АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2521/14
Справа № 639/8847/13-ц
Головуючий 1 інстанції Шиянова Л.О.
Доповідач: Овсяннікова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко
І.С.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого
районного суду міста Харкова від 20
лютого 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу.

В обґрунтування позову вказала, що їй
на праві власності належить 1:2 частина
житлового будинку АДРЕСА_1

Друга частина належить відповідачці по
справі.

У 2007 року вони разом з відповідачкою
вирішили використати своє право на
приватизацію земельної ділянки за
вказаною адресою. Для цього вона
звернулась до ФОП «ОСОБА_3» щодо
виготовлення технічної документації
на земельну ділянку. Ця робота
коштувала їй 36000 ,00 грн., яку вона
сплатила ОСОБА_3, про що свідчать акти
виконаних робіт від 10 вересня 2008 року.
На той час грошей у відповідачки не
було , але вона пообіцяла сплатити їй
половину вказаних грошей при першій
можливості.

На підставі виконаних ОСОБА_3 робіт
вони з відповідачкою отримали
Державний акт на право власності на цю
земельну ділянку у спільну сумісну
власність.

Крім цього, у квітні 2013 року вона за
свої особисті кошти встановила новий
паркан у їх сумісному домоволодінні
замість старого, який прийшов у повну
непридатність до експлуатації. Ці
роботи за договором підряду з ФОП
«ОСОБА_4» обійшлись їй у сумі 8170,00 грн.,
про що свідчить товарний чек №п11.04/13
від 15 квітня 2013 року.

Також для оформлення договору оренди
земельної ділянки вона зверталася до
КП «Харківське міське БТІ» щодо
виготовлення технічного паспорту на
належний їм житловий будинок. Ця
документація коштувала 1500,00 грн., що
підтверджується квитанціями про
сплату.

Але, за вказані вище виготовлені нею
документи, відповідачка також їй
нічого не сплатила.

Вважає, що відповідачка порушила
зобов'язання , тому має відшкодувати їй
як кредиторові завдані збитки та
сплатити їй половину усіх витрат, а
саме : 18 000 грн. - витрати на
виготовлення технічної документації ; 4
085 грн. - витрати на установку паркану;
750 грн. витрати сплачені КП «ХМБТІ»; 700
грн. витрати на правову допомогу; 2 354 -
судовий збір, а всього 25 889 ,00 грн.

У наступному уточнила суму стягнення,
визначивши її у сумі 23 535 грн., оскільки
судовий збір становить 235 грн.

Відповідачка та його представник проти
позову заперечували. Відповідачка
посилалась на те, що вона ні про що не
домовлялась з позивачкою, ніяких
обіцянок не давала, позивач все робила
сама, у них на протязі усього життя були
неприязні стосунки, тому у неї перед
позивачем не має ніяких боргових
зобов'язань.

Представник відповідача додатково
посилався на те, що позивач не надала
суду ніяких належних доказів наявності
між нею та відповідачем грошових
зобов'язань. Також додатково вважав, що
позивачем пропущений строк позовної
давності.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Харкова від 20 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове , яким задовольнити її
позовні вимоги, посилаючись на те, що
судом порушені норми матеріального та
процесуального права. При цьому судом
не повно з'ясовано усі фактичні
обставини справи та не досліджено і не
надано належної оцінку наявним в
матеріалах доказам.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з тих обставин, що
нею не надано доказів на підтвердження
своїх вимог.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи сторонам на праві
власності належить по 1: 2 частині
житлового будинку АДРЕСА_1.

05 вересня 2008 року на ім'я ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку за цією
адресою на підставі рішення
Харківської міської ради № 38/08 від 27
лютого 2008 року.

Позивачка вказує, що саме вона
займалася питанням приватизації
земельної ділянки, уклавши 13 листопада
2007 року з ФОП ОСОБА_3 два договори № 19/07
та № 20/07 на загальну суму 36 000 грн. (20 000
грн. та 16 000 грн.); суми ці нею сплачені,
а тому , вважає, відповідачка повинна
сплатити їй половину цих коштів - 18 000
грн.

Судом обґрунтовано відмовлено у
стягнення цієї суми.

Ці договори укладені між ФОП ОСОБА_3 та
ОСОБА_1; ОСОБА_2 стороною по договору не
була.

Ці договори ідентичні і відрізняються
тільки номером договору : № 19/07 та № 20/07
та сумою: 20 000 грн. та 16 000 грн.

Будь - яких розрахунків щодо визначення
саме таких сум договори не містять; з
чого виходив ФОП ОСОБА_3, визначаючи
такі суми, невідомо.

Позивачка взагалі не могла пояснити
чому укладалися два ідентичні
договори.

Крім того, у п.4.1 цих договорів
зазначено, що оплата по договору
проводиться безготівковим шляхом на
розрахунковий рахунок виконавця,
тобто, ФОП ОСОБА_3

Квитанцій про перерахунок цих коштів
на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 в
справі не міститься і позивачкою
вказано, що на розрахунковий рахунок
кошти вона не перераховувала.

Нею взагалі не надано будь - яких
квитанцій про сплату цих коштів.

Відмовляючи в позові в цій частині суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з тих обставин, що ця сума з
відповідачкою не узгоджувалася.

Посилання позивачки на лист на а.с.48, де
зазначено сторонами , що витрати по
приватизації вони беруть на себе також
не є підставою для стягнення цієї суми.

Ця ксерокопія листа адресована
виконкому та БТІ та датована 20 лютого
2007 року.

Будь - яких сум в цій заяві не зазначено.

Обґрунтовано відмовлено судом і в
задоволенні позову в іншій частині.

Установку нового паркану, про
стягнення коштів за який просить
позивачка , категорично заперечує
відповідачка і нею у травні 2013 року
пред'явлено позов до позивачки про
визначення порядку користування
земельною ділянкою та знос самовільно
збудованого паркану.

Стягнення 750 грн. за виготовлення
технічного паспорту також позивачем
ні чим не обгрунтовано; чому
відповідачка повинна сплачувати кошти
за виготовлення позивачкою технічної
документації - невідомо.

За таких обставин відповідно не
підлягають стягненню ні судовий збір
ні витрати за надання юридичної
допомоги.

Що стосується інших заперечень
позивачки, то вони також не приймаються
судовою колегією.

Питання щодо незаявлення нею
клопотання про поновлення строку по
стягненню 18 000 грн. за 2008 рік правового
значення немає, оскільки позивачці
відмовлено у задоволенні позову не за
пропуском строку позовної давності, а
по суті, у зв'язку з недоведеністю нею
своїх позовних вимог.

Не має значення і доводи позивачки, що у
позовній заяві вона посилалася не на ту
норму закону.

Відмовлено у задоволенні позову не у
зв'язку з цим.

Судом встановлені фактичні обставини
по справі і в залежності від виниклих
правовідносин визначена відповідна
норма закону.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Рішення суду постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Харкова від 20 лютого 2014 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення , однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: