Справа № 256/2603/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 травня 2014 року

Калінінській районний суд м.
Донецька в Донецькій області в складі:

головуючої судді
- Токарєвої Н.М.,

при секретарі
- Дегтярьової І.О.,

позивача
- ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

У позовній заяві позивач
посилався на те, що 07.10.2013 року,
приблизно о 08 годині 10 хвилин ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «GEELY СК-2»
державний номер НОМЕР_3, на перехресті
автошляхів бул. Шевченко та бул.
Шахтобудівників у Калінінському
районі м. Донецька, у порушення п. 10.1
Правил дорожнього руху України, перед
початком руху не переконався у
безпечності свого маневру та скоїв
зіткнення з належним позивачу
автомобілем ЗАЗ ТБ 699 Р державний номер
НОМЕР_4, під його керуванням, унаслідок
чого, автомобілю позивача були
спричинені механічні ушкодження, а
саме були пошкоджені: переднє ліве
крило, передні ліві двері, задні ліві
двері, заднє ліве крило, задній бампер.
30.10.2013 року Калінінським районним судом
м. Донецька була розглянута справа №
256/7508/13-п про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП, у зв'язку з чим була
винесена Постанова, згідно до якої
ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні
ним 07.10.2013 року дорожньо-транспортної
пригоди та підданий до
адміністративної відповідальності у
вигляду штрафу у розмірі 340 грн. у дохід
держави. Зазначена Постанова не була
оскаржена та набрала законної сили
12.11.2013 року. Підчас оформлення ДТП,
співробітник ДАІ, який оформлював
матеріал за пригодою, надав позивачу
ксерокопію полісу на ім'я ОСОБА_3 №
АС/4500333 «Обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 03.07.2013 року, виданого АТ
«ПРОСТО- страхування», на підставі
якого цивільна відповідальність осіб,
які керують транспортним засобом «GEELY
СК-2» державний номер НОМЕР_3 у період з
03.07.2013 року по 02.07.2014 року була
застрахована. Позивач звернувся до АТ
«ПРОСТО-страхування» для отримання
відшкодування, однак, дія цього
договору страхування цивільної
відповідальності була достроково
припинена у зв'язку з поданою 3.10.2013 року
ОСОБА_3 заявою про розірвання договору
у зв'язку з продажем автомобіля. Крім
цього, у цій страховій кампанії,
позивачу надали ксерокопію іншого
полісу на ім'я ОСОБА_3 № АС/6926747
«Обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 04.10.2013 року, виданого ПАТ
СК «ПЗУ Україна», на підставі якого,
цивільна відповідальність осіб, які
керують транспортним засобом «GEELY СК-2»
державний номер НОМЕР_3 у період з 07.10.2013
року по 06.10.2014 року була застрахована
саме у цій страховій кампанії, та який
діяв на момент ДТП. 13.11.2013 року позивач
звернувся до ПАТ СК «ПЗУ Україна» з
заявою про страхове відшкодування
спричиненої шкоди, після чого, 14.11.2013
року, аварійним комісаром Донецького
РУ ПАТ СК «ПЗУ Україна» ОСОБА_4 був
проведений огляд пошкоджень належного
позивачу транспортного засобу ЗАЗ ТР 699
Р державний номер НОМЕР_4 та складена
калькуляція вартості робіт по
відновленню пошкодженого автомобіля,
яка згідно до висновку склала 5 357,46 грн.
31.12.2013 року ПАТ СК «ПЗУ Україна»
перерахувало позивачу суму страхового
відшкодування у розмірі 4322,88 грн. - за
вирахуванням суми франшизи, яка згідно
до полісу № АС/6926747 «Обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від

04.10.2013 року складає 1000 грн. Крім
того, внаслідок ДТП позивачу заподіяно
моральну шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях, яких він зазнала у зв'язку
з ушкодженням його власності -
автомобіля, та неможливості належним
чином користуватися автомобілем за
його призначенням, що спричинило
порушення життєвого укладу, порушення
нормальних життєвих зв'язків. Просив
суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в розмірі 1000 гривень; моральну
шкоду в розмірі 10000 гривень; судові
витрати.

Позивач ОСОБА_5 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав і
дав пояснення аналогічні, викладеним у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судові
засідання не з'явився. Про день, час і
місце розгляду справи був сповіщений у
встановленому законом порядку, що
підтверджується представленими в
матеріалах справи документами. У
справі мається досить матеріалів про
права і взаємини сторін, тому суд
вважає можливим розглянути дану справу
заочно під час відсутності відповідача
на підставі наявних досліджених у
судовому засіданні доказів відповідно
до вимог ст.224 ЦПК України. Позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Розглянувши цивільну справу в
межах заявлених вимог, вислухавши
пояснення позивача, дослідивши
матеріали адміністративної справи №
256/7508/13-п, дослідивши матеріали справи і
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
частково обґрунтованими і підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає,
що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін та інших обставин,
що мають істотне значення для
вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 60 ч.ч. 1, 4 ЦПК
України, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України
визначені підстави звільнення від
доказування. Обставини, визнані
сторонами та іншими особами, що беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, що її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України
під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадяни, які здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або на інших
підставах (договору оренди,
довіреності, тощо). Шкода, заподіяна
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, якщо вона не
доведе, що шкода виникла внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК
України, шкода, заподіяна унаслідок
взаємодії декількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода,
заподіяна одній особі з вини іншої
особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 Постанови №4
Пленуму вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Судом встановлено, що 07.10.2013 року,
приблизно о 08 годині 10 хвилин ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «GEELY СК-2»
державний номер НОМЕР_3, на перехресті
автошляхів бул. Шевченко та бул.
Шахтобудівників у Калінінському
районі м. Донецька, у порушення п. 10.1
Правил дорожнього руху України, перед
початком руху не переконався у
безпечності свого маневру та скоїв
зіткнення з належним позивачу
автомобілем ЗАЗ ТБ 699 Р державний номер
НОМЕР_4, під його керуванням, унаслідок
чого, автомобілю позивача були
спричинені механічні ушкодження, а
саме були пошкоджені: переднє ліве
крило, передні ліві двері, задні ліві
двері, заднє ліве крило, задній бампер.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу № 283167 власником
автомобіля «GEELY СК-2» реєстраційний
номер НОМЕР_3 є ОСОБА_1.

Постановою Калінінського районного
суду міста Донецька від 30.10.2013 року
ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні
ДТП, яке мало місце 07.10.2013 року, та за ст.
124 КУпАП притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу на користь держави у
розмірі 340 гривень. Зазначена Постанова
не була оскаржена та набрала законної
сили 12.11.2013 року.

Вказані обставини встановлені судовим
рішенням по адміністративній справі,
що набрало законної сили, тому через ст.
61 ЦПК України не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Постанова суду в справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені самою цією особою.

Як встановлено у судовому
засіданні згідно полісу на ім'я ОСОБА_3
за № АС/6926747 «Обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 04.10.2013 року, виданого ПАТ
СК «ПЗУ Україна», застрахована
цивільна відповідальність осіб, які
керують транспортним засобом «GEELY СК-2»
державний номер НОМЕР_3 у період з 07.10.2013
року по 06.10.2014 року, який діяв на момент
ДТП.

13.11.2013 року позивач звернувся до
ПАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про
страхове відшкодування спричиненої
шкоди.

14.11.2013 року аварійним комісаром
Донецького РУ ПАТ СК «ПЗУ Україна»
ОСОБА_4 був проведений огляд пошкоджень
належного позивачу транспортного
засобу ЗАЗ ТР 699 Р державний номер
НОМЕР_4 та складена калькуляція
вартості робіт по відновленню
пошкодженого автомобіля, яка згідно до
висновку склала 5 357,46 грн.

31.12.2013 року ПАТ СК «ПЗУ Україна»
перерахувало позивачу суму страхового
відшкодування у розмірі 4322,88 грн. - за
вирахуванням суми франшизи, яка згідно
до полісу № АС/6926747 «Обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 04.10.2013 року
складає 1000 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно- правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу
України, особа, якій заподіяні збитки
внаслідок порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, які особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

На підставі ст. ст. 22, 1166, 1188, 1192 ЦК
України, Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з тим, що винним у
ДТП, яке сталося 07.10.2013 року є ОСОБА_2,
саме відповідач має сплатити позивачу
суму франшизи у розмірі 1000 грн.,
недоплачену страховою компанією.

У відповідності зі ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, заподіяна
фізичній особі неправомірними діями
або бездіяльністю, відшкодовується
особою, що її заподіяла, при наявності
її провини.

У відповідності зі ст. 23 ЦК
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом у залежності від
глибини фізичних і душевних страждань,
ступеня провини особи, що причинили
моральну шкоду, а також інших обставин,
що мають істотне значення. При
визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Відшкодування моральної шкоди
позивачу слід покласти на відповідача
ОСОБА_2

Вирішуючи питання про розмір
заподіяної моральної шкоди, з огляду на
доводи позивача, суд при визначенні
розміру моральної шкоди виходить із
характеру, обсягу та тривалості
страждань, яких зазнав позивач,
принципу розумності та справедливості,
тому суд вважає, що розмір моральної
шкоди, який підлягає відшкодуванню на
користь позивача, не може перевищувати
600 гривень.

Оскільки, суд задовольнив
позовні вимоги та стягнув шкоду з
відповідача, то відповідно до вимог ст.
79, 84, 88 ЦПК України суд вважає за
необхідним стягнути з відповідача і
витрати на правову допомогу у сумі 300
гривень. Суд приймає до уваги витрати
на правову допомогу у сумі 300 гривень,
оскільки у матеріалах справи є
документи, які підтверджують оплату
позивачем зазначеної суми.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
всі судові витрати, пов'язані з
розглядом справи покладаються на
відповідача ОСОБА_2, тому сплачена
позивачем сума судового збору в доход
держави у сумі 487,20 гривень за позовні
вимоги матеріального та немайнового
характеру підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209,212, 213, 214,
215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІН НОМЕР_6, матеріальну
шкоду у розмірі 1000 гривень, моральну
шкоду у розмірі 600 гривень, а всього - 1600
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІН НОМЕР_6, витрати на
правову допомогу у сумі 300 гривень,
судовий збір у сумі 487 гривень 20
копійок, а всього - 787 гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте Калінінським районним
судом м. Донецька за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області протягом десяти днів
з дня його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Токарєва Н.М.

23.05.2014