Справа № 461/2-1844/10
Головуючий у 1 інстанції: Серьодкіна
Провадження № 22-ц/783/254/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого-судді Приколоти
Т.І.

суддів: Богонюка
М.Я., Ванівського О.М.

з участю секретаря Цар М.М.

з участю ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Кредитної
спілки «Християнська злагода» на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 21 травня 2010 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Кредитної спілки
«Християнська злагода» про стягнення
коштів, -

в с т
а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом про стягнення з відповідача 892
132,77 грн., наданих на депозитні рахунки
відповідно до договорів № 239 від 29
серпня 2006 року, № 239/1 від 30 серпня 2006
року і № 578/07 від 25 листопада 2007 року; 381
386,81 грн. заборгованості за відсотками,
20 000 грн. моральної шкоди і судових
витрат. В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що внесла кошти
відповідачеві у відповідності із
зазначеними договорами та додатковими
угодами до них. Частину коштів їй
повернуто, у решті свої зобов'язання
відповідач не виконав і кошти їй не
повернув. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного
суду м.Львова від 21 травня 2010 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
Кредитної спілки «Християнська
злагода» в користь ОСОБА_4 1 183 537,70 грн.
боргу та 120 грн. судових витрат. В решті
позову відмовлено. Стягнуто з
відповідача в дохід держави 11 836,58 грн.
державного мита.

Рішення суду оскаржила Кредитна
спілка «Християнська злагода».

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення змінити та стягнути з
кредитної спілки на користь позивача, з
врахуванням наданих уточнень, - 468 566,11
грн. боргу та 120 грн. судових витрат, в
решті позову відмовити. Вважає, що
рішення суду ухвалено з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, недоведеністю обставин, які
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, при неповно
з'ясованих обставинах справи.
Зазначає, що судом безпідставно
проведено розрахунок заборгованості
перед позивачем еквівалентно до
іноземної валюти. Позивачем значно
завищено суму заборгованості. Судом
стягнуто заборгованість з врахуванням
нарахованих відсотків після
закінчення дії договорів депозиту,
тобто після припинення зобов'язання.

Позивач проти доводів апеляційної
скарги заперечила, посилаючись на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, оскільки
суд першої інстанції зробив свої
висновки без належних підстав, справу
вирішено без достатньої перевірки
обґрунтованості позовних вимог;
висновки суду не в повній мірі
відповідають фактичним обставинам
справи, встановленим на підставі
повної і всебічної перевірки доказів,
їх дослідження і правильної оцінки;
тому з висновками суду повністю
погодитися не можна.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.3, ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в
повній мірі цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що 29 серпня 2006 року
між сторонами укладено договір № 239 про
залучення внеску члена кредитної
спілки на депозитний рахунок в гривнях
на умовах та в порядку, встановлених
цим договором. Згідно п. 1.1 зазначеного
договору позивачем внесено в касу
відповідача внесок в розмірі 50 000 грн.
на строк 12 місяців, до 29 серпня 2007 року.
У договорі зазначено, що ця сума коштів
еквівалента 7 777 євро по курсу НБУ.
Надалі згідно з п. 1.4 договору
позивачем внесено наступні суми:

- згідно доповнення до договору від 13
лютого 2007року - 50 500 грн.;

- згідно доповнення до договору від 24
травня 2007року - 25 000 грн.;

- згідно доповнення до договору від 25
травня 2007 року - 25 000 грн.;.

- згідно доповнень до договору від 16
червня 2007року- 75 000 грн.;

- згідно доповнення до договору від 2
липня 2007року -3 920 грн.;

- згідно доповнення до договору від 30
серпня 2007року- 20 604,56 грн. з вказівкою, що
це еквівалентно 2986,17 євро;

- згідно доповнення до договору від 21
вересня 2007 року - 25 524 грн.;

- згідно доповнення до договору від 24
червня 2008 року-918,20 грн.

Всього позивачем внесено 276 466,76
грн. Із зазначеної суми їй повернуто 30
серпня 2007 року 50 000 грн.; 29 лютого 2008 року
- 50 500 грн. і 4 квітня 2008 року - 30 000 грн.
(а.с.15-35).

Пунктами 1.2 і 1.3 договору № 239
передбачено нарахування і виплату на
внесок щомісячно відсотків у розмірі 24%
річних, відсоткова ставка є сталою
протягом дії договору. Пунктом 1
додатку № 1 до договору від 29 серпня 2008
року передбачено відсоткову ставку в
розмірі 26 % річних, яка діє після
підписання додатку до договору.

30 серпня 2006 року сторони уклали
договір № 239/1 про залучення внеску
члена кредитної спілки на депозитний
рахунок в гривнях на строк 12 місяців, до
29 серпня 2007 року на умовах та в порядку,
встановлених цим договором. Згідно п. 1.1
даного договору позивачем внесено в
касу відповідача внесок в розмірі 50 000
грн. У договорі зазначено, що ця сума
коштів еквівалента 7 777 євро по курсу
НБУ. Пунктом 1.4 договору передбачено
право члена кредитної спілки донесення
членських внесків депозитного типу.
Позивачем внесено додатково:

- згідно доповнень до договору від 14
березня 2007року 146 450 гривень та 3 550 грн.
(разом 150 000 грн.);

- згідно доповнення до договору від 24
травня 2007 року - 50 000 грн.

Всього за договором № 239/1 позивач
внесла кошти в сумі 250 000 грн. Із цих
коштів їй повернуто 21 вересня 2007 року 22
163,20 грн. і 12 червня 2008 року 73 920 грн.
(а.с.10-14,25-33). Договором встановлена
відсоткова ставка у розмірі 24 % річних,
додатком до договору № 239/1 від 29 серпня
2008 року відсоткова ставка змінена на 26%
річних.

23 листопада 2007 року сторонами
укладено договір № 578/07 про залучення
внеску члена кредитної спілки на
депозитний рахунок в гривнях на умовах
та в порядку, встановлених цим
договором, на строк 12 місяців, до 23
листопада 2008 року з нарахуванням 24 %
річних. Згідно п. 1.3 даного договору
позивачем внесено в касу відповідача 79
000 гривень із зазначенням, що це
еквівалентно 15 643,56 доларів США по курсу
НБУ. Згідно п. 1.4 договору на
внесокщомісяця нараховуються і
виплачуються відсотки у розмірі 24%
річних. Згідно з п.2.2 договору та
доповненням до договору від 24
листопада 2007року позивачем додатково
внесено 72 500 гривень із зазначенням, що
це еквівалентно 14 356,44 доларів США по
курсу НБУ. Всього за цим договором
позивач внесла 151 500 грн. Повернення
коштів за цим договором не проводилося.

До жовтня 2008 року відповідачем
нараховані відсотки за умовами
зазначених договорів. З листопада такі
не нараховувалися.

Відтак, відповідачем залучено на
депозитні рахунки відповідно до
зазначених вище договорів кошти
позивача, що відповідає Статуту
відповідача (підрозділ 5 розділу ) -
(а.с.237).

Відповідно до укладених між
сторонами строкових договорів, позивач
внесла на депозитний рахунок
відповідача на умовах зворотності
кошти, на які нараховуються відсотки.
Умовами цих договорів передбачено, що
при знеціненні гривні розмір
виплачуваного внеску та відсотків на
внесок проводиться від еквіваленту
загальної суми внеску, встановленого в
доларах США, та сплачується вкладнику в
гривнях по курсу НБУ.

Згідно зі ст.ст. 526,530,536,629 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.
Зобов'язання має виконуватись належним
чином. За користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, розмір яких
встановлюється договором, законом чи
іншими нормативними актами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Частиною 2 ст. 625 цього Кодексу
визначено, що боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідач визнав вимоги позивача і
уклав договори про відступлення на її
користь права вимоги по зобов'язаннях
із інших його боржників (а.с.65-69,191-192).

Зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч.1
ст.598 ЦК України). Такі підстави
зазначені у ст.ст. 599-601,604-609 цього
Кодексу. Статтею 599 цього Кодексу
встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Пунктом 4 ст. 631 ЦК України передбачено,
що закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору; у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Суд першої інстанції зробив вірний
висновок про стягнення з відповідача в
користь позивача заборгованих сум,
залучених на депозитний рахунок, та
процентів за користування цими
коштами. Разом з тим, за основу для
розрахунку суми, яка підлягає
стягненню, за договорами №№ 239 і 239/1,
суд провів розрахунок відповідно до
курсу НБУ у співвідношенні євро і
гривні, з чим погодитися не можна.

Колегія суддів приходить до висновку,
що відповідачем порушено виконання
грошових зобов'язань перед позивачем.
Відтак, з відповідача в користь
позивача підлягає стягненню сума
внесених коштів на депозитний рахунок
відповідача відповідно до умов
зазначених вище договорів, укладених
сторонами, а також проценти за
користування чужими коштами у
визначених договорами розмірах.
Сторони, які підписали вказані вище
договори, які не оспорені, визначили
принцип розрахунку між ними при
поверненні позивачеві належних коштів
- у еквіваленті до іноземної валюти
(долара США). Такі умови договору
узгоджуються з вимогами ст.ст.6, 627 ЦК
України щодо свободи договору.
Вказівка у частині договорів про
еквівалент внесених позивачем коштів у
євро не має правового значення.

Відтак, при проведенні розрахунку сум,
які підлягають стягненню з відповідача
в користь позивача, слід виходити з
наступного.

Згідно з договором № 239 позивачем
внесено зазначені вище суми у
національній валюті (гривні), що
еквівалентно 54 753,40 доларів США (275 548,56
грн. внесено в період, коли
співвідношення курсу долара до гривні
становило 5,05 грн., 918,20 грн. внесено 24
червня 2008 року, коли це співвідношення
складало 4,8497). Відповідачем повернуто
позивачеві 130 500 грн., що при курсі
долара США 5,05 грн. становить 25 841,58
доларів США. Заборгованість складає 28
911,82 доларів США, що еквівалентно 229 169,54
грн. при співвідношенні долара США і
гривні - 7,9265 З врахуванням 26 % річних
проценти становлять 76 071,73 грн. ((275
548,56/5,05 +918,20/4,8497 -130 500/5,05 +28 911,82 х 466 х 26/36500)
х 7,9265).

Згідно з договором № 239/1 позивачем
внесено 250 000 грн., що еквівалентно 49
504,95 доларів США (250 000 / 50,5). Повернуто
суму, еквіваленту 19 667,73 доларів США.
Заборгованість складає кошти,
еквівалентні 29 837,16 доларів США, або 236
504,25 грн. Проценти становлять 78 506,45 грн.
Загальна заборгованість за цим
договором складає 315 010,70 грн.

Відповідно до договору № 578/07 позивачем
внесено 151 500 грн., що еквівалентно 30 000
доларів США. Проценти становлять 72 862,99
грн. Загальна заборгованість за
договором - 310 657,99 грн.

У сукупності заборгованість по
внесених позивачем відповідно до
вказаних договорів коштах становить 930
909,96 грн. (703 468,79 грн. - заборгованість по
внесених коштах і 227 441,17 грн.
процентів).

Спір між сторонами виник з договірних
відносин. Договорами не передбачено
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з порушенням їх виконання.
Відтак, слід погодитись з висновком
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні моральної шкоди.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК
України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Позивачем сплачено при подачі
позовної заяви 8,50 грн. судового збору
та 120 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи. Пропорційно до
задоволених позовних вимог із позивача
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 814,32 грн., з врахуванням сплачених
сум - 685,82 грн. З відповідача в дохід
держави слід стягнути судові витрати в
сумі 2 584,57 грн.

Керуючись ст.88, ст. 303, п.п.1, 3 ч.1 ст.
307, ст. ст. 308, 309, 313, ч.1 п.1, ч.2 ст. 314, ст. ст.
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Християнська злагода» задовольнити
частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 21 травня 2010 року в частині
задоволених вимог змінити.

Стягнути з Кредитної спілки
«Християнська злагода» в користь
ОСОБА_4 кошти в сумі 703 468,79 грн. (сімсот
три тисячі чотириста шістдесят вісім
грн.79 коп.), надані відповідно до
договорів про строковий членський
внесок, та 227 441,17 грн. (двісті двадцять
сім тисяч чотириста сорок одну грн. 17
коп.) відсотків відповідно до цих
договорів; всього: 930 909,96 грн. (дев'ятсот
тридцять тисяч дев'ятсот дев'ять грн. 96
коп.).

Стягнути з Кредитної спілки
«Християнська злагода» в дохід держави
2 584,57 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят
чотири грн.57 коп.) судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 685,82
грн. (шістсот вісімдесят п'ять грн.82
коп.) судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: