняття матеріального забезпечення, належним чином виконаного зобовязання відповідачем ОСОБА_2

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне.

04 квітня 2005 року між ОСОБА_2 та власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, за його умовами остання передала у власність ОСОБА_2 вказану квартиру, в свою чергу відповідач за його умовами повинен був повністю та довічно за свої кошти утримувати ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_1, а саме забезпечувати їх продуктами харчування, одягом, надавити відповідну допомогу та забезпечувати належний догляд. Окрім цього квартира залишалась в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_1 довічно. У разі їх смерті ОСОБА_2 повинен їх поховати.

Відповідно п.3 Договору грошова оцінка матеріального забезпечення (харчування, одежі, догляду) сторонами визначено у розмірі 220 грн. щомісячно, яка підлягає індексації у порядку встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваним за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі не виконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Матеріали справи містять докази того, що починаючи з червня 2012 року відповідач ОСОБА_2 не виконував умови договору довічного утримання, визначену суму матеріального забезпечення позивача не сплачував.

Позивач ОСОБА_1 з вини відповідача був позбавлений відповідної допомоги. На прохання позивача надати гроші на проведення необхідних операцій ОСОБА_2 відповів відмовою, посилаючись на те, що ним був здійснений ремонт у квартирі, та грошей не має. Окрім того, відповідач свою відмову вмотивував відсутністю у ОСОБА_1 доказів необхідності проведення вказаних оперативних втручань. Із наданих позивачем поштових квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 розпочав пересилати гроші лише тоді, коли дівався про поданий позивачем до суду позов про розірвання договору довічного утримання.

Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обовязок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 повинно бути стягнуто судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 107,30 грн., витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 130, 179, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 755, 756 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 04.04.2005 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №990.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 222,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя (підпис)

Згідно оригіналу. Суддя: