АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/3413/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/906/14
Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.
Доповідач Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Гальонкіна С.А., Петренка В.М.

при секретарі Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 28 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності в порядку
спадкування.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача ОСОБА_1, в
якому прохав визнати за ним право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та
присадибну земельну ділянку, що
розташовані по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування.

Заявлені вимоги мотивовані
неможливістю оформити спадщину у
нотаріальній конторі через неприязні
відносини з відповідачкою (його
матір'ю), яка утримує у себе оригінали
правовстановлюючих документів на
спадкове майно.

Рішенням Комсомольського
міського суду Полтавської області від
28 січня 2014 року позов задоволений:
визнано за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та на земельні ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель, споруд та для ведення
особистого господарства, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким визнати за
нею право власності на ? частку
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що
побудований в шлюбі з ОСОБА_3, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та є спільною
сумісною власністю, а також визнати за
нею право власності на ? частку
земельних ділянок, розташованих за
вказаною адресою.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначається, що у
порушення ч.4 ст.10 ЦПК України, суд не
забезпечив всебічне і повне з'ясування
обставин справи. Окрім того, суд
визнаючи за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та на земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, незаконно позбавив
ОСОБА_1 права на частку в спільному
сумісному майні зі спадкодавцем, а
ОСОБА_4 - права на спадщину.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав:

Відповідно до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4 ЦПК
України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
заявлених вимог в разі неправильного
застосування судом матеріального
права.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_3, актовий
запис про смерть №68 від 11грудня 2010 року
зроблений виконком Дмитрівської
сільської ради м.Комсомольська. За
повідомленням виконкому Дмитрівської
сільської ради (а.с.6) позивач ОСОБА_2 на
момент смерті батька постійно проживав
разом з матір'ю (відповідачкою по
справі) у садибі АДРЕСА_1 Відповідно до
інформаційної довідки Реєстру прав
власності від 15 листопада 2013 року (а.с.21)
одноосібним власником будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1
зазначений померлий ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.61),
померлий ОСОБА_3 перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 16
червня 1964 року до часу смерті.

Як убачається з повідомлення відділу
Держземагенства у м.Комсомольську
(а.с.25) станом на 20 листопада 2013 року за
померлим ОСОБА_2 на праві власності
рахуються земельні ділянки, що
розташовані по АДРЕСА_1 площею 0,2500 га.
для будівництва та обслуговування
житлового будинку (державний акт ЯЗ
№186266 від 27 листопада 2009 року) та площею
0,0453 га. для ведення особистого
селянського господарства (державний
акт ЯЗ № 186267 від 29 листопада 2009 року).

За повідомленням Комсомольської
нотаріальної контори (а.с. 26) після
смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа
за заявою про відмову від спадщини
дружини померлого ОСОБА_1 (відповідачка
у справі) на користь сина померлого
ОСОБА_2 (позивач у справі), який фактично
прийняв спадщину та звернувся до
установи із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину.
Заповіти від імені померлого ОСОБА_2 не
посвідчувались, дані про наявність
інших спадкоємців відсутні. Вказані
обставини підтверджуються також
свідоцтвами про народження позивача
(а.с.5), його заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину, а також
інформаційними довідками зі
спадкового реєстру (а.с.27-28).

Згідно листа Комсомольської державної
нотаріальної контори, адресованого на
ім'я позивача ОСОБА_2, однією з підстав
для отримання свідоцтва на спадщину є
надання спадкоємцем
правовстановлюючих документів на
нерухоме майно (а.с.44).

Задовольняючи позовні вимоги
виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1
в порядку ст.1274 ЦК України відмовилася
від прийняття спадщини на користь
ОСОБА_2 На час розгляду справи в суді
першої інстанції відомостей про інших
спадкоємців, які у встановлений ст.1270
ЦК України строк звернулись із
відповідною заявою, відсутні, позивач
на час розгляду справи був єдиним
спадкоємцем померлого ОСОБА_2, який
фактично прийняв спадщину, оскільки
постійно проживав із спадкодавцем, та
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу). За змістом наведеної норми
закону об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3, перебуваючи
в шлюбних відносинах, отримали
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житла, в подальшому за
спільні сімейні кошти побудували
житловий будинок з господарськими
будівлями, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1. Таким чином, зазначена садиба
є спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_3 і відповідно до ст. 70 СК України
їх частки є рівними.

Отже, до складу спадкового майна, на яке
мають право спадкоємці після смерті
ОСОБА_2, належить 1/2 частина садиби
АДРЕСА_1 а також по ? частині земельних
ділянок.

Як слідує з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, у шлюбі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народили двоє синів:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
- позивач по справі.

Згідно запису акта про народження №14
від 14 січня 1998 року ОСОБА_6 є батьком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. За станом на час
смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 року,
ОСОБА_4 була малолітньою особою.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б їхнім
матері, батькові, бабі, дідові, якби
вони були живими на час відкриття
спадщини.

Частиною четвертою ст.1268 ЦК України
встановлено, що малолітня,
неповнолітня, недієздатна особа, а
також особа, цивільна дієздатність
якої обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частинами другою -
четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2
спадкоємцями першої черги, які
прийняли спадщину, є ОСОБА_2 та
неповнолітня ОСОБА_4, 1998 року
народження - спадкоємиця за правом
представлення на долю в спадщині її
батька ОСОБА_6, померлого в 2000 році
(обставини, передбачені частинами
другою - четвертою статті 1273 ЦК України
судом не встановлені).

З урахуванням відмови ОСОБА_1 від
прийняття спадщини на користь ОСОБА_2
(ст.1274, ст.1275 ЦК України), останній має
право на 1/3 частину спадкового майна.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції слід скасувати та ухвалити
нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 в
порядку спадкування право власності за
на 1/3 частину житлового будинку з
господарськими будівлями, 1/3 частину
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель, 1/3 частину
земельної ділянки для ведення
особистого господарства розташованими
за адресою: АДРЕСА_1

Зважаючи на приписи ст. 11 ЦПК України
вимоги апеляційної скарги про визнання
за ОСОБА_1 права власності на ? частину
майна, набутого у власність за час
проживання у шлюбі з ОСОБА_2,
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4,
ст..316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 28 січня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та на 1/3
земельних ділянок для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель, та для ведення
особистого господарства, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А. Лобов

Судді:
С.А. Гальонкін

В.М.Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов