Справа № 760/3680/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року

м. Київ

26 березня 2014 року суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Українець В.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Приватного підприємства «ДОК», треті
особи: Київський національний
університет будівництва та
архітектури, Обслуговуючий кооператив
«Севастопольський», Солом'янська
районна в місті Києві державна
адміністрація, Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про усуненні
перешкод у користуванні майном,
перевіривши виконання вимог статті 121
ЦПК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись в суд з позовом до
Приватного підприємства «ДОК» про
усуненні перешкод у користуванні
майном.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року вимоги
позивачів роз'єднані в самостійні
провадження.

Вбачається, що позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Приватного
підприємства «ДОК» про усуненні
перешкод у користуванні майном. Свої
вимоги мотивує тим, що він є власником
нежилого приміщення АДРЕСА_1, а також
нежилого приміщення АДРЕСА_2 У липні 2013
року відповідач самовільно звів на
земельній ділянці, що розташована на
під'їзді до зазначеної підземної
автостоянки на частині земельної
ділянки, що знаходиться у законному
користуванні ОК «Севастопольський»
металевий паркан, який перешкоджає
в'їзду та виїзду на перший поверх
автостоянки. В'їзд та виїзд на перший
поверх автостоянки проходить через ту
частину земельної ділянки, яка
перегороджена цим парканом.

Просить суд ухвалити рішення, яким
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні належним йому
майном - нежилим приміщеннями першого
поверху підземної автостоянки, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
зобов'язати ПП «ДОК» за власний рахунок
та власними силами здійснити демонтаж
незаконно встановленої споруди -
металевого паркану.

Ухвалою судді Солом'янського районного
суду м. Києва від 24 лютого 2014 року
позовна заява залишена без руху та
надано строк на усунення її недоліків
терміном п'ять днів з моменту отримання
копії ухвали.

Відповідно до цієї ухвали позовна
заява не відповідає вимогам пунктів 3, 5,
6 ч. 2 ст. 119 ЦПК, згідно яких позовна
заява повинна містити: зміст позовних
вимог, виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

З прохальної частини заяви вбачається,
що позивач просить усунути перешкоди в
користуванні його власністю, яким є
гаражний бокс АДРЕСА_2 Разом з тим, така
вимога суперечить змісту позовної
заяви, яка викладена в її описовій
частині.

З описової частини позовної заяви
вбачається, що спір виник з приводу
користування земельною ділянкою по
якій влаштований в'їзд та виїзд до
підземної автостоянки, а не з приводу
користування самим гаражним боксом
позивача. Відповідно позивач має
конкретизувати свої позовні вимоги та
усунути протиріччя між описовою
частиною позовної заяви та її
прохальною частиною, а саме:
визначитися з приводу чого між ним та
відповідачем існує спір (з приводу
користування гаражним боксом чи з
приводу користування земельною
ділянкою).

Позовна заява також має містити виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги. Якщо спір стосується
порядку користування земельною
ділянкою, що перегороджена парканом, то
в позовній заяві має бути зазначено
коли та кому в користування виділена
земельна ділянка на якій встановлено
паркан, чи передана ця земельна ділянка
у власність. Позовна заява має містити
посилання на рішення органу місцевого
самоврядування з зазначенням за ким ця
земельна ділянка зареєстрована. Крім
того, позовна заява має містити виклад
обставин, що стосуються права позивача
на користування цією земельною
ділянкою та зазначення доказів, що
підтверджують це право.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
частково паркан побудований на
земельній ділянці ОК
«Севастопольський». При цьому в
позовній заяві не зазначено, яка
частина паркану знаходиться на
земельній ділянці ОК
«Севастопольський», а яка частина
паркану знаходиться на земельній
ділянці, що перебуває в користуванні
позивача. На якій правовій підставі
позивач ставить питання про знесення
паркану, який встановлений на
земельній ділянці, відведеній ОК
«Севастопольський». Не зазначено
жодного доказу, що підтверджує таке
право. У першу чергу в позовній заяві
слід зазначити, коли, ким і в якому
розмірі визначена прибудинкова
територія будівлі, в якій знаходиться
підземна автостоянка. Також слід
зазначити яким документом це
підтверджується та де саме на
земельній ділянки зведений паркан.

З викладеного в позовній заяві не
вбачається за можливе суду визначити в
чиєму користуванні знаходиться
земельна ділянка на якій встановлено
паркан, чи порушено право позивача саме
діями відповідача та чи правильно
позивачем обрано спосіб захисту
порушеного права, як те передбачено
законом.

Позовна заява не відповідає вимозі ч. 5
ст. 119 ЦПК України, відповідної до якої
до позовної заяви додається документ,
що підтверджує сплату судового збору.

ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатив
судовий збір у розмірі 48 гривень 72
копійки. Разом з тим, відповідно до
ставок Закону України «Про судовий
збір» судовий збір для позовних вимог
немайнового характеру оплачується у
розмірі 243 гривні 60 копійок.

Відповідно до ставок Закону України
«Про судовий збір» ОСОБА_1 необхідно
було доплатити судовий збір у розмірі
194 гривні 88 копійок.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
роз'єднані в самостійні провадження.

Тому, копій позовної заяви та додатків
в матеріалах справи немає. Згідно ч. 1
ст. 120 ЦПК України позивач повинен
додати до позовної заяви її копії та
копії всіх документів, що додаються до
неї, відповідно до кількості
відповідачів і третіх осіб. Позивачу
необхідно було подати до суду позовну
заяву разом з додатками відповідно до
кількості сторін та третіх осіб у
справі.

Ухвала судді Солом'янського районного
суду м. Києва від 24 лютого 2014 року
отримана позивачем 06 березня 2014 року.

Станом на 26 березня 2014 року до суду не
подано будь-яких заяв чи клопотань про
поновлення чи продовження строку для
усунення вказаних недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору,
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Вбачається, що вимоги ухвали від 24
лютого 2014 року про залишення заяви без
руху позивачем не виконано, для
виконання було достатньо часу,
наслідки невиконання вимог ухвали були
роз'яснені.

З огляду на наведене, позовну заяву
необхідно визнати неподаною та
повернути позивачу.

Згідно квитанції № QS20917640 від 11 лютого
2014 року ОСОБА_1 при зверненні до суду
сплатив 48 гривень 72 копійки через ПАТ
«КБ «Хрещатик».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір» сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі повернення заяви
або скарги.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про судовий збір», ст. 119-121 ЦПК України,
суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного
підприємства «ДОК», треті особи:
Київський національний університет
будівництва та архітектури,
Обслуговуючий кооператив
«Севастопольський», Солом'янська
районна в місті Києві державна
адміністрація, Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про усуненні
перешкод у користуванні майном вважати
неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви.

Зобов'язати Управління державного
казначейства у Солом'янському районі м.
Києва повернути ОСОБА_1 48 гривень 72
копійки, внесені ним через ПАТ «КБ
«Хрещатик» згідно квитанції № QS20917640
від 11 лютого 2014 року як судовий збір при
подачі позову.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя: