Справа № 297/766/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Берегово цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Гечанської
сільської ради про визнання права
власності на житловий будинок,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в
Берегівський районний суд з позовом до
виконавчого комітету Гечанської
сільської ради про визнання права
власності на житловий будинок,
вказавши, що вони є єдиними
спадкоємцями за законом на будинок,
АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
чоловіка та батька ОСОБА_3, оскільки
мати ОСОБА_1, згідно заяви від 17.02.2014
року, яка засвідчені секретарем
виконавчого комітету Гечанської
сільської ради, відмовилися від
прийняття спадщини після померлого
чоловіка ОСОБА_3 в користь доньки
ОСОБА_2. Також, і ОСОБА_4, згідно заяви
від 17.02.2014 року, яка засвідчені
секретарем виконавчого комітету
Гечанської сільської ради, відмовилися
від прийняття спадщини після померлого
батька ОСОБА_3 в користь сестри ОСОБА_2.

Рішення суду необхідно позивачам для
реєстрації права власності на вказаний
житловий будинок, оскільки їм було
відмовлено в цьому з тих підстав, що
дане будинковолодіння належним чином
не зареєстровано в Берегівському КП
«Берегівське бюро технічної
інвентаризації БРР».

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явились, однак подали
спільну заяву в якій просять
розглянути справу без їх участі.
Позовні вимоги підтримують та просять
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого
комітету Гечанської сільської ради в
судове засідання не з'явився, однак
подав заяву в якій просить розглянути
справу без його участі та не заперечує
проти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які позивач посилався, як на
підставу своїх вимог, оцінивши докази
на ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає позов
задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно договору купівлі-продажу від
19.09.1975 року був придбаний житловий
будинок АДРЕСА_1, який був придбаний
останнім за період у шлюбі з ОСОБА_1 та
належить на праві спільної сумісної
власності померлому ОСОБА_3 та його
дружині ОСОБА_1.

Судом встановлено, що для оформлення
спадщини необхідно визначити частки
позивачів, а також частку померлого,
оскільки згідно ст. 370 ч.2 ЦК України
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Згідно ст. 1268 ЦК України позивачі
прийняли спадщину, однак оформити її
після смерті спадкодавця в
нотаріальному порядку не можуть,
оскільки, не встановлені їх частки у
спільному майні, а відповідно до п. 224
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
нотаріус може видати свідоцтво про
право на спадщину за законом, чи за
заповітом після смерті одного з
учасників спільної сумісної власності
лише після виділення часток у
спільному сумісному майні.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мають рівні
частини в спадщині, після смерті
ОСОБА_3, а саме по 1/3 частині за кожним.

Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовилися
від частки в спадщині, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2,
тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2
частині в будинку АДРЕСА_1.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК
України).

Відповідно Закону, за відсутності
будь-якого застереження, факт, визнаний
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, вважається
встановленим. Тобто, визнання позову
відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є
обов'язковим для суду, оскільки
обставини, визнані сторонами не
підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання
позову відповідачем у справі і з цих
підстав задовольняє позов ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 328, 370, 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3,
6, 8, 10, 11, 57-60, 61, 64, 174 , 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 223
ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

Визнати право власності на
одноквартирний (садибний) житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами під АДРЕСА_1, загальною
площею 100,2 кв. м., у тому числі 45,2 кв. м.
житлова, за:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - в розмірі 1/2
частки;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - в розмірі 1/2
частки.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Ільтьо І. І.