У х в а л а

31 березня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26
грудня 2013 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_3 про
визнання договору про управління
будинком, надання комунальних послуг
та послуг з утримання будинку, споруд
та прибудинкової території укладеним,
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Зараз» (далі - ТОВ
«Зараз») звернулось до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що воно є
виконавцем житлово-комунальних послуг
в с. Чайка Києво-Святошинського району
Київської області, а відповідачка є
власником квартири АДРЕСА_1. Вважав, що
оскільки зазначений будинок 14 жовтня
2009 року введено в експлуатацію, то з
цього моменту відповідачка повинна
нести витрати по утриманню будинку.
Проте ОСОБА_3 навмисно ухиляється від
підписання договору про управлінню
будинком, надання комунальних послуг
та послуг з утримання будинку, споруд
та прибудинкової території з метою
невиконання свого обов'язку по оплаті
житлово-комунальних послуг. Також
позивач зазначав, що згідно даних
бухгалтерського обліку та інформації
про особовий рахунок відповідачки,
сума заборгованості відповідача перед
товариством за період з 14
жовтня 2009 року по 19 січня 2012 року
складає 12 622 грн 57 коп., 3 % річних від
основного боргу складають 839 грн 31 коп.,
сума боргу, на яку збільшилася
заборгованості внаслідок інфляційних
процесів становить 2 196 грн 33 коп.

Ураховуючи наведене, позивач просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за оплату
житлово-комунальних послуг у розмірі 15
658 грн 21 коп.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
5 лютого 2013 року у задоволенні
позову ТОВ «Зараз» відмовлено.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду
Київської області від 14 листопада 2013
року рішення районного суду в частині
відмови ТОВ «Зараз» у задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення
про частково заселення позовних вимог.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Зараз» заборгованість за оплату
житлово-комунальних послуг у розмірі 2
429 грн 25 коп. В іншій частині рішення
суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження у даній
справі.

У березні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
13-16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», що
потягло, на думку заявника, ухвалення
різних за змістом рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12
лютого 2013 року, від 13 квітня 2011 року, від
19 листопада 2013 року та ухвали
Верховного Суду України від 22
листопада 2007 року та від 21 березня 2011
року.

Із доданих до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2013 року, від 13 квітня
2011 року, від 19 листопада 2013 року та
ухвали Верховного Суду України від 22
листопада 2007 року та від 21 березня 2011
року випливає різне визначення
предмета регулювання правових норм,
різні підстави та зміст позовних вимог
й різні фактичні обставини у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень, то у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Зараз»
до ОСОБА_3 про визнання договору про
управління будинком, надання
комунальних послуг та послуг з
утримання будинку, споруд та
прибудинкової території укладеним,
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська