Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/808/14
Головуючий у 1 інстанції Щербань Л.С.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Белка В.Ю.,

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 25 грудня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів та коштів на утримання
дружини, поділ майна спільно нажитого
за час перебування у шлюбі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу, стягнення аліментів та коштів на
утримання дружини, поділ майна спільно
нажитого за час перебування у шлюбі.

В позові зазначала, що 19.02.2011 року між
нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася
донька - ОСОБА_6, яка проживає разом з
нею. ОСОБА_3 займається підприємницькою
діяльністю, та має стабільний доход,
проте матеріальної допомоги на
утримання доньки не надає.

За час шлюбу подружжям у грудні 2011 року
була придбана 2 кімнатна квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, але
власником у свідоцтві на право
власності записано ОСОБА_3 технічна
документація також оформлена на нього.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд розірвати шлюб між нею і
ОСОБА_3, стягнути аліменти з ОСОБА_3 на
її користь на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30 % від прожиткового мінімуму
визначеного законодавством для
відповідного віку дитини до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з
10.07.2012року. Стягнути з ОСОБА_3 на її
користь кошти на її утримання у твердій
грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно до
досягнення дитиною ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку.
Розділити між нею і ОСОБА_3 2-кімнатну
квартиру яка знаходиться за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1 що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Зобов'язати ОСОБА_3 сплатити їй кошти за
належну їй ? вказаної квартири. Та
стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові
витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 25 грудня 2013
року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3,
зареєстрований 19.02.2011року міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції у Херсонській області, актовий
запис № 65, які мають одну неповнолітню
дитину.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
аліменти на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30 % від прожиткового мінімуму
визначеного законодавством для
відповідного віку дитини до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з
10.07.2012року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
кошти на її утримання у твердій
грошовій сумі - 1000 (одна тисяча) грн.
щомісячно до досягнення дитиною
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Розділено між ОСОБА_5 і ОСОБА_3
2-кімнатну квартиру яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Виділено ОСОБА_3 двокімнатну квартиру
яка знаходиться за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1 вартістю 280000,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
половину вартості двокімнатної
квартири яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 в сумі 140000,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
витрати на правову допомогу в сумі
1000,00грн. та судовий збір в сумі 1615,30грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 в особі представника
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить змінити
рішення суду, зменшивши суму стягнення
аліментів на дружину до 500 грн.,
виключивши з розділу сумісно нажитого
майна квартиру, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, оскільки вона не є
сумісною власністю подружжя, в іншій
частині рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права.

Як встановлено, що 19.02.2011 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, уклали шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року
у них народилася донька - ОСОБА_6(а/с 13-14).

Перебуваючи у шлюбі сторони 07 грудня
2011 року за договором купівлі-продажу,
придбали 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1,
але власником у свідоцтві на право
власності записаний ОСОБА_3(а/с 47-49).

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони проживають окремо, їх шлюбні
стосунки припинились, з позивачкою
проживає неповнолітня донька і питання
місця проживання доньки відповідач не
ставить та матеріальної допомоги на
утримання доньки і позивачки, які цього
потребують, не надає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не оспорює
рішення суду першої інстанції в
частині розірвання шлюбу та стягнення
з нього аліментів на доньку, проте не
погоджується з розміром стягнення
коштів на утримання позивачки,
оскільки вважає його завищеним та не
визнає поділ квартири, так як вважає, що
квартира поділу між сторонами не
підлягає, що ця квартира належить іншій
особі а не йому.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У силу статей 69, 70 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності. У разі поділу
такого майна, частки майна дружини та
чоловіка є рівними.

Оскільки спірну квартиру сторони
придбали за час шлюбу, то ця квартира
привильно визнанна судом першої
інстанції об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

При поділі майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, в разі, якщо речі є
неподільними, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно допускається лише
за його згодою та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (частини
четверта, п'ята статті 71 СК України).

Разом із цим, відповідно до пункту
30 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", у випадку
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження чи використав
його на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Як встановлено, відповідач ОСОБА_3,
здійснив відчуження спірної квартири
АДРЕСА_1, на свій розсуд, без згоди
позивачки і не в інтересах сім*ї. На
даний час спірна квартира відчуджена
та зареєстрована за іншою особою
ОСОБА_7(а/с 108).

Оскільки об*єкт спільної сумісної
власності подружжя, а саме квартира
вибула з власності подружжя, реальний
поділ сторонами її в натурі не
можливий, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про стягнення компенсації ?
вартості квартири на користь
позивачки.

Вартість квартири АДРЕСА_1, за
висновком № 5/14 експертного
будівельно-технічного дослідження
складає 284 771гр, що становить ? 142385.5гр,
однак позивачка сама визначилась з
розміром компенсації своєї частки і не
оспорює її.

Таким чином колегія суддів дійшла
думки, що доводи апеляційної скарги про
неналежність сторонам спірної
квартири та відсутності підстав для її
поділу не є обґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів апелянта про
завищений позивачкою розмір коштів на
її утримання колегія суддів вважає їх
такими, що підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Визначаючи розмір 1000гр щомісячного
стягнення з відповідача на своє
утримання позивачка ніякими належними
та допустимими доказами відповідно до
ст.ст.57-59 ЦПК України, такий розмір не
обґрунтувала, а лише посилається на те,
що відповідач займається
підприємницькою діяльність та має
стабільний дохід.

Непогоджуючись з таким щомісячним
розміром ОСОБА_3, в той же час вважає, що
може нести витрати на утримання
позивачки в розмірі 500гр.

Оскільки ОСОБА_3, не заперечує проти
необхідності нести щомісячні витрати
на утримання позивачки до досягнення
дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трьохрічного віку, та визначився з
розміром стягнення 500гр., колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає зміні,
а саме зменшенню розміру стягнення з
відповідача до 500р.

Інші доводи апеляційної скарги, на
думку колегії суддів, не є суттєвими та
не дають підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції в іншій частині.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України, колегія суддів

В И РІ Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 25 грудня 2013
року у цій справі, в частині розміру
щомісячного стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 щомісячних коштів на
її утримання у твердій грошовій сумі -
змінити зменшивши розмір з 1000гр., до
500гр.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: