Справа №489/772/14-ц 29.04.2014 29.04.2014 29.04.2014
Провадження №22ц/784/1081/14
Головуюча в першій інстанції Тихонова
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Романенко Ю.О.,

за участю представника відповідача
Русіної В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технополіс-1»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 19 лютого 2014 року по
справі за позовом

ОСОБА_4

до

товариства з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1»

(далі - ТОВ «Технополіс-1»)

про стягнення матеріальної шкоди та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

04 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Технополіс-1» про
стягнення матеріальної та
відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 27 лютого 2013 року
він придбав в магазині «Технополіс-1»,
що розташований по пр. Героїв
Сталінграду, 13 в м. Миколаєві мобільний
телефон Prestigio PAP 40404 DUO Black, серійний
номер НОМЕР_1, вартістю 1 111 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ П17-000613 від 27 лютого 2013 року.

Під час його використання, в період дії
гарантійного строку експлуатації,
виявилися наступні недоліки, а саме:
рипіння мікрофону, неналежна робота
екрану, відсутність реагування
телефону на команди сенсору. Вказані
недоліки унеможливлюють подальше
використання телефону за цільовим
призначенням. 21 листопада 2013 року він
звернувся до Миколаївської філії ТОВ
«Технополіс-1» із заявою про усунення
виявлених в товарі недоліків та згідно
акту прийому у ремонт № 444570 від 21
листопада 2013 року він передав
останньому оригінал квитанції про
оплату вартості даного товару, коробку
від телефону, гарантійний талон та всі
комплектуючі від даного виробу. Між
тим, протягом двох місяців дефект
товару усунутий не був та крім того,
даний товар йому не повернутий. 17 січня
2013 року він звернувся до відповідача з
вимогою про відмову від договору
купівлі-продажу вищезазначеного
телефону, просив повернути йому
вартість даного товару в розмірі 1 111
грн. та сплатити неустойку. Вказана
претензія була отримана відповідачем,
проте її вимоги виконані не були. Крім
того, діями відповідача йому
спричинена моральна шкода, яку він
оцінює в 1 000 грн.

Посилаючись на вищезазначене та те, що
дії відповідача порушують його права
передбачені Законом України «Про
захист прав споживача» просив позов
задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Розірвано
договір купівлі-продажу від 27 лютого 2013
року мобільного телефону Prestigio,
укладеного між ОСОБА_4 та Миколаївською
філією ТОВ «Технополіс-1». Стягнуто з
ТОВ «Технополіс-1» на користь ОСОБА_4
вартість товару в сумі 1111 грн. та 666 грн.
66 коп. пені, а всього 1777 грн. 66 коп. В
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
відмовлено. Також вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Технополіс-1»
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_4 в задоволенні позову в повному
обсязі. На думку апелянта, рішення суду
є незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів» (далі -
Закон) споживач має право вимагати
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми в
розумний строк лише у разі виявлення
протягом встановленого гарантійного
строку істотних недоліків, які
виникли з вини виробника товару

(продавця, виконавця), або
фальсифікації товару, підтверджених за
необхідності висновком експертизи.

Статтею 1 Закону встановлено, що
істотним є недолік, який робить
неможливим чи недопустимим
використання товару відповідно до його
цільового призначення, виник з вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
наведених ознак: він взагалі не може
бути усунений, його усунення потребує
понад 14 календарних днів, він робить
товар суттєво іншим, ніж передбачено
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 21 листопада 2013 року звернувся
до відповідача з заявою про прийняття
телефону на ремонт, так як протягом
гарантійного строку виявлені недоліки
товару: рипіння мікрофону, екран
телефону при вхідному дзвінку не
працює та сам телефон не реагує на
сенсор (а.с. 6). Зазначений телефон в цей
же день відповідачем прийнятий для
проведення ремонту (а.с. 7).

Проте, у встановлений Законом строк
телефон не був відремонтований та до
теперішнього часу позивачу не
повернутий.

Частиною 3 Закону також встановлено, що
споживач має право пред'явити одну із
вимог, передбачених ч. 1 ст. 8 цього
Закону, а в разі її невиконання заявити
іншу вимогу, передбачену ч. 1 цієї ж
статті.

16 січня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідача з претензією про
розірвання договору купівлі-продажу
телефону та повернення йому вартості
товару 1 111 грн., яка була отримана ТОВ
«Технополіс -1» 21 січня 2014 року, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 9-11).

Відповідь на вказану претензію позивач
не отримав, що і стало підставою для
звернення в лютому 2014 року до суду з
цим позовом.

Із змісту наведених вимог Закону
випливає, що право на розірвання
договору та повернення сплаченої за
товар грошової суми у споживача
виникає лише в разі істотності
виявлених в придбаному товарі
недоліків, що виникли з вини виробника
(продавця, виконавця), або у разі
невиконання обґрунтованої іншої
вимоги споживача, передбаченої ч. 1 ст. 8
Закону.

При пред'явленні споживачем вимоги про
безоплатне усунення недоліків товару
вони повинні бути усунуті протягом
чотирнадцяти днів з дати його
пред'явлення або за згодою сторін в
інший строк.

З заяви ОСОБА_4 до відповідача від 21
листопада 2013 року вбачається, що
сторони домовились, що максимальний
строк усунення недоліків складає
тридцять робочих днів з моменту
отримання висновку відповідного
фахівця щодо причин виникнення
недоліків в товарі (а.с. 6). Але,
відповідачем не надані суду докази, які
б підтверджували звернення до фахівця
для встановлення причин недоліків в
телефоні або про призначення
експертизи.

Крім того, п. 28 Порядку гарантійного
ремонту (обслуговування) або
гарантійної заміни технічноскладних
побутових товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
11 квітня 2002 року № 506 (далі - Порядок)
передбачено, що термін виконання
гарантійного ремонту узгоджується за
домовленістю сторін, але не може
перевищувати встановленого
законодавством. За кожен день затримки
усунення недоліків понад встановлений
термін виконавець виплачує
споживачеві неустойку в розмірі 1
відсотка вартості товару.

Виконавець несе відповідальність за
якість і безпеку виконаних робіт,
термін їх виконання та зберігання
товару, прийнятого на гарантійний
ремонт (п. 37 Правил).

Тобто, гарантійний ремонт телефону
відповідачем не був проведений у
строки, передбачені Законом, а тому, за
кожен день затримки усунення недоліків
понад встановлений строк (чотирнадцять
днів) споживачеві виплачується
неустойка в розмірі 1% вартості товару (
ч. 9 ст. 8 Закону).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що від позивача не надходило вимоги та
згоди про проведення експертизи товару
є безпідставними.

Так, відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2002 року № 15-рп, кожна особа має
право вільно обирати незаборонений
законом спосіб захисту прав і свобод, у
тому числі й судовий.

Можливість судового захисту не може
бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами в
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Крім того, ст. 17 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що за умови виникнення необхідності у
визначенні причин втрати якості товару
під час гарантійного строку продавець
зобов'язаний провести експертизу
продукції; при цьому на споживача
покладається обов'язок лише довести
наявність істотного дефекту продукції,
тягар доказування причин виникнення
недоліку товару покладений на
продавця.

Відповідно до зазначеної норми закону
обов'язок проведення експертизи
належить продавцю товару.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що саме відповідачем не
вжито належних та достатніх заходів
для його виконання, у встановлений
строк та в інший розумний строк,
телефон позивачу не повернутий.

Інші посилання в апеляційній скарзі та
її доводи, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим спростовуються
вищезазначеним та матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду, яке
перевірялось в межах доводів
апеляційної скарги, є законним,
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технополіс-1» відхилити, а рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді