Єдиний унікальний номер 0504/8704/2012
Провадження номер 2/254/458/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючої судді:
Тараньової В.С.,

при секретарі судового засідання:
Трофимової І.В.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

відповідача:
ОСОБА_3,

представника відповідача:
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа - приватний нотаріус Луганського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_5, про
визнання договору удаваним, визнання
договору дійсним, визнання права
власності на автомобіль і за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, з урахуванням уточнень, до
ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус Луганського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_5, про визнання договору
удаваним, визнання договору дійсним,
визнання права власності на
автомобіль, в якому вказала, що 27.01.2011
року позивачка ОСОБА_1 придбала у
ОСОБА_6 автомобіль марки «KIA», моделі
«SHUMA», державний номерний знак НОМЕР_1,
номер шасі/кузова НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію видано МРЕВ № 2 м. Донецька
23 червня 1999 року. ОСОБА_6, уповноважив
позивачку ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_7
керувати, розпоряджатися, відчужувати
на умовах за своїм розсудом та знімати
(ставити) на облік спірний автомобіль
та інші дії відповідно до наданої
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_5 27.01.2011 року. На
підтвердження договору
купівлі-продажу ОСОБА_6 надав позивачці
про отримання за цей автомобіль 6 000,00
доларів США. ОСОБА_6 передав позивачці
ОСОБА_1 автомобіль та технічну
документацію до нього, а також у
майбутньому пообіцяв зняти з обліку у
ДАЇ та укласти нотаріальну угоду.
Оскільки позивачка ОСОБА_1 є інвалідом
2-ї групи, то з лютого 2011 року по липень
2012 року, у зв'язку із погіршенням стану
здоров'я вона знаходилась на
стаціонарному лікуванні. 20.07.2012 року
позивачкою ОСОБА_1 була замовлена
експертна оцінка спірного автомобіля,
але ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.
Спадкоємцем після ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, є відповідачка ОСОБА_3,
інших спадкоємців не має. Позивачка
ОСОБА_1 вважає, що з вищевикладених
обставин вбачається, що ОСОБА_6, мав
намір продати їй належний йому
автомобіль, уклавши договір
купівлі-продажу автомобіля та з цих
підстав набула право власності на
автомобіль марки «KIA», моделі «SHUMA»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
оскільки автомобіль фактично
знаходився у володінні позивачки. Дія
довіреності втратила чинності і
позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду за
захистом своїх майнових прав.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, що діє
на підставі договору та свідоцтва про
право на заняття адвокатською
діяльністю, позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.
Крім того, позивачка ОСОБА_1 суду
пояснила, що з ОСОБА_6, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3, вони жили однієї сім'єю 12
років, із них 3 роки у шлюбі. 04.11.2010 року
шлюб між нею та ОСОБА_6 був розірваний.
ОСОБА_6 при житті придбав авто
приблизно у 1999 році. У період, коли
позивачка хворіла, її син не зняв з
обліку та не оформив у МРЕВ ДАІ спірний
автомобіль, хоча мав на це повноваження
згідно з довіреністю.

Проте, відповідачка ОСОБА_3 позов не
визнала і надала суду зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_1, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння. Свої позовні
вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер її батько ОСОБА_6 та після його
смерті відкрилась спадщина, до якої
увійшов і спірний автомобіль марки
«KIA», моделі «SHUMA». ОСОБА_1, маючи
довіреність від померлого батька
ОСОБА_3, скориставшись ситуацією
забрала автомобіль з подвір'я її батька
та по цей час утримує його у невідомому
місці та продовжує користуватися
зазначеним автомобілем. Добровільно
відмовляється повернути спірний
автомобіль спадкоємиці. Оскільки
ОСОБА_1 перешкоджає їй прийняти
спадщину після померлого ОСОБА_6, тому
просить суд витребувати автомобіль
марки «KIA», моделі «SHUMA» із володіння
ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_3 проти
позову ОСОБА_1 заперечувала, свій
зустрічний позов до ОСОБА_1 підтримала,
просила його задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені у зустрічній
позовній заяві. Суду пояснила, що
ОСОБА_1 документи на спірний автомобіль
забрала в день похорон ОСОБА_6 Їй було
відомо, що при житті ОСОБА_6 надав
довіреність ОСОБА_1. Пояснила, що при
житті її батько утримував позивачку,
яка використала на свої особисті
потреби усі гроші, які зберігалися
ОСОБА_6 на депозитних рахунках. Що
стосується розписки про отримання її
батьком ОСОБА_6 від ОСОБА_1 у розмірі 6
000,00 доларів США, ОСОБА_3 не
заперечувала факт складання ним цієї
розписки, але заперечувала факт
надання будь-яких грошей ОСОБА_1
ОСОБА_6. Вважає, що позивачка,
скориставшись поганим станом здоров'я
ОСОБА_6 вимусила його написати цю
розписку з метою заволодіння спірним
автомобілем.

Представник відповідача ОСОБА_4, що діє
на підставі договору про надання
правової допомоги та свідоцтва, у
судовому засіданні підтримала вимоги
ОСОБА_3 та додала, що довіреність була
посвідчена на двох осіб - ОСОБА_1 та її
сина, що не перешкоджало сину ОСОБА_1
зняти та зареєструвати спірний
автомобіль в органах ДАЇ за період,
коли ОСОБА_1 хворіла. Крім того, ОСОБА_3,
як єдиний спадкоємець померлого
батька, звернулась до чергової частини
Краснодонського РВ ГУМВС України, в
якій зазначила, що ОСОБА_1 незаконно
заволоділа майном її померлого батька.
Постановою слідчого СВ
Краснодонського РВ ГУМВС України в
Луганській області від 29.04.2013
кримінальне провадження було закрито з
відсутністю складу злочину. В ході
розслідування по заяві ОСОБА_3 слідчим
СВ Краснодонського РВ була проведена
перевірка та допитані свідки: ОСОБА_8
(онук померлого ОСОБА_6), сусіди - ОСОБА_9,
ОСОБА_13, ОСОБА_10. Свідки ОСОБА_9 в своїх
пояснення зазначили, що до останнього
дня свого життя ОСОБА_6 користування
своїм автомобілем та не продавав його.

Третя особа, приватний нотаріус
Луганського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_5,
надала заяву про розгляд справи за її
відсутності, надавши суду письмові
пояснення, згідно з якими 27.01.2011 року
звернувся ОСОБА_6 по питанню
посвідчення довіреності на продаж,
здачу в оренду та експлуатацією
належного йому транспортного засобу, а
саме автомобіля марки «KIA», моделі
«SHUMA», який належав йому на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_1,
зареєстрованого та виданого МРЕВ-2
міста Донецька 23.06.1999 року. За проханням
ОСОБА_6 довіреність була посвідчена на
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Ця довіреність ним
була прочитана та підписана власноруч,
а також посвідчена нотаріусом за
реєстровим номером 140 на бланку серії
ВРД № 754271. На день посвідчення цієї
довіреності ОСОБА_6 у зареєстрованому
шлюбі не перебував, що підтверджено
було його паспортом, на сторінках якого
були відсутні відмітки про реєстрацію
шлюбу. Ця довіреність 27.01.2011 року була
зареєстрована в Єдиному реєстрі
довіреностей за номером 17475192. ОСОБА_6
надав усі необхідні документи для
посвідченого цього правочину. Також в
ході спілкування, нотаріус перевірив
дієздатність ОСОБА_6, він діяв
добровільно, перебував при здоровому
розумі та ясній пам'яті, розумів та
усвідомлював значення своїх дій, крім
того нотаріусом було роз'ясненні
правові наслідки, щодо посвідчення
цього правочину.

Ухвалою суду за клопотання
представника відповідачки для
вирішення питання, ким виконані текст
та підпис у розписці від 27.01.2011 року по
справі була призначена
судово-почеркознавча, від проведення
якої відповідачка в подальшому
ухилилася, не заперечуючи факт надання
цієї розписці саме ОСОБА_6

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши надані
сторонами докази та матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог ( ст. 11
ЦПК України ) суд встановив наступне.

27 січня 2011 року ОСОБА_6 уповноважив
ОСОБА_1 та ОСОБА_7, кожний з яких діє
незалежно один від одного, укладати
правочини щодо експлуатації,
користування та розпорядження
(керувати, продати, обміняти, здати в
оренду, страхувати) належним йому
автомобілем марки «KIA» моделі «SHUMA», 1999
року випуску, що підтверджено копією
довіреності, посвідчної приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_5

Як вбачається із копії свідоцтва про
реєстрацію серії НОМЕР_1, ОСОБА_6 є
власником транспортного засобу марки
«KIA» моделі «SHUMA», 1999 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

Із довідки Управління державної
автоінспекції 1 ВРЕВ м. Донеьцка при
УДАІ ГУМВС в Донецькій області від
02.10.2012 року вбачається, зо відповідно до
комп'ютерного обліку, станом на 02.10.2012
за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
транспортний засіб марки «KIA», моделі
«SHUMA», 1999 року випуску.

Згідно з розпискою від 27.01.2011 року
ОСОБА_6 отримав 6 000,00 доларів США від
ОСОБА_1 за автомобіль марки «KIA» моделі
«SHUMA», 1999 року випуску у присутності
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13, проте
підписи свідків у розписці відсутні.

При вирішенні даного спору суд
враховує положення ч. 1 ст.146 ЦПК
України, згідно з якою у разі ухилення
особи, яка бере участь у справі, від
подання експертам необхідних
матеріалів, документів або від іншої
участі в експертизі, якщо без цього
провести експертизу неможливо, суд
залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Отже, суд визнає, що розписка від 27.01.2011
року про отримання ОСОБА_6 6 000,00 доларів
США від ОСОБА_1 надана і підписана саме
ОСОБА_6

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на
стаціонарному лікуванні з 28.10.2010 року
по 12.11.2010 рік з діагнозом сахарний
діабет, що підтверджено копією
медичної картки № 4926 та випискою із
історії хвороби № 4926/1123.

Із копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Хрущуватенською
сільською радою Краснодонського
району Луганської області зроблено в
книзі реєстрації смертей актовий запис
№ 12.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з
ОСОБА_6 та шлюб був розірваний 04
листопада 2010 року, що підтверджено
копією паспорту серії НОМЕР_4.

Із копії довідки до акту МСЕК
Міністерства охорони здоров'я України
серії 10 ААБ № 101101 вбачається, що ОСОБА_1
є інвалідом другої групи з 07.02.2012 року
безстроково; з 14.02.2011 року по 24.02.2011 року,
з 13.05.2011 року по 30.05.2011 року, з 05.05.2011 року
по 13.05.2011 року, з 11.10.2011 року по 31.10.2011
року, з 08.12.2011 року по 21.12.2011 року, з 28.05.2012
року по 15.06.2012 року вона перебувала на
стаціонарному лікуванні, що
підтверджено копіями виписки із
історії хвороби № 476, № 28432/470, № 4297, б/н,
№ 3426, № 30433/492.

20.07.2012 року Бюро судово-авто
товарознавчих експертиз судовим
зроблений висновок № РС-017-12 від 20.07.2012
року про оцінку транспортного засобу
«KIA» моделі «SHUMA», 1999 року випуску, що
підтверджено копією висновку експерта
та протоколом огляду транспортного
засобу.

Позивачкою ОСОБА_1 проводились
ремонтні роботи спірного автомобіля,
що підтверджено копією чеків від 20.07.2012
року та від 28.04.2012 року.

Як вбачається з копій матеріалів
кримінального провадження за фактом
крадіжки майна ОСОБА_6, внесених до
Єдиного реєстру досудового
розслідування за № 000042 від 28.11.2012
року, постановою старшого слідчого СВ
Краснодонського РВ ГУМВС України у
Луганської області ОСОБА_12 провадження
по справі закрито, у зв'язку з
відсутністю злочину у кримінальному
правопорушенні. При цьому були
допитані у якості свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_10, які в своїх
поясненнях зазначили, що до останнього
дня свого життя ОСОБА_6 користувався
своїм автомобілем та не продавав його.

Із копії листа прокуратури
Краснодонського району Луганської
області № 80-3035 вих. 12 від 06.11.2012 року
вбачається, що призначена додаткова
перевірка з приводу того, що ОСОБА_1
самовільно розпорядилась автомобілем
марки «KIA», моделі «SHUMA», який належав
ОСОБА_6

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як вбачається із ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили.

Належною формою договору
купівлі-продажу автомобіля є письмова,
що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК
України.

У п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009
року «Про судову практику з розгляду
цивільних справ про визнання правочину
недійсним» зазначено, що за удаваним
правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. На відміну від
фіктивного правочину, за удаваним
правочином права та обов'язки сторін
виникають, але не ті, що випливають зі
змісту правочину.

Проаналізувавши обставини справи,
оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що оскільки довіреність, на
відміну від договору, не є правовим
оформленням переходу права власності
на автомобіль, то суд вважає, що видача
довіреності на транспортний засіб, що
був в експлуатації та має особливості
цивільного обороту, без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до особи, на
ім'я якої таку довіреність видано. Щодо
доводів позивачки ОСОБА_1 про те, що нею
було оплачено ОСОБА_6 6 000,00 доларів США,
то суд, вважає їх необґрунтованими,
оскільки вони не підтверджені
належними та допустимими доказами.
Враховуючи, що інших законом
передбачених доказів переходу права
власності на автомобіль від ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_1 не
надано, а видана довіреність не є
правочином купівлі-продажу, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про визнання договору
доручення удаваним правочином,
визнання його договором
купівлі-продажу та визнання за
позивачкою права власності на спірного
автомобіля.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, суд зазначає
наступне. Право витребувати своє майно
від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним законом надане саме
власникові такого майна (ст. 387 ЦК
України). Частиною 1 ст. 328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Оскільки ОСОБА_3 не набула права
власності на спірний автомобіль, тому
її позовні вимоги заявлені передчасно,
а відтак - у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.202, 208, 237, 235, 244, 328, 638 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - приватний нотаріус
Луганського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_5, про
визнання договору удаваним, визнання
договору дійсним, визнання права
власності на автомобіль і у
зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
про витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
В.С.Тараньова