МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
____________________________________________
Справа №
Номер провадження №2/521/539/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді - Жуган
Л.В.,

при секретарі -
Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, третя
особа - орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
батьківства, визначення місця
проживання дитини та встановлення
порядку спілкування з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернувся ОСОБА_2 за уточненими
позовними вимогами до ОСОБА_3, Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану у місті Одесі реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції, третя особа - орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання батьківства, визначення
місця проживання дитини та
встановлення порядку спілкування з
дитиною.

В обґрунтування своїх вимог позивач
послався на те, що у період з 03.09.2011 року
по 02.05.2012 року включно, він проживав
однією сім'єї із ОСОБА_3, без реєстрації
шлюбу.

ОСОБА_2 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
відповідач народила дитину, батьком
якої він являється. Про той факт, що він
є батьком дитини, йому повідомила сама
ОСОБА_3 у період їх спільного
проживання, після того, як дізналась
про вагітність.

Після народження дитини ОСОБА_3 уникає
спілкування із ОСОБА_2, на телефонні
дзвінки не відповідає, бачитись із
дитиною не дозволяє, своє місце
проживання та місце проживання дитини
приховує, чим позбавила позивача
можливості зареєструватися батьком
дитини, взяти участь у визначенні імені
та прізвища доньки.

Позивач вказує, що внаслідок такої
поведінки відповідача він позбавлений
можливості брати участь у визначенні
місця проживання доньки, бачитись та
спілкуватись з дитиною, а також брати
участь у її вихованні.

У зв'язку із вищевикладеними
обставинами ОСОБА_2 звернувся до суду,
та за остаточно уточненими позовними
вимогами просить суд: визнати ОСОБА_2
батьком дитини, народженої ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; ім'я дитини,
народженої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
визначити як «ОСОБА_3»; прізвище дитини,
народженої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
визначити як «ОСОБА_3»; по батькові
дитини, народженої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
року, визначити як «ОСОБА_3»;
зобов'язати орган державної реєстрації
актів цивільного стану в особі Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану у м. Одеси Одеського міського
управління юстиції, що знаходиться за
адресою: м. Одеса, вул.
Середньофонтанська, 30-б, внести
відповідні зміни в актовий запис про
народження дитини, народженої ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який був вчинений до
моменту постановлення рішення у даній
справі, та видати нове свідоцтво про
народження дитини; місце проживання
дитини, народженої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
року, визначити разом із ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 також просить суд встановити
наступний порядок спілкування із
дитиною того з батьків, хто проживає
окремо.

До досягнення дитиною дворічного віку,
тому з батьків, хто проживає окремо від
дитини, надати періодичні щотижневі
побачення із дитиною у наступному
порядку: тривалість періодичних
щотижневих побачень - кожне побачення
по 3 години; час початку періодичних
щотижневих побачень - 15.00 годин кожної
суботи; місце проведення періодичних
щотижневих побачень - місце проживання
того з батьків, хто проживає окремо від
дитини; встановити наступний порядок
проведення періодичних щотижневих
побачень: протягом усього часу
тривання побачення надати тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини, можливість спілкуватися з
дитиною у відсутності того з батьків,
хто проживає разом із дитиною, та його
родичів. Під час проведення побачення
той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, також має право разом із
дитиною здійснювати прогулянки у межах
м. Одеси у парках та дитячих
майданчиках, а також відвідувати разом
із дитиною розважальні заходи та
заклади, які призначені для
відвідування дітьми відповідного віку.
У випадку, якщо внаслідок хвороби
дитини періодичне щотижневе побачення
не може відбутися у визначений час,
відповідне побачення переноситься на
іншу дату, обрану тим із батьків, хто
проживає окремо від дитини. При цьому
загальна кількість побачень
залишається незмінною.

Після досягнення дитиною дворічного
віку. Тому з батьків, хто проживає
окремо від дитини, надати періодичні
щотижневі побачення із дитиною у
наступному порядку: тривалість
періодичних щотижневих побачень -
кожне побачення по 24 години; час
початку періодичних щотижневих
побачень - 11.00 годин кожної суботи;
місце проведення періодичних
щотижневих побачень - місце проживання
того з батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Тому з батьків, хто проживає окремо від
дитини надати побачення із дитиною у
дні державних свят у наступному
порядку: тривалість побачень із
дитиною у дні державних свят - кожне
побачення по 4 години; час початку
побачень із дитиною у дні державних
свят - 14.00 годин кожного дня, що
співпадає із днем державних свят; місце
проведення періодичних щотижневих
побачень - місце проживання того з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Тому з батьків, хто проживає окремо від
дитини, надати можливість проводити
разом із дитиною половину шкільних
канікул у наступному порядку: час
початку спільного проведення із
дитиною шкільних канікул тим з батьків,
хто проживає окремо від дитини - 11.00
годин першого дня початку шкільних
канікул; час закінчення спільного
проведення із дитиною шкільних канікул
тим з батьків, хто проживає окремо від
дитини, - 11.00 годин дня, з якого
починається перебіг другої половини
тривання відповідних шкільних канікул.

Встановити наступний порядок
проведення побачень та спільного
проведення із дитиною шкільних
канікул. Протягом усього часу тривання
періодичних щотижневих побачень,
побачень у дні державних свят, а також
спільного проведення із дитиною
шкільних канікул надати тому з батьків,
хто проживає окремо від дитини,
можливість спілкуватися із дитиною у
відсутності того з батьків, хто
проживає разом із дитиною, та його
родичів. Під час проведення побачень
та спільного проведення шкільних
канікул той з батьків, хто проживає
окремо, має право разом із дитиною
здійснювати прогулянки у парках та
дитячих майданчиках, а також
відвідувати разом із дитиною
розважальні заходи та заклади, які
призначені для відвідування дітьми
відповідного віку, а також вивозити
дитину за межі території м. Одеси. У
випадку, якщо внаслідок хвороби дитини
періодичне щотижневе побачення, або
побачення у день державного свята, або
спільне проведення із дитиною шкільних
канікул, не може відбутися у визначений
час, відповідне побачення, час
спільного проведення із дитиною
шкільних канікул, переноситься на іншу
дату, обрану тим із батьків, хто
проживає окремо від дитини. При цьому
загальна кількість побачень та
загальна кількість днів спільного
проведення із дитиною шкільних
канікул, залишаються незмінними.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, повідомлялась судом про
дату, час та місце розгляду заяви
належним чином в порядку ст.ст. 74, 77 ЦПК
України за зареєстрованим місцем свого
проживання та за особисто зазначеною
нею адресою свого місця проживання, про
причини своєї неявки суд не сповістила.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3 та її
представник за довіреністю - ОСОБА_5
заперечували проти позовних вимог
ОСОБА_2, подали до суду письмові
заперечення, зазначаючи, що такі вимоги
є безпідставними, оскільки ніяких
сімейних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
не було, в шлюбі вони не перебували,
відсутні будь-які докази того, що вони
проживали однією сім'єю та батьківства
позивача. Посилаючись на те, що позовні
вимоги ОСОБА_2 суттєво порушують
законні права та інтереси
дитини-немовляти та її матері - просили
в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Представник відповідача Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану у м. Одеси Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
в судове засідання не з'явився,
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи належним чином.
До суду було подано заяву про розгляд
справи за відсутності представника
Відділу.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився,
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи належним чином,
про причини своєї неявки суд не
сповістив.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши
пояснення позивача, надавши оцінку
поданим доказам, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 121 СК України права та
обов'язки матері, батька і дитини
ґрунтуються на походженні дитини від
них, засвідченому органом державної
реєстрації актів цивільного стану в
порядку, встановленому статтями 122 та 125
цього Кодексу.

Статтею 125 СК України визначено, якщо
мати та батько дитини не перебувають у
шлюбі між собою, походження дитини від
матері визначається на підставі
документа закладу охорони здоров'я про
народження нею дитини. Якщо мати та
батько дитини не перебувають у шлюбі
між собою, походження дитини від батька
визначається: 1) за заявою матері та
батька дитини;3) за рішенням суду.

За ст. 126 СК України походження дитини
від батька визначається за заявою
жінки та чоловіка, які не перебувають у
шлюбі між собою. Така заява може бути
подана як до, так і після народження
дитини до органу державної реєстрації
актів цивільного стану.

Згідно до ст. 128 СК України за
відсутності заяви, право на подання
якої встановлено статтею 126 цього
Кодексу, батьківство щодо дитини може
бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України. Позов
про визнання батьківства може бути
пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може
бути пред'явлений особою, яка вважає
себе батьком дитини. Позов про визнання
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
даним позовом, зазначаючи, що є батьком
дитини народженої відповідачем ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Судом встановлено, що відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у м. Одесі Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
було зареєстровано народження ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що відповідно був
складений актовий запис №11549 від 25.12.2012
року, реєстрація дитини була проведена
відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що
підтверджується відповідним листом
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану у м. Одесі
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції №4964/12.6-27
від 10.08.2013 року.

Обставини народження відповідачем
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини - ОСОБА_6
в процесі розгляду справи визнавались
самою ОСОБА_3 та її представником.

За ч. 1 ст. 135 СК України при народженні
дитини у матері, яка не перебуває у
шлюбі, у випадках, коли немає спільної
заяви батьків, заяви батька або рішення
суду, запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень провадиться за
прізвищем та громадянством матері, а
ім'я та по батькові батька дитини
записуються за її вказівкою.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує факт
батьківства ОСОБА_2 відносно своєї
доньки, однак, в процесі розгляду
справи не зазначала будь-яких інших
осіб, які б визнали своє батьківство.

Стаття 128 СК України закріплює
положення, відповідно до якого
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до вимог ЦПК
України.

Таким чином, походження дитини
встановлюється судом з урахуванням
усіх обставин. До того ж можуть
застосовуватися будь-які засоби
доказування, передбачені цивільним
процесуальним законодавством:
пояснення сторін та третіх осіб,
показання свідків, письмові докази,
речові докази, висновок експерта.

ОСОБА_2 зазначав, що в період з 03.09.2011
року по 02.05.2012 року включно, вони із
ОСОБА_3 проживали однією сім'єю як
чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу,
в квартирі АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3,
належить на праві власності батьку
відповідача - ОСОБА_5, що
підтверджується договором дарування
від 03.11.2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу за реєстровим
№1726.

Відповідач заперечувала проти
обставин спільного проживання із
позивачем за вказаною адресою.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_7 пояснила суду, що знає
ОСОБА_3 близько 5-7 років, у березні 2011
року вона познайомила її з ОСОБА_2,
пізніше вони почали проживати разом в
квартирі по АДРЕСА_3. ОСОБА_7 вважає, що
вони проживали разом, бо в квартирі
бачила особисті речі, одяг, спортивне
спорядження ОСОБА_2 ОСОБА_7 вказує, що
була святкуванні дня народження ОСОБА_3
у цій квартирі, там був і ОСОБА_2, вони
разом повідомили, що чекають дитину,
планують влітку одружитися. Після
святкування дня народження вона сторін
не бачила, в травні 2012 року вона
дізналась, що вони посварились.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що йому
було відомо про спільне проживання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, він допомогав своєму
брату - ОСОБА_2 перевозити свої речі до
квартири на АДРЕСА_3. ОСОБА_8 зазначив,
що разом зі своєю дружиною був у 2011 році
на новосіллі у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вул.
Комітетській у м. Одесі, де вони стали
потім разом проживати. Свідок вказав,
що періодично відвідував їх оселю і по
вихідних, і в будні, ОСОБА_2 був в
квартирі в домашньому одязі, в квартирі
були його особисті речі та речі,
придбані ними разом із ОСОБА_3, він
дзвонив їм додому на міський телефон.
На святкуванні у ІНФОРМАЦІЯ_8 року дня
народження ОСОБА_3 вони із ОСОБА_2
повідомили, що чекають на дитину.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_9
також пояснила суду, що вона
познайомилась із ОСОБА_3 у вересні 2011
року, коли допомагала ОСОБА_2 при
перевезенні його речей до квартири по
АДРЕСА_3, у переїзді також приймала
участь сама ОСОБА_3, ОСОБА_2 зі своїм
батьком ОСОБА_10 Свідок ОСОБА_9 також
зазначила, що їй було добре відомо, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають однією
сім'єю, в них був сімейний бюджет, вона
разом із своїм чоловіком ОСОБА_8
приходили до них в гості, дзвонили їм
додому на міський телефон. Та на
святкуванні дня народження ОСОБА_3 у
ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_2 повідомив їй,
що вони чекають на дитину.

В судовому засіданні також була
допитана в якості свідка матір ОСОБА_3 -
ОСОБА_11, яка зазначила, що знає ОСОБА_2,
він приділяв знаки уваги її дочці,
залицявся до неї. В жовтні 2011 року
ОСОБА_3 почала одна проживати в
квартирі, що належить її чоловікові
ОСОБА_5 - батьку ОСОБА_3, по АДРЕСА_3.
ОСОБА_11 наполягала на тому, що бувала у
квартирі на АДРЕСА_3, однак, жодного
разу ОСОБА_2 там не бачила, і на дні
народженні ОСОБА_3 в 2011 році там ані
ОСОБА_2, ані інших осіб не було.

ОСОБА_11 на питання ОСОБА_2 щодо того хто
є батьком дитини, відповідала, що це не
він, хоча і не послалась на існування
іншої відомої їй особи, яка є батьком
дитини.

Свідок ОСОБА_10, який є батьком ОСОБА_2,
пояснив суду, що знайомий з ОСОБА_3, його
син приводив її до них додому, як свою
дружину, він допомагав сину переїздити
до квартири ОСОБА_3 по АДРЕСА_3. Свідок
вказав, що з вересня 2011 року по травень
2012 року ОСОБА_2 проживав однією сім'єю
із ОСОБА_3 Разом із своєю дружиною
свідок був там на новосіллі, а згодом і
на дні народженні ОСОБА_3, там були
присутні і батьки ОСОБА_3, з якими вони
познайомилися, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_11 на
день народження читала своїй доньці
ОСОБА_3 вірші. ОСОБА_10 зазначив, що йому
не зрозуміло, чому ОСОБА_11 та ОСОБА_5
тепер заперечують ці обставини. Свідок
ОСОБА_10 також зазначив, що від
спілкування із сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
йому відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали
спільний бюджет, разом купували речі,
побутову техніку.

Судом встановлено, що 23.08.2011 року між
ОСОБА_2 та ТОВ НВП «Тенет» було укладено
договір №94434 про надання
телекомунікаційних послуг за адресою:
АДРЕСА_3, підписано акт приймання
виконаних робіт №82499 від 05.09.2011 року.

07.05.2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ НВП
«Тенет» було підписано угоду про
розірвання договору про надання
телекомунікаційних послуг за адресою:
АДРЕСА_3.

Вищевикладені обставини, на думку суду,
також підтверджують факт проживання
ОСОБА_2 у спірний період в квартирі
АДРЕСА_3.

Допитані судом свідки ОСОБА_12, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 також підтвердили факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 з вересня 2011 року по березень 2012
року.

Суд критично оцінює пояснення свідка
ОСОБА_11 щодо не проживання ОСОБА_2 по
АДРЕСА_3, в період з вересня 2011 року по
травень 2012 року, оскільки вони
спростовуються поясненнями інших
свідків та письмовими доказами
наданими до матеріалів справи.

З матеріалів справи судом також
встановлено, що згідно квитанцій
електронних переказів від 10.08.2012 року,
10.12.2012 року, 17.01.2013 року, ОСОБА_2
переказував на ім'я ОСОБА_3 грошові
кошти, які ОСОБА_3 отримувала.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вказував,
що зазначені кошти він пересилав
відповідачу для придбання нею
необхідних речей в період вагітності
та після пологів для дитини, а ОСОБА_3 ці
кошти кожного разу отримувала, жодного
разу не повернула та не відмовилась.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтверджувала факт отримання нею
грошових коштів від позивача, не
пояснила суду чому вона їх отримувала,
якщо ОСОБА_2 не є батьком її дитини.

В п. 9 Постанови Верховного Суду України
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства
та стягнення аліментів» №3 від
15.05.2006 року зазначено, що питання щодо
походження дитини суд вирішує на
підставі будь-яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі
судово-генетичної, необхідно оцінювати
з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15 ),
згідно з якою жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення,
він оцінює докази в їх сукупності, а
результати оцінки відображає в рішенні
з наведенням мотивів їх прийняття чи
відхилення.

Позивачем ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 60, 133
ЦПК України було заявлено клопотання
про призначення судової біологічної
(генетичної) експертизи.

Ухвалою суду від 16.10.2013 року клопотання
позивача було задоволено, по справі
призначено судову почеркознавчу
експертизу, на вирішення якої
поставлено наступне питання: Чи є
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, біологічним
батьком дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яку народила ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4?

В судовому засіданні при призначенні
судом судової біологічної (генетичної)
експертизи були присутні позивач
ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та її
представник за довіреністю - ОСОБА_5

Судом було роз'яснено сторонам по
справі положення ч. 1 ст. 146 ЦПК України
про наслідки ухилення від участі в
експертизі.

04.11.2013 року до суду надійшло клопотання
судового експерта КУ «Одеське обласне
бюро судово-медичної експертизи» №2233-02
від 29.10.2013 року про проведення
експертизи при одночасному прибутті
(обов'язково) ОСОБА_2, ОСОБА_3 з дитиною
ОСОБА_6 з 10.00 до 14.00 - 22.11.2013 року.

05.11.2013 року о 16 год. 20 хв. секретарем
судового засідання було передано
телефонограму батьку ОСОБА_3 та її
представнику за довіреністю - ОСОБА_5 за
тел. номером НОМЕР_1 про необхідність
явки ОСОБА_3 з дитиною до КУ «Одеське
обласне бюро судово-медичної
експертизи» для проведення
призначеної судом експертизи.

10.12.2013 року до суду надійшов лист КУ
«Одеське обласне бюро судово-медичної
експертизи» №2505-02 від 04.12.2013 року в
якому експерт повідомляв, що 22.11.2013 року
ОСОБА_2 прибув до експертної установи,
однак, відбір біологічних зразків не
проводився у зв'язку із неприбуттям
ОСОБА_3 з дитиною. Експерт повідомив, що
експертиза може бути проведена при
одночасному прибутті (обов'язково)
ОСОБА_2, ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_6 з 12.00 до
14.00 - 24.12.2013 року.

Копії клопотання експерта №2505-02 від
04.12.2013 року були направлені ОСОБА_3 за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
по АДРЕСА_3, та за адресою її фактичного
місця проживання, яку зазначила сама
ОСОБА_3, АДРЕСА_4, що підтверджується
поштовими відправленнями №№570,
902. Зазначені поштові
відправлення були повернуті на адресу
суду без вручення, із зазначенням
причини невручення - «за закінченням
строку зберігання».

13.01.2014 року на адресу суду надійшов лист
КУ «Одеське обласне бюро
судово-медичної експертизи» №0005-02 від
03.01.2014 року в якому експерт повідомляв,
що 24.12.2013 року ОСОБА_2 прибув до
експертної установи, однак, відбір
біологічних зразків не проводився у
зв'язку із неприбуттям ОСОБА_3 з
дитиною. Експерт повідомив, що без
наявності біологічних зразків,
відібраних одночасно у осіб, що
проходять у справі, експертиза до цього
часу не може бути проведена.

29.01.2014 року КУ «Одеське обласне бюро
судово-медичної експертизи» листом
№0182-02 від 24.01.2014 року повідомило суд, що
експертиза може бути проведена при
одночасному прибутті (обов'язково)
ОСОБА_2, ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_6 з 10.00 до
14.00 - 24.02.2014 року.

Копії клопотання експерта №0182-02 від
24.01.2014 року були направлені за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
ОСОБА_3 по АДРЕСА_3, та за адресою її
фактичного місця проживання, яку
зазначила сама ОСОБА_3, АДРЕСА_4. що
підтверджується поштовими
відправленнями №№678, 686.
Зазначені поштові відправлення були
повернуті на адресу суду без вручення,
із зазначенням причини невручення - «за
закінченням строку зберігання».

07.03.2014 року справа була повернута КУ
«Одеське обласне бюро судово-медичної
експертизи» на адресу суду без
проведення експертизи, у зв'язку із
неприбуттям ОСОБА_3 з дитиною до
експертної установи 22.11.2013 року, 24.12.2013
року та 24.02.2014 року для одночасно
відбору біологічних зразків та
неможливістю виконання експертного
дослідження.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається:
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Статтею 77 ЦПК України визначено,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

У зв'язку із вищезазначеним та
враховуючи те, що відповідачу ОСОБА_3
було добре відомо про призначення
судом експертизи, їй неодноразово
направлялись поштові повідомлення про
необхідність явки до експертної
установи за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її проживання та за зазначеною нею
особисто адресою фактичного місця
проживання, від отримання яких вона
ухилялась і заяви про зміну свого місця
проживання або місцезнаходження суду
вона не надавала, тому відповідно до ст.
74,75 ЦПК України є належно повідомленою
судом, крім того, вона жодного разу про
хід розгляду справи судом не
поцікавилась, - суд вважає, що ОСОБА_3 в
порушення ст. 27 ЦПК України
недобросовісно здійснює свої
процесуальні права і не виконує
процесуальні обов'язки, що призводить
до порушення процесуальних строків
розгляду справи та перешкоджає
вирішенню спору судом по суті.

Суд вважає, що така поведінка ОСОБА_3
щодо неявки до експертної установи, при
покладенні такого обов'язку судом,
свідчить про ухилення ОСОБА_3 від
участі в експертизі.

Статтею 146 ЦПК України визначено, що у
разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні. У разі ухилення відповідача
від проведення судово-біологічної
(судово-генетичної) експертизи у
справах про визнання батьківства,
материнства суд має право постановити
ухвалу про примусовий привід на
проведення такої експертизи.

Вищезазначене також узгоджується із
положеннями п. 9 Постанови Верховного
Суду України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №3
від 15.05.2006 року де також передбачено, що
у разі коли ухилення сторони у справі
зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних
матеріалів, документів тощо
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати
факт, для з'ясування якого її було
призначено, або відмовити в його
визнанні (залежно від того, хто зі
сторін ухиляється, а також яке
значення має для них ця експертиза).
Якщо відповідач у такій справі
ухиляється від участі у проведенні
судово-біологічної (судово-генетичної)
експертизи, суд вправі постановити
ухвалу про його примусовий привід.

Судом не було застосовано примусовий
привід ОСОБА_3 на проведення
експертизи, оскільки діючим цивільним
процесуальним законодавством суду не
надано повноважень та відповідних
заходів для примушення ОСОБА_3
з'явитися до експертної установи з
малолітньою дитиною, для зобов'язання
її та дитини здати необхідні
біологічні зразки для проведення
експертного дослідження.

При таких обставинах, у суду є підстави
для визнання факту, для з'ясування
якого була призначена експертиза, а
тому суд визнає встановленим, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є біологічним
батьком дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яку народила ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, обставини батьківства
ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3
підтверджується показання свідків та
письмовими доказами, які свідчать про
те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали
однією сім'єю у період вагітності
ОСОБА_3

Статтею 57 ЦПК України визначено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування,
згідно до ст. 58 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вищезазначених положень,
відповідачем ОСОБА_3 та її
представником в процесі розгляду
справи не надано суду жодних належних
та достовірних доказів, які б
підтверджували їх заперечення щодо
батьківства ОСОБА_2, та спростовували
встановлені судом обставини.

Крім того, ОСОБА_3, якщо є впевненою у
тому, що ОСОБА_2 не є батьком її дитини,
могла б надати суду докази в
підтвердження батьківства іншої особи,
однак, позивач такі дії не вчинила.

Статтею 11 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що сім'я є
природним середовищем для фізичного,
духовного, інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення
і несе відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

За ст. 12 Закону України «Про охорону
дитинства» виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Статтею 7 Конвенції про права дитини
визначено, що дитина має право,
наскільки це можливо, знати своїх
батьків і право на їх піклування.

Враховуючи вищевикладені обставини та
забезпечуючи права дитини ОСОБА_6 на
сім'ю, суд визнає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
народженої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно до ст. 134 СК України на підставі
заяв осіб, зазначених у статті 126 цього
Кодексу, або рішення суду орган
державної реєстрації актів цивільного
стану вносить відповідні зміни до
актового запису про народження,
складеного органами державної
реєстрації актів цивільного стану
України, та видає нове Свідоцтво про
народження.

У зв'язку із визнання ОСОБА_2 батьком
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд
вважає доцільним зобов'язати Відділ
реєстрації актів цивільного стану у м.
Одесі реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції внести
зміни до актового запису №11549 від 25.12.2012
року про народження ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши в графі «батько»:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та вказати
прізвище дитини "ОСОБА_3", по-батькові
«ОСОБА_3».

Вимоги щодо зобов'язання Відділу
реєстрації актів цивільного стану у м.
Одесі реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції видати
нове свідоцтво про народження дитини
задоволенню не підлягають, оскільки
внесення відповідних змін до актового
запису про народження самі по собі вже
є підставою для видачі нового
свідоцтва про народження.

В задоволенні частини позовних вимог
ОСОБА_2 щодо визначення власного імені
дитини, народженої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
року, як «ОСОБА_3», суд відмовляє,
оскільки малолітня дитина вже
усвідомлює та знає своє ім'я, тому такі
зміни є недоцільними, та будуть
порушувати права охоронювані законом
інтереси дитини.

Задоволенню також не підлягають вимоги
ОСОБА_2 щодо визначення місця
проживання дитини разом із ним за
адресою: АДРЕСА_1, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Враховуючи фактичні обставини справи,
відсутність доказів неналежного
виконання ОСОБА_3 своїх батьківських
обов'язків та інші обставини, що мають
істотне значення, суд вважає
недоцільним в теперішній час
визначення місця проживання
дитини-немовляти із батьком ОСОБА_2,
оскільки це суперечитиме правам
дитини, та може зашкодити її психічному
і фізичному здоров'ю, так як дитина поки
його не знає як близьку особу.

Статтею 15 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини. У разі коли батьки не можуть
дійти згоди щодо участі одного з
батьків, який проживає окремо, у
вихованні дитини, порядок такої участі
визначається органами опіки та
піклування за участю батьків виходячи
з інтересів дитини. Рішення органів
опіки та піклування з цих питань можуть
бути оскаржені до суду у порядку,
встановленому законом.

Суд вважає, що вирішення питання щодо
порядку спілкування із дитиною того з
батьків, хто проживає окремо, за
виниклих обставин є передчасним.

Суд роз'яснює ОСОБА_2, що він має право
звернутися до суду із окремим позовом
щодо порядку спілкування із дитиною,
після набрання законної сили рішенням
суду про визнання його батьківства, за
наявності відповідного висновку
органу опіки та піклування щодо
порядку такою участі виходячи з
інтересів дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, третя
особа - орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
батьківства, визначення місця
проживання дитини та встановлення
порядку спілкування з дитиною -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьком
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - народженої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Зобов'язати Відділ реєстрації актів
цивільного стану у м. Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції внести
зміни до актового запису №11549 від 25.12.2012
року про народження ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши в графі «батько»:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та вказати
прізвище дитини "ОСОБА_3", по-батькові
«ОСОБА_3».

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення.

Суддя
Л.В. Жуган