АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/1507/14
суді 1 інстанції: Спічак О.Б.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 19 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Радченко С.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє
в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 27 березня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3, який
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа органи
опіки та піклування у Комсомольському
районі міста Херсона про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом виселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Фідокомбанк», треті особи ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Херсонський обласний цент
соціальний служб для сім'ї, дітей та
молоді про виселення з наданням іншого
постійного жилого приміщення, та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Фідокомбанк», треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_7 про визнання свідоцтва про
право власності недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Фідокомбанк» звернулося
до суду з вказаною позовною заявою
посилаючись на те, що рішенням
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 19.11.2010 року, з ОСОБА_3 на
користь ВАТ «Ерсте банк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк») стягнуто заборгованість за
кредитним договором № 014-2181/18/03686 від
31.07.2007 року в сумі 2 162 619,86 грн. та судові
витрати. Рішення суду знаходилося на
примусовому виконанні ВДВС
Комсомольського РУЮ м. Херсона. 29.09.2011
року та 01.01.2011 року проводились
прилюдні торги з реалізації
арештованого майна, а саме житлового
будинку та земельної ділянки,
розташованих за адресою АДРЕСА_1, проте
через відсутність покупців торги не
відбулися, у зв'язку з чим ВДВС
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні було
запропоновано стягувачу прийняти
вищезазначене нерухоме майно в рахунок
часткового погашення боргу ОСОБА_3 В
подальшому на підставі акту про
передачу майна від 29.11.2011 року
приватним нотаріусом ОСОБА_8 були
видані ПАТ «Ерсте Банк» свідоцтва про
право власності на житловий будинок,
загальною площею 357,5 кв.м. та земельної
ділянки, загальною площею 0,0978 га
розташованих за адресою АДРЕСА_1.
Враховуючи те, що відповідачі
продовжують користуватися житловим
будинком, який належить банку, чим
здійснюють позивачу перешкоди у
користуванні та розпорядженні
належним йому майном, просив:

1) виселити ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, який
належить ПАТ «Ерсте Банк»
(правонаступнику ПАТ «Фідокомбанк»).

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою
посилаючись на те, що рішенням
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 19.11.2010 року, з ОСОБА_3
стягнуто заборгованість за кредитним
договором в сумі 2 162 619,86 грн. та судові
витрати. Рішення суду знаходилося на
примусовому виконанні ВДВС
Комсомольського РУЮ м. Херсона.
Житловий будинок та земельна ділянка,
загальною площею 0,0978 га, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
26.05.2006 року, тобто більше ніж за рік до
отримання кредиту в ПАТ «Ерсте Банк».
Враховуючи те, що з 2010 року ні позивач
за зустрічним позовом ні його дружина -
ОСОБА_6 не мають постійного місця
роботи, постійного доходу, який би міг
забезпечити її нормальне утримання,
іншої житлової площі для переселення, а
також не мають фінансової можливості
оренди житла, просив:

1) зобов'язати ПАТ «Фідокомбанк» надати
ОСОБА_3 та членом його сім'ї інше
постійне жиле приміщення згідно норм
передбачених ЖК України і вимог
органів опіки та піклування.

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з зустрічною позовною заявою
посилаючись на те, що житловий будинок
розташований за адресою АДРЕСА_1. був
їх з чоловіком спільною сумісною
власністю. При укладенні кредитного
договору № 014-2181/18/03686 від 31.07.2007 року
ОСОБА_3, вона ніяких гарантій та порук
за його зобов'язаннями перед банком не
надавала, тому процедура відчуження
спільного майна подружжя повинна була
відбуватися з урахуванням її майнових
прав. Крім того, у спірному житловому
будинку проживають діти ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, двоє з яких є неповнолітніми,
які набули право користування будинком
у законному порядку. Враховуючи те, що
при здійсненні процедури відчуження
нерухомості банком були порушенні її
права, як співвласника майна та права
її дітей, як користувачів житлового
будинку, тобто здійснив правочин яких
порушує публічний порядок, просила:

1) визнати недійсним свідоцтво про
право власності ПАТ «Ерсте Банк»
(правонаступник ПАТ «Фідокомбанк») на
житловий будинок та земельної ділянки,
загальної площею 0,0978 га розташованих
за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані в
Державному реєстрі правочинів 27.12.2011
року.

Рішенням Комсомольського районного
суду міста Херсона від 27 березня 2014
року первісний позов задоволено. В
задоволені зустрічних позовів
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ПАТ «Фідокомбанк»
задовольнити.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи первісний позов, суд
першої інстанції виходив з підстав
доведеності порушення прав позивача як
власника домоволодіння, наявності
правових підстав для виселення.
Відмовляючи в задоволенні зустрічних
позовів, суд виходив з недоведеності та
відсутності підстав для визнання
недійсним свідоцтв про право власності
на житловий будинок та на земельну
ділянку, а також відсутності підстав
для зобов'язання банка надати інше
житло ОСОБА_4 та членам його сім'ї.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 31.07.2007 року між
ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
014/2181/18/03686, відповідно до п.1.1 якого Банк
надав позичальнику кредит в сумі 240 000
грн. зі строком користування
кредитними коштами (кредитом) до 30.07.2017
року зі сплатою 13,5% річних (а.с.6).

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за кредитним договором, 01.08.2007
року між «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 був
укладений договір іпотеки №
014/2181/18/03686/1, відповідно до якого
іпотекодавець передав
іпотекодержателю нерухоме майно, а
саме: 1) житловий будинок літ. «А»
кам'яний, обкладений цеглою, житловою
площею 60,0 кв.м., загальною площею 357,5
кв.м., з літньою кухнею літ. «Б», гаражем
літ. «В», сараєм літ. «Г», навісом літ.
«Д», навісом літ «Е», огорожею № 1,2,3,
басейном № 4, який розташований в
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 978,0
кв.м. заставною вартістю 1736725 грн.; 2)
земельна ділянка площею 0,0978 га в межах
згідно з планом, яка розташована
АДРЕСА_1 цільове призначення якої: для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд заставною вартістю 324590 грн.
(а.с.7).

Відповідно до установчих документів
ПАТ «Фідобанк» є правонаступником ПАТ
«ЕрстеБанк» та ПАТ
«Фідокомбанк»(а.с.26-27, 84-86).

16.02.2011 року постановою державного
виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м.
Херсоні було відкрито виконавче
провадження № 24563584 на підставі
виконавчого листа № 2-3975 від 08.02.2011 року,
виданого Комсомольським районним
судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості у розмірі 2 164 439,86 грн.
(а.с.9).

В ході проведення примусового
виконання рішення суду були проведені
прилюдні торги описаного та
арештованого майна, відповідно до акту
опису та арешту майна від 25.03.2011 року, а
саме домоволодіння до складу якого
входять: житловий будинок (літ.А)
загальною площею 357,5 кв.м., надвірні
будівлі та споруди, забудована
земельна ділянка площею 978 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1. (а.с.109-110).

В подальшому у зв'язку з тим, що
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна не
відбулись, 29.11.2011 року постановою
держаного виконавця ВДВС
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні
передано нерухоме майно, а саме:
домоволодіння, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1, та земельну ділянку
площею 978 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ПАТ
«Ерсте Банк» в рахунок часткового
погашення боргу (а.с.13-14).

27.12.2011 року приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, ПАТ «Ерсте Банк» були
видані свідоцтво про право власності
на домоволодіння, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1 та свідоцтво про право
власності на земельну ділянку площею 978
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15,16). Право
власності на вищезазначене нерухоме
майно було зареєстроване відповідно до
чинного законодавства України, що
підтверджується копією Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (а.с.17-18).

Разом з тим судом встановлено, що в
житловому будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3 та
члени його сім'ї ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_7

Право неповнолітніх дітей ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
користуватися житлом є похідними від
аналогічного права одного з батьків та
існує лише за наявності його у одного з
батьків.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Діяльність власника
може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику права вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Підставою для задоволення позову
власника є встановлення факту
порушення прав власника і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що
виникнення права членів сім'ї власника
будинку (квартири) на користування цим
будинком та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку права
власності на цей будинок, а відтак -
припинення права власності особи на
будинок припиняє право членів її сім'ї
на користування цим будинком.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

Враховуючи, що виселення є категорією
житлового законодавства, тому при
розгляді цивільних справ за позовом
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення предметом
доказування є втрата права на житло,
або взагалі його відсутність, або інші
передбачені ЖК підстави для
позбавлення права на житло.

Оскільки будинок був предметом
іпотеки, право власності на який
перейшло до банку, з урахуванням норм
ст.109 ЖК України, ст.40 Закону України
«Про іпотеку» , відмови відповідачів
звільнити житловий будинок
добровільно протягом місяця з дня
отримання письмової вимоги банку про
виселення (а.с.20), а також з урахуванням
прав нового власника будинку колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
та доведеність позовних вимог про
виселення відповідачів з житлового
будинку з будинку АДРЕСА_1.

Оскільки обов'язок надати житлове
приміщення відповідачам, як таким, що
підлягають виселенню з житлового
будинку, придбаного іподекодавцем за
рахунок кредиту, не лежить на
позивачеві, а відповідно до ч.4 ст.109 ЖК
України відсутність жилих приміщень з
фондів житла для тимчасового
проживання або відмова у їх наданні з
підстав, встановлених ст. 132-2 цього
Кодексу, не тягне припинення виселення
громадян з жилого приміщення, яке є
предметом іпотеки, у порядку,
встановленому частиною третьою цієї
статті, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції вірно
відмовив у задоволенні зустрічного
позову про зобов'язання Банку надати
інше житло для постійного проживання.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що діючим в Україні законодавством не
встановлено винятків для виселення
малолітніх та неповнолітніх осіб із
житлового приміщення, що є предметом
іпотеки, колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
відсутність правових підстав на
виселення відповідачів з займаного
приміщення у зв'язку зі зміною власника
житлового будинку.

З урахуванням заяви ОСОБА_6 від 01.08.2007
року про надання згоди на укладення
договору іпотеки (а.с.102), підстав
зустрічного позову про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності банку на житловий будинок (
а.с.55-58), вищевикладених доводів судової
колегії щодо прав неповнолітніх та
малолітніх дітей, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_6

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення ухвалено судом
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
первісного позову, та задоволенні
зустрічного відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: