Справа №470/1436/13-ц 19.05.2014 19.05.2014 19.05.2014
Провадження №22-ц/784/1386/14
Суддя першої інстанції - Міщенко Г.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 3 березня 2014 року, ухваленого по
цивільній справі

за позовом

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)

до

ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позивач зазначав, що 6 вересня 2006 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір
шляхом оформлення платіжної кредитної
картки, відповідно до умов якого
останній отримав грошові кошти з
кредитним лімітом у розмірі 4000 грн. зі
сплатою 48% річних. Судовим наказом від 25
березня 2008 року з ОСОБА_2 на користь
позивача стягнуто заборгованість у
розмірі 5084,65 грн.

Посилаючись на вказані обставини та на
те, що на даний час судовий наказ не
виконаний, заборгованість не погашена,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість станом
на 20 листопада 2013 року у розмірі 18 096,98
грн. з яких: 16 759,03 грн. - заборгованість
за відсотками; штраф у розмірі 500 грн.
(фіксована частина) та 837,95 грн.
(процентна складова).

Рішенням Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 3
березня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором від 6 вересня 2006
року у розмірі 582,98 грн. з яких: 317,12 грн.
- заборгованість по процентам за
користування кредитом; штраф - 250 грн.
(фіксована частина) та штраф - 15,86 грн.
(процентна складова). Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин справи
та порушення норм матеріального права,
просив рішення суду в частині
стягнення відсотків змінити, а в іншій
частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача, дослідивши докази по
справі в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що 6
вересня 2006 року ОСОБА_2 звернувся із
заявою позичальника, на підставі якої
відповідач отримав грошові кошти з
кредитним лімітом на платіжну картку у
розмірі 4000 грн. зі сплатою 48% річних з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки (а.с.7).

На підставі судового наказу, виданого
Березнегуватським районним судом
Миколаївської області 25 березня 2008
року з ОСОБА_2 на користь позивача
стягнуто заборгованість у розмірі
5084,65 грн. (а.с.4).

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Березнегуватського районного
управління юстиції від 18 березня 2009
року судовий наказ про стягнення з
відповідача боргу повернуто без
виконання (а.с.66).

Згідно розрахунку наданого банком,
заборгованість за кредитним договором
від 6 вересня 2006 року станом на 20
листопада 2013 року за період з 8 березня
2008 року склала 18 096,98 грн.(а.с.5-6).

Районний суд, задовольняючи позов
частково, та стягнувши з відповідача на
користь позивача 317,12 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом; штраф - 250
грн. (фіксована частина) та штраф - 15,86
грн. (процентна складова), послався на
те, що сторони домовилися про
збільшення позовної давності до 5
років.

Проте, з таким висновком погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Згідно до положень ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України).

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся 17 грудня 2013 року та надав
Правила користування платіжною
карткою (надалі - Правила) та Умови та
правила надання банківських послуг
(надалі -Умови) (а.с. 38-40).

Відповідно до п. 9.12 вказаних Умов,
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо на протязі
цього строку жодна зі сторін не
проінформує іншу про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на цей же строк.

За пунктом.5.12 Правил позовна давність
за вимогами про стягнення кредиту,
процентів за користування кредитом,
винагороди, неустойки-пені, штрафів
встановлюються сторонами тривалістю 5
років.

Між тим, вказані Умови та Правила
стосуються усього спектру фінансових
послуг, що надавалися, не містять
підпису відповідача його реквізитів і
відсутня дата їх складання або підпису
сторонами, а також жодної
ідентифікуючої ознаки на предмет їх
невід'ємності від заяви позичальника. У
заяві не зазначено, що неврегульовані
у ній питання регулюються відповідно
до Умов та Правил, що є порушенням ст.
1055 ЦК України.

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні докази щодо погодження
сторонами терміну позовної давності
відповідно до вимог, передбачених ст. 259
ЦК України.

В матеріалах справи міститься заява
ОСОБА_2 про застосування позовної
давності (а.с.30).

За такого, строк для звернення ПАТ КБ
«Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по відсотках
та штрафу за кредитним договором від 6
вересня 2006 року закінчився 6 вересня 2010
року (з урахуванням річного строку дії
картки та загального строку позовної
давності).

На зазначені обставини, суд першої
інстанції належної уваги не звернув та
дійшов помилкового висновку про те, що
позовна давність погоджена сторонами у
зв'язку з чим позов може бути
задоволений в межах строку позовної
давності.

З урахуванням встановленого та на
підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

Рішення Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 3
березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: