РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6658/14-ц

пр. № 2/759/3211/14

17 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
Кириленко Т.В.

при секретарі
Вольф Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд за межі України
дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року позивачка звернулась
до суду з позовом до відповідача про
надання дозволу на багаторазове
перетинання державного кордону
малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без
супроводу та згоди батька до
досягненню дитиною повноліття, а також
надати їй дозвіл на оформлення всіх
проїзних документів, пов'язаних з
виїздом за кордон, посилаючись на те,
що з 8.09.2001р. перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який
було розірвано 15 серпня 2006 року. Від
шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
донька залишилася проживати з нею.
Вона має змогу вивозити доньку за межі
України на відпочинок, однак
відповідач не надає згоди на виїзд
доньки за межі України.

Протягом розгляду справи позивачка
уточнила свої позовні вимоги та
просить надати дозвіл на багаторазовий
виїзд за кордон малолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасове перебування
до будь-яких країн світу, в тому числі
до країн Шенгенської угоди, Болгарії,
Єгипту, Туреччини, Росії, Чорногорії,
Хорватії, Швеції, Ізраїлю, Об'єднаних
Арабських Еміратів, США в супроводі
матері, ОСОБА_1, без письмової згоди та
супроводу батька, до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідач судове засідання не
завився, надав письмові пояснення,
згідно яких проти позову заперечує,
посилаючись на те, що він неодноразово
давав згоду на виїзд доньки за кордон,
що підтверджується копіями
відповідних заяв. Відмовив лише одного
разу в наданні згоди на поїздку до
Німеччини, оскільки позивачка не
пояснила, з ким їде їх донька та з якою
метою.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 8.09.2001р., який був розірваний
15.08.2006р. (а.с. 6-7).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із
матір'ю ( ас 5).

Як пояснив представник позивачки,
позивачка має можливість вивозити
доньку за межі України на відпочинок,
оздоровлення та навчання, однак
відповідач не надає згоди на виїзд
доньки за межі України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про охорону дитинства» батько і мати
мають рівні права та обов'язки щодо
своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам
України, які не досягли 16-річного віку,
здійснюється на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або їх
законних представників у разі потреби
самостійного виїзду таких осіб за
кордон.

Згідно ч. 18 зазначених вище правил
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків, а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі між собою, того з
них, з ким проживає дитина, справжність
підпису яких засвідчено нотаріально.
За наявності заперечень одного з
батьків документ може бути оформлено
на підставі рішення суду.

Діючим законодавством передбачено
можливість ухвалення судом рішення на
виїзд, а не постійні виїзди без згоди
батька, не позбавленого батьківських
прав, такі поїздки можуть мати разовий
характер з певним часовим проміжком
перебування у відповідній державі.

Позивачкою не наведено правові
підстави надання дозволу на виїзд
дитини без згоди батька аж до
досягнення неповнолітньою дитиною
18-річного віку, крім визначеної ст. 4
Закону можливості ухвалення судом
рішення на виїзд, а не на виїзд без
згоди батька до досягнення дитиною
певного віку, не позбавленого
батьківських прав.

Крім того, позивачкою не надано
доказів, що вона дійсно має намір
здійснити виїзд за кордон, а
відповідач заперечує надати дозвіл, а
також період такого виїзду,
оздоровчого закладу, у який вона має
намір вивезти дитину на оздоровлення,
або з іншою метою, що вказує на
необґрунтованість заявлених вимог.

Окрім того, чинним законодавством
передбачено можливість вирішувати
питання про надання дозволу саме на
конкретний виїзд дитини за кордон без
згоди батька (одноразовий), з
визначенням його початку і закінчення.
Інше розуміння змісту нормативних
актів та допустимість неодноразових
виїздів дитини за кордон без згоди
батька на підставі одного рішення суду
є грубим порушенням права одного з
батьків на спілкування з дитиною та на
участь у її вихованні.

За таких обставин суд вважає, що вимога
позивачки про надання дозволу на
неодноразові виїзди дитини за кордон
фактично обґрунтовується прагненням
ігнорувати інтереси батька, який
проживає окремо від дитини, а тому
законних підстав для задоволення
позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
11 Закону України «Про охорону
дитинства», ст. 141 Сімейного Кодексу
України, ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст.ст. 10, 57, 60,
61, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд за межі України дитини
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів.

Суддя