Справа №589/7582/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Євдокімова О. П.Номер
провадження 22-ц/788/699/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 44
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Таран С. А., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 24 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Шосткинської міської ради про усунення
перешкод у здійсненні права власності
на квартиру шляхом зняття з
реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, який
обґрунтовує тим, що вона являється
співвласницею квартири АДРЕСА_1. В
зазначеній квартирі зареєстрований,
але більше року, без поважної причини,
не мешкає її колишній чоловік. Останній
разом з новоствореною родиною проживає
за іншою адресою. Його реєстрація в
квартирі чинить перешкоди в
користуванні нею, так як вона не може
отримати субсидію на оплату
комунальних послуг, та відчуває
незручність, що сторонній їй чоловік
може приходити в її квартиру будь-коли.
Тому просить визнати ОСОБА_4 втратившим
право користування квартирою АДРЕСА_1
та усунути їй перешкоди у здійсненні
права власності на зазначену квартиру
шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстраційного
обліку.

Рішенням суду від 24 лютого 2014 року
відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове яким задовольнити позов. В доводах
апеляційної скарги посилається на те,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права, неповно
досліджені та з'ясовані обставини
справи. Вважає, що суд безпідставно
відмовив в задоволенні її позову, так
як ніяких поважних причин не проживати
в спірній квартирі більше року у
відповідача немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали
справи і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 10 травня 2007 року позивачка
є власником ? частини квартири АДРЕСА_1.
Співвласником іншої ? частини квартири
є її малолітня донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4-5). В зазначеній
квартирі зареєстровані: позивачка, її
мати ОСОБА_6, донька ОСОБА_5 та
відповідач, який є колишнім чоловіком
позивачки та батьком ОСОБА_7 (а. с. 6).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не мешкає в спірній
квартирі понад рік з поважних причин та
донька сторін, яка є власником ? частини
спірної квартири, бажає, щоб батько був
і надалі зареєстрований в квартирі і
проводив ремонт, належної їй частки
квартири.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову, так як суд дійшов його
правильно встановивши фактичні
обставини справи, з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Ст. 405 ЦК України передбачено, що члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно
закону; житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником; член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної
особи є житловий будинок, квартира,
інше приміщення призначені та придатні
для постійного проживання в них.
Відповідно до ст. 382 ЦК України
квартирою є ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Шосткінського міськрайонного
суду Сумської області від 30 травня 2012
року в справі за позовом ОСОБА_4 в
інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та зобов'язання
вчинити дії і за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи
втратившою право користування
житловим приміщенням та усунення
перешкод в користуванні житлом
встановлено, що після розірвання шлюбу
між сторонами, їх донька ОСОБА_5
проживає разом з батьком і рішенням
суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
стягнуто аліменти на утримання доньки.
Цим рішенням суду зобов'язано ОСОБА_3 не
чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та надати йому ключі
від вказаної квартири. Зобов'язано
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шляхом понесення
рівних витрат, привести жиле
приміщення вказаної квартири у
попередній стан шляхом встановлення
міжкімнатних стін відповідно до плану
квартири. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4
втратившим право користування спірною
квартирою відмовлено (а. с. 18-20).

З фотознімків, які містяться в
матеріалах справи, вбачається, що в
квартирі відновлені міжкімнатні стіни,
але для проживання відремонтована лише
одна кімната, в якій мешкає позивачка
та її мати. В інших кімнатах відсутній
навіть косметичний ремонт (цегляні
стіни нічим не оздоблені, підлога має
тільки цементну стяжку). Вказану
обставину, яка підтверджується
матеріалами справи, також визнала і
ОСОБА_3 в судовому засіданні
апеляційного суду, пояснивши, що в
квартирі відремонтована одна кімната
та кухня. З урахуванням існування
неприязних стосунків між позивачкою,
її матір'ю та відповідачем, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що відсутність належних умов
проживання в квартирі є поважною
причиною не проживання в ній
відповідача, з яким, за домовленістю
сторін, також проживає їх малолітня
донька.

Крім того позивачка ОСОБА_3 не є
одноосібним власником квартири. Інша ?
частина належить її малолітній доньці,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу між батьками проживає з
відповідачем та знаходиться на його
утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 СК України
батьки управляють майном, належним
малолітній дитині, без спеціального на
те повноваження. Батьки зобов'язані
дбати про збереження та використання
майна дитини в її інтересах. Якщо
малолітня дитина може самостійно
визначити свої потреби та інтереси,
батьки здійснюють управління її
майном, враховуючи такі потреби та
інтереси.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

Судом першої інстанції встановлено, що
донька сторін визнає за батьком право
користування належною їй на праві
власності частиною квартири. Вона
бажає, щоб батько і надалі був в ній
зареєстрований та проводив ремонт її
частки квартири. Враховуючи зазначені
обставини, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги щодо
неврахування судом позиції органу
опіки і піклування, представник якого
підтримала позов ОСОБА_3 Категорії
спорів, в яких є обов'язковою участь
органу опіки і піклування та надання
ним відповідного письмового висновку
щодо розв'язання спору, визначено в ч. 4
ст. 19 СК України. Спір, за вирішенням
якого звернулася ОСОБА_3, до цієї
категорії не відноситься. Крім того
право відповідача проживати в спірній
квартирі жодним чином не порушує права
та інтереси малолітньої доньки сторін.

Є безпідставними і доводи апеляційної
скарги щодо стягнення на користь
відповідача витрат на правову
допомогу, так як ці витрати
підтверджуються відповідними
документальними доказами, а саме:
угодою про надання таких послуг йому
фахівцем в галузі права ОСОБА_8, який
має диплом юриста, здійснює
підприємницьку діяльність у сфері
права та сплачує відповідні податки,
квитанцією про оплату цих послуг. Крім
того розмір суми на відшкодування
витрат відповідача на правову
допомогу, визначений судом у
відповідності з вимогами Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» № 4191-VI від 20 грудня 2011 року.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не
містять нових даних які б давали
підстави для скасування рішення суду,
яке є законним і обґрунтованим,
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 24 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -