Провадження № 2/255/709/2014
Справа 255/345/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.,

при секретарі - Кочко Л.І., Ангеліній
Н.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої залиттям
квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3
про відшкодування шкоди, завданої
залиттям квартири, посилаючись на
наступні обставини.

Позивач, власниця квартири, яка
знаходиться за адресую: АДРЕСА_1.

20 березня 2013 року з вини Відповідача,
який мешкає поверхом вище, було
повністю залито в квартирі Позивача. Що
свідчить письмова заява в ЖЕУ-5, і
вказано, що в зв'язку з затіканням з
стелі залито шпалери на стіні та
заповнено проводку електроструму
водою і в коридорі.

Залиття відбулося через довге і
навмисне непредставлення доступу для
виконання робіт (усунення течі
каналізації в штробі АДРЕСА_2
підтверджується відомостями з акту про
залиття від 21 червня 2013 року,
складеного комісією ЖЕУ-5), копія акта
міститься в додатках звіту ДФДП
"Судовий будівельно-експертний центр".

В результаті дії руйнівного фізичного
фактору (залиття) елементи оздоблення
квартири Позивача зазнали змін, які не
дозволяють подальшому використанню за
призначенням , також псують вигляд
квартири Позивача , завдають моральних
шкод.

З метою оцінки вартості
відновлювальних робіт - Позивачем
запрошено спеціаліста з оцінки -
Донецька філія державного
підприємства „Судовий
будівельно-експертний центр" ( ліцензія
Серія АД №030137 від 29.02.2012 р. копія є
додатком до звіту про оцінку
необхідних ремонтно-відновлювальних
робіт пошкодженої частини приміщення
Позивача). Відповідно до звіту №28/11-1
вартість відновлювальних робіт
складає - 12489,60 гривень. У зв'язку з
вищевикладеним Позивач звертається до
суду за захистом своїх прав.

Правове обґрунтування позиції
Позивача.

Відповідно до приписів ст. 177 Житлового
кодексу України Громадяни зобов'язані
забезпечувати схоронність жилих
приміщень, бережно ставитися до
санітарно-технічного та іншого
обладнання, до об'єктів благоустрою ,
додержувати правил утримання жилого
будинку.

Відповідно до п. З ст.20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний своєчасно
вживати заходів щодо усунення
виявлених неполадок , пов'язаних з
отриманням житлово-комунальних послуг,
що виникли з власної вини.

Відповідно до ч. 1 ст.22 Цивільного
кодексу України - особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України - у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
договором або законом ( в тому числі
сплата неустойки, відшкодування
збитків та моральної шкоди).

Оскільки, по відношенню до винних в
залитті квартири осіб відповідно до ст.
1166 Цивільного кодексу України - це
відповідальність за шкоду, яка виникла
в результаті делікту, а не в результаті
невиконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України -
майнова шкода, завдана неправомірними
діями чи бездіяльністю майну фізичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України -
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини. Таким
чином, вина особи, яка завдала шкоду
законодавцем презюмується і для
звільнення винних в залитті квартири
від відповідальності необхідно, щоб
вони довели відсутність своєї вини.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України
збитками є в тому числі втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного
права(реальні збитки).

Відповідно до ч. 3 ст.22 Цивільного
кодексу України - збитки
відшкодовуються у повному обсязі.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу
України - розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Фактичні обставини справи, які
підтверджують причину залиття
квартири.

Причинний зв'язок між діями
Відповідача та виникнення битків у
Позивача.

Залиття квартири - являється очевидним
фактом, який випливає з даних,
зазначених в Акті залиття.

Розмір збитків (вартість ремонтних
робіт, які необхідно провести в
квартирі для ліквідації наслідків
залиття).

Вартість ремонтно-відновлювальних
робіт розраховано відповідно діючих
нормативно-правових документів
експертом, ( копії посвідчення
експерта, ліцензія завірені печаткою
та підписом) знаходяться в звіті про
проведення експертно-технічного
обстеження стану квартири.

Вартість послуг оцінки вартості
відновлювальних робіт підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордера ДФДП "Судовий
будівельно-експертний центр". Розмір
судового збору підтверджується
квитанцією про сплату судового збору, є
додатком до позовної заяви.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на відшкодування
завданої матеріальної шкоди та судових
витрат - 14233 ( чотирнадцять тисяч двісті
тридцять три) грн. 20 коп., покласти на
Відповідача витрати, пов'язані з
розглядом даної справи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала частково,
надала пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві та просила
суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 ?
частину від суми, яка зазначена у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог
позивача ОСОБА_1, просив суд відмовити
позивачці в задоволенні вимог в
повному обсязі, так як її вимоги є
безпідставними та необґрунтованими.
Додав, що його вини в чому його
звинувачує позивачка не має, так як
залиття сталося з вини ЖЕК, які
належним чином не виконують свої
обов»язки, які на них покладено. Течія
відбулася у зв»язку з тим, що
каналізаційна труба з часом
прохудилася та утворилася тріщина.
Доповнив, що посилання позивачки на те,
що він нібито не допускав до своєї
оселі працівників ЖЕК не відповідають
дійсності, так як неодноразово як
працівників ЖЕК так і мешканців
будинку заходили до нього у квартиру і
оглядали її. Працівники ЖЕК повели себе
по вирішенню цього питання халатно.
Після того, як він самостійно розібрав
стіну, та побачив тріщину на
каналізаційній трубі він викликав
працівників ЖЕК, які замазали тріщину,
не зважаючи на те, що він пропонував їм
провести заміну. Вважає, що з його боку
не було протиправних дій, в наслідок
яких позивачці було заподіяно шкоду.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтримала пояснення
відповідача ОСОБА_2 та просила
відмовити позивачці в задоволенні
вимог в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснили, що вони є
мешканця будинку АДРЕСА_1. Підтвердили,
що дійсно мале місце залиття не тільки
квартири позивачки ОСОБА_1, а також і
інших квартир. Залиття відбулося у
зв»язку із тріщиною каналізаційної
труби. Підтвердили той факт, що
відповідач ОСОБА_2 жодного разу не
відмовив, як мешканцям так і
представникам ЖЕК в доступі до його
квартири, так як, тоді багато мешканців
квартир в цьому будинку, які також
заливалися шукали причину.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, третю особу, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизначених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується технічним паспортом
на вказану квартиру, а також не
спростовано сторонами у судовому
засіданні.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з
вказаним позовом посилається на те, що
20 березня 2013 року з вини відповідача
ОСОБА_2, який мешкає поверхом вище, було
повністю залито її квартиру, тому
останній повинен їй відшкодувати
завдану шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України
ці данні встановлюються на підставі
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги докази,
які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України
сторони зобов»язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті.

Згідно до ч. 2 ст. 131 ЦПК України докази,
подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Встановлено, що квартира, яка
розташована над квартирою позивачки
АДРЕСА_2 належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_7 - 60% , ОСОБА_2
- 20% та ОСОБА_8 - 20%, що підтверджується
наявним в матеріалах справи свідоцтвом
про право власності на житло від 29
вересня 1999 року.

З наданого позивачем до матеріалів
справи Актом від 21 червня 2013 року, який
затверджений Голвним інженером КП «СЕЗ
Ворошиловського району м. Донецька»
Астаховим В.С. та підписаний
начальником ЖЕУ № 5 Новиковим А.С.,
майстром ЖЕУ № 5 Юзефовичем Д.А.,
майстром ЖЕУ № 5 Приман О.В., а також
позивачем ОСОБА_1 вбачається, що
причиною залиття було течія
каналізації в штробі АДРЕСА_2 у зв»язку
з тривалим не наданням доступу для
виконання робіт по усуненню течії
силами житлової організації.

Згідно звіту № 28/11-1від 28 листопада 2013
року Донецької філії державного
підприємства «Судовий
будівельно-експертний центр» вартість
відновлювальних робіт складає 12 489,60
гривень.

Частина 1 статті 22 Цивільного кодексу
України встановлює, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини 2
статті 22 Цивільного кодексу України
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Згідно частини 3 статті 22
Цивільного кодексу України збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України
власність зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України
власник зобов»язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

За статтею 1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню,
визначається відповідно до реальної
вартості майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Встановлено, що Акт, на який
посилається позивачка було складено
після обставини, які мале місце, а саме
20 березня 2013 року лише 21 червня 2013 року,
тобто через три місяці, в якому
відсутні підписи або зауваження, як
самого відповідача, мешканця квартири
АДРЕСА_2 так і інших мешканців квартир
будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
після обнаруження позивачкою, що її
квартира починається заливатися,
остання звернулася із заявою до
житлово-експлуатаційної контори 20
березня 2013 року, де на протязі
тривалого часу, як мешканці будинку,
позивачка так і представники
житлово-експлуатаційної контори
неодноразово оглядали та обстежували
квартиру, в якій мешкає відповідач
ОСОБА_2 та ніяких претензій до
останнього не було.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснили, що вони є
мешканця АДРЕСА_1. Підтвердили, що
дійсно мале місце залиття не тільки
квартири позивачки ОСОБА_1, а також і
інших квартир. Залиття відбулося у
зв»язку із тріщиною каналізаційної
труби. Підтвердили той факт, що
відповідач ОСОБА_2 жодного разу не
відмовив, як мешканцям так і
представникам ЖЕК в доступі до його
квартири, так як, тоді багато мешканців
квартир в цьому будинку, які також
заливалися шукали причину.

Отже, в судовому засіданні посилання
позивачки, а також інформація, яка
зазначена у Акті від 21 червня 2013 року
щодо того, що відповідач ОСОБА_2 не
надав доступ до своєї квартири з метою
встановлення причини залиття не
знайшли свого підтвердження, а навпаки
спростовуються поясненнями свідків.

Встановлено, що після того, як було
виявлено течію, які утворилася на
каналізаційній трубі від якої
відходить труба до квартири позивача,
яка призначена для кріплення унітазу,
відповідачем разом із сантехніком
негайно було усунуто течію.

Встановлено, що на прохання
відповідача замінити трубу, а не лише
замазати її цементом, працівники
житлово-експлуатаційної контори
відмовилися.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
забезпечити доступ до мережі,
арматури, засобів обліку,
розподільчих систем представників
виконавця/виробника за наявності в них
відповідного посвідчення: для
ліквідації аварій - цілодобово; для
встановлення і заміни
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, проведення технічних та
профілактичних оглядів, зняття
контрольних показників засобів
обліку тощо - згідно з істотними
умовами договору.

Згідно із ч. 3 цієї статті у
невідкладних випадках, пов'язаних з
урятуванням життя людей та майна, може
бути здійснене проникнення до житла та
іншого володіння особи для проведення
в них огляду та ліквідації аварій без
отримання згоди споживача
(несанкціонований доступ) у порядку,
встановленому цією статтею.

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що споживач зобов»язаний
за власний рахунок ремонтувати та
міняти санітарно-технічні прилади і
пристрої, обладнання, що вийшли з ладу
з його вини.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» виконавець зобов»язаний
здійснювати контроль за технічним
станом інженерного обладнання
будинків, квартир, приміщень.

Частиною 2 п. 7 цієї ж статті
передбачено, що виконавець
зобов»язаний утримувати в належному
технічному стані, здійснювати
технічне обслуговування та ремонт
внутрішньобудинкових мереж, вживати
заходів щодо ліквідації аварійних
ситуацій, усунення порушень якості
послуг у терміни, встановлені
договором та/або законодавством.

Згідно із ч. 2 п. 5 ст. 24 цього Закону
балансоутримувач зобов»язаний
забезпечити умови для своєчасного
проведення капітального і поточного
ремонтів відповідно до встановлених
стандартів, нормативів, норм та правил.

Встановлено, що течія відбулася не в
доступних та видимих місцях у квартирі
відповідача, де відповідач, як власник
квартири ( споживач ) зобов»язаний за
власний рахунок ремонтувати та
міняти санітарно-технічні прилади і
пристрої, обладнання, що вийшли з ладу
з його вини, в невідомому для
відповідача місці, а саме на
каналізаційній трубі, де як
встановлено в судовому засіданні
представники житлово-експлуатаційної
організації, які також зобов»язані
здійснювати контроль за технічним
станом інженерного обладнання
будинків, квартир, приміщень, мали
безперешкодний доступ з боку
відповідача, як доступ до квартири так
і до комунікацій.

Однак, у зв»язку із халатним
відношенням на протязі тривалого часу
не було виявлено та встановлено
причини залиття квартири позивачки.

А отже, встановлено, що залиття
квартири позивачки відбулося, але не
звини відповідача, так як в діях
відповідача не вбачається
бездіяльність та протиправність.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому досліджені наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 213 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Тому, проаналізувавши вищенаведене, з
урахуванням наданих сторонами доказів,
пояснень, свідчень свідків, керуючись
принципом розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 в частині
стягнення матеріальної шкоди є такими,
що не підлягають задоволенню, так як в
судовому засіданні під час слухання
справи не знайшло свого підтвердження
того факту, що у зв»язку із
бездіяльністю та протиправністю з боку
відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1
було завдано шкоди.

У зв»язку з відмовою у вище задоволених
вимогах, не підлягають задоволенню
вимоги позивачки і в частині стягнення
з відповідача витрат понесених на
проведення оцінки вартості
відновлювальних робіт.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України не
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача судові витрати
понесені при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 16 ЦК України, ст.ст. 22, 23, 319,
322, 1166, 1167, 1192 ЦК України та, керуючись
ст.ст. 3, 5, 10, 11, 15, 60, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 17, 20, 21, 24 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», суд,
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої залиттям
квартири, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Донецької області через даний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
О.І. Орєхов