Справа № 351/3069/13-ц
Провадження № 22-ц/779/741/2014
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.,

секретаря
Вилки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ "Укртелеком", третя особа
без самостійних вимог: Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі, про перерахування
страхових внесків за час вимушеного
прогулу та інших виплат за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського
районного суду від 10 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Снятинського районного суду
від 10 лютого 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ
"Укртелеком", третя особа без
самостійних вимог: Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі, про перерахування
страхових внесків за час вимушеного
прогулу та інших виплат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
за невідповідності висновків суду
обставинам справи. У зв'язку з цим,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
рішенням Снятинського районного суду
від 15.04.2009 року її поновлено на роботі
та стягнуто з ПАТ "Укртелеком" 11801 грн. 88
коп. заборгованості за час вимушеного
прогулу. Після чого вона повторно
звільнилась з роботи за угодою сторін
та їй було нараховано до виплати 16989
грн. 20 коп. Всі ці виплати були
проведені у квітні 2009 року, що
підтверджується розрахунковим листком
за квітень 2009 року та листом
відповідача. З цієї суми у квітні 2009
року одноразово було перераховано
єдиний внесок до Пенсійного фонду в
сумі 200 грн. 70 коп. При цьому, в
індивідуальних відомостях на
застраховану особу в графі "урахування
для пенсії" показано 10035 грн.
(максимальна сума зарплати, з якої
нараховувались і сплачувались
соціальні внески до Пенсійного фонду
України).

У зв'язку з тим, що за час вимушеного
прогулу з жовтня 2008 року по березень 2009
року не було сплачено страхові внески в
Пенсійний фонд України, а було сплачено
ці внески у квітні 2009 року з суми,
стягнутої судом за час вимушеного
прогулу, як заробітна плата за квітень
2009 року, то ці місяці вимушеного
прогулу не були зараховані в страховий
стаж при призначенні пенсії.

В той час, як Законом України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
єдиний внесок нараховується на суму, що
визначається шляхом ділення
заробітної плати на кількість місяців
за які вона нарахована. В даному законі
вказано, що зазначений порядок
нарахування внеску поширюється також
на осіб, яким після звільнення з роботи
нараховано заробітну плату за
вимушений прогул. Місяці вимушеного
прогулу, після поновлення апелянта на
роботі були зараховані їй в загальний
трудовий стаж, однак не були зараховані
в страховий стаж для перерахування
пенсії, що порушує її законні права на
призначення пенсії.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта, заперечення представників
відповідача, перевіривши матеріали
справи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із
того, що суми стягнуті за рішеннями
судів на користь працівника належать
до фонду оплати праці за
невідпрацьований час та
відображаються у фонді оплати праці
того місяця у якому було здійснено
нарахування та виплата, а тому, ПАТ
"Укртелеком" та управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
діяли в межах чинного на той час
законодавства, що використовується в
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
рішенням Снятинського районного суду
від 15.04.2009 року поновлено ОСОБА_2 на
посаді старшого інспектора з кадрів
центру електрозв'язку №8 м. Снятина
філії ПАТ "Укртелеком". Стягнуто з ПАТ
"Укртелеком" на користь ОСОБА_2 11801 грн. 88
коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. Рішення суду,
згідно ст.367 ЦПК України, в частині
поновлення на роботі допущено до
негайного виконання.

Після поновлення на роботі ОСОБА_2
звільнилась з центру електрозв'язку №8
м. Снятина філії ПАТ "Укртелеком" за
угодою сторін та їй було нараховано,
враховуючи вищенаведені суми, до
виплати 16989 грн. 20 коп., в тому числі: 792
грн. 32 коп. компенсації за
невикористану відпустку; 11801 грн. 88 коп.
по рішенню суду за вимушений прогул; 4395
грн. - три посадових оклади.

Вказані обставини визнані
сторонами і згідно ч.1 ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 1,14 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
страхувальниками є роботодавці
(підприємства, установи, організації),
які використовую працю найманих
працівників і відповідно до цього
Закону сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч.1-3 ст.24 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому держаному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій ніж мінімальний
страховий внесок. Страховий стаж
обчислюється територіальними органами
Пенсійного фонду відповідно до вимог
цього Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку.
Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Згідно ст.17 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яка визначає права і
обов'язки страхувальників,
страхувальник зобов'язаний
повідомляти територіальні органи
Пенсійного фонду про чисельність
найманих працівників, розмір їх
заробітної плати (доходу) за
встановленою формою звітності (п.11).

Форма звітності по заробітній
платі визначена Інструкцією зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України № 5 від 13.01.2004 pоку, яка є єдиним
документом, що визначає складові фонду
оплати праці.

Відповідно до п.1.3 цієї Інструкції
для оцінки розміру заробітної плати
найманих працівників застосовується
показник фонду оплати праці, до якого
включаються нарахування найманим
працівникам в грошовій та натуральній
формі за відпрацьований та
невідпрацьований час.

Згідно до підпункту 2.2.12 пункту 2.2
Інструкції, до нарахувань за
невідпрацьований час належать в тому
числі нарахування оплати перерви
(вимушеного прогулу) в роботі, у
випадках передбачених законодавством,
оплата простою не з вини працівника.

Відповідно до п.1.6.1 цієї
Інструкції нарахування відображаються
за календарний місяць (з першого по
останнє число місяця).

Таким чином, відповідно до
вищевказаної Інструкції кошти за
вимушений прогул, стягнуті за рішенням
суду на користь працівника, є оплатою
за невідпрацьований час і
відображаються у фонді оплати праці
того місяця, у якому було здійснене
таке нарахування чи виплата. Такий
висновок в тому числі підтверджується
листами Пенсійного фонду України в
Снятинському районі від 05.06.2012 року та
28.12.2010 року (а.с.10-11, 25).

ПАТ "Укртелеком", подаючи
відомості про ОСОБА_2 як застраховану
особу до Пенсійного фонду України в
Снятинському районі та вказуючи у
відомостях здійснення нарахування і
виплати необхідних грошових сум
позивачу в квітні 2009 року, тобто в тому
місяці, коли виплата фактично
здійснена, діяло правомірно та у
відповідності із діючим на той час
законодавством.

Доводи апелянта про те, що
отримані нею за судовим рішенням в
квітні 2009 року виплати за час
вимушеного прогулу з жовтня 2008 року по
березень 2009 року є заробітною платою, а
тому дані виплати слід розбити по
місяцях та вказати це у відомостях про
застраховану особу не ґрунтуються на
законі та фактичних обставинах справи.

За змістом ст.235 КЗпП України,
оплата за час вимушеного прогулу, яку
стягує суд при поновленні працівника
на роботі, є одноразовою
компенсаційною виплатою за
невідпрацьований час, а не заробітною
платою, як вважає позивач.

Крім того, такі доводи суперечать
ст.1 Закону України "Про оплату праці" та
ст.94 КЗпП України, згідно яких
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник виплачує працівникові за
виконану роботу.

Судом беззаперечно встановлено,
що з 13.09.2008 року по 23.04.2009 року, тобто в
період вимушеного прогулу, позивач не
працювала, не виконувала ніякої роботи,
табель робочого часу на неї не
заповнювався і відповідно заробітку за
виконану роботу вона не отримувала.

Сума заробітної плати, стягнута
за рішенням суду на користь працівника
належить до фонду оплати праці у
частині додаткової заробітної плати,
як оплата за невідпрацьований час, що
зазначено у п.п.2.2.12 Інструкції зі
статистики заробітної плати №5 від
13.01.2004 року і відображається у фонді
оплати праці того місяця, у якому було
здійснено зазначене нарахування або
виплата. Враховуючи, що виплата була
проведена у квітні 2009 року, у цьому ж
місяці була здійснена проплата єдиного
страхового внеску відповідачем, що
підтвердив представник третьої особи,
і зазначив, що порушень з боку
відповідача при внесенні коштів
допущено не було. Тому, суд прийшов до
висновку про відсутність порушень
вимог законодавства у діях відповідача
при перерахунку коштів до Пенсійного
фонду України.

Одночасно, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині не застосування ЗУ
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", який
передбачає що єдиний внесок
нараховується на суму, що визначається
шляхом ділення зарплати на кількість
місяців за які вона нарахована, так як
такий порядок почав діяти з 01.11.2011 року,
тобто значно пізніше за час коли між
сторонами виникли спірні
правовідносини.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції обставини справи
з'ясовано всесторонньо і повно та
ухвалено рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду
від 10 лютого 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Мелінишин