Справа № 161/263/14-ц Провадження №
22-ц/773/726/14 Головуючий у 1 інстанції:
Кихтюк Р.М. Категорія: 37 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Гіркополонківської сільської ради
Луцького району про визнання права
власності на спадкове майно за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 25 березня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

09.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, Гіркополонківської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно,
посилаючись на те, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належний йому житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, на який у 1995 році
бцло виготовлено технічний паспорт,
але право власності батьком оформлене
не було.

У 2009 році батько склав заповіт, згідно
якого на випадок своєї смерті все
належне йому майно заповів в рівних
частинах йому та відповідачу ОСОБА_2.

Після смерті батька він отримав
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на земельні ділянки.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 після
смерті батька спадщину не прийняв і у
встановленому законом порядку до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини не подав, то просив
визнати за ним право власності на
спірне будинковолодіння.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 25 березня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 як на
спадкове майно після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати це рішення та
ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді відповідач
підтримав апеляційну скаргу із
наведених у ній підстав та просить її
задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу заперечив та
просить її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення суду - до
скасування з ухваленням нового рішення
про відмову в позові з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1,
який є спадкоємцем за заповітом після
смерті батька ОСОБА_3, прийняв у
встановлені законом строки та порядок
спадщину, що залишилась після смерті
останнього. Оскільки відповідач
спадщини не прийняв, а спадкова маса
складалась в тому числі і з житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, який належав
спадкодавцеві одноосібно на праві
власності, то слід визнати за позивачем
право власності на це
будинковолодіння.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони
зроблені передчасно при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Згідно ст.ст.1217, 1223 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Стаття 1266 ЦК України визначає порядок
спадкування за правом представлення.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт
є особисте розпорядження фізичної
особи на випадок своєї смерті.

Відтак, при вирішенні спору про
спадкування суду необхідно встановити
всіх осіб, які мають право на спадкове
майно.

Як вбачається із матеріалів справи у 2009
році ОСОБА_3 склав заповіт, за змістом
якого все належне йому майно заповів у
рівних частинах своїм синам ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до копії складеного 08.09.1995
року технічного паспорта на спірне
будинковолодіння та копії довідки
Гіркополонківської сільради Луцького
району № 155 від 24.01.2013 року спірний
житловий будинок належить ОСОБА_3
(а.с.6-9, 46).

Згідно зі ст.ст.3, 213, 214 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні. Під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги, та якими
доказами вони підтверджуються. В
мотивувальній частині рішення має бути
зазначено, чи були порушені, невизнані
або оспорені права, свободи чи
інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, а якщо були, то ким.

За змістом наведених правових норм
задоволення позову в цивільній справі
може мати місце лише у випадку
порушення, невизнання або оспорювання
відповідачем (відповідачами) прав,
свобод чи інтересів позивача.

Відповідачем у даній справі позивач
зазначив Гіркополонківську сільську
раду Луцького району. Задовольнивши
позов повністю, тобто і до даного
відповідача, суд не встановив і не
зазначив у рішенні, в чому полягає
порушення, невизнання або оспорювання
даним відповідачем прав, свобод чи
інтересів ОСОБА_1.

Разом з тим, як встановлено в суді
апеляційної інстанції, а також
вбачається із копії довідки
Гіркополонківської сільради Луцького
району № 155 від 24.01.2013 року, яка наявна у
матеріалах справи при наданні копії
спадкової справи приватним нотаріусом
(а.с.46), у спірному будинку
зареєстрована та проживала на час
смерті спадкодавця його онука - ОСОБА_4.

Як пояснили сторони - це дочка їх
померлої сестри, у якої є ще й інші діти.

Однак, зазначена обставина залишилася
поза увагою суду першої інстанції, а
відтак їй не було дано відповідної
правової оцінки.

Суд першої інстанції з врахуванням
положень ст.33 ЦПК України, мав би
вирішити питання про залучення до
участі в справі інших спадкоємців, так
як ухвалене у даній справі рішення
безпосередньо може вплинути на права
та законні інтереси останніх.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.34
Закону України «Про нотаріат»
нотаріуси вчиняють нотаріальні дії,
зокрема видають свідоцтво про право на
спадщину.

Нотаріус зобов'язаний відмовити у
вчиненні нотаріальної дії в разі її
невідповідності законодавству України
або міжнародним договорам. (ст.5 Закону
України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст.49 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус може відмовити у
вчиненні нотаріальної дії. Про відмову
у вчиненні нотаріальної дії нотаріус
виносить постанову про відмову у
вчинені нотаріальної дії.

Вирішуючи спір, суд належним чином не
перевірив, чи виносив нотаріус
постанову про відмову у вчинені
нотаріальної дії щодо видачі позивачу
свідоцтва про право на спадщину на
спірне будинковолодіння, оскільки
матеріали цивільної справи, а також
копії спадкової справи вказаної
постанови не містять.

Таким чином, суд першої інстанції в
порушення вимог ст.214 ЦПК України
ухвалив рішення при неповно
встановлених обставинах справи.

За таких обставин позов ОСОБА_1 про
визнання права власності на спадкове
майно не може бути задоволений.

Оскільки апеляційний суд не наділений
повноваженнями щодо залучення до
участі в справі осіб, які не брали в ній
участь у суді першої інстанції та у
зв'язку з допущеними цим судом
порушеннями вищенаведених норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то згідно зі статтею 309 ЦПК
України це є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення.

Разом з тим, дане рішення апеляційного
суду не перешкоджає ОСОБА_1 захистити
свої права шляхом повторного звернення
до суду з аналогічним позовом,
зазначивши у ньому відповідачами всіх
осіб, яких стосуються заявлені ним
вимоги.

Оскільки апеляційна скарга підлягає до
задоволення, то витрати по оплаті
судового збору за її подання
підлягають відшкодуванню апелянту
позивачем.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 25 березня 2014 року в даній справі
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Гіркополонківської сільської ради
Луцького району про визнання права
власності на спадкове майно -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 380
грн. (триста вісімдесят грн.) -
сплаченого судового збору за подання
апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді