Справа №489/7811/13-ц 15.04.2014 15.04.2014 15.04.2014
Провадження №22ц/784/1077/14 Головуючий
в першій інстанції Коваленко І.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Бакуті Т.В.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 27 лютого 2014 року по
справі за позовом

ОСОБА_3

до

товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс»

(далі - ТОВ «Кредекс Фінанс»)

треті особи: відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області (далі - відділ ДВС),

ОСОБА_5,

про припинення іпотеки та зняття
заборони відчуження майна,

ВСТАНОВИЛА:

17 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, який в подальшому
уточнила, до ТОВ «Кредекс Фінанс» про
припинення договору іпотеки та зняття
заборони відчуження нерухомого майна.

Позивачка зазначала, що 02 серпня 2013
року вона придбала на прилюдних торгах
квартиру АДРЕСА_1, про що державним
виконавцем відділу ДВС було складено
акт про реалізацію предмета іпотеки. На
підставі вказаного акту 06 серпня 2013
року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу їй було видано свідоцтво про
право власності на спірну квартиру. До
цього часу, ця квартира належала ОСОБА_5
і була предметом іпотеки по договору №
3407 від 14 вересня 2005 року, укладеного між
останнім та відповідачем. Між тим,
відповідач до цього часу не вжив
заходів щодо зняття заборони обтяження
нерухомого майна, у зв'язку з чим
порушив її права, як власника майна. 13
серпня 2013 року вона звернулася з заявою
до ТОВ «Кредекс Фінанс» щодо зняття
заборони відчуження, але вказана заява
залишилася поза увагою відповідача.

Посилаючись на вищезазначене
позивачка просила припинити право
іпотеки на підставі договору іпотеки №
3407 від 14 вересня 2005 року та зняти
заборону відчуження нерухомого майна,
а саме з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 27 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі. На
думку апелянта, рішення суду є
незаконним та ухваленим з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 02 серпня 2013 року
позивачка придбала з публічних торгів
спірну квартиру (а.с. 10-11).

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 09 квітня 2014
року скасовано рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 28 січня
2014 року про визнання вказаних
публічних торгів недійсними та
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання
цих торгів недійсними.

Реалізація цієї квартири проведена в
межах виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
напису, виданого 26 липня 2011 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу, про
звернення стягнення на спірну
квартиру, яка є предметом іпотеки та
забезпечувала виконання зобов'язань за
кредитним договором (а.с. 16).

06 серпня 2013 року ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів та в цей же
день зареєструвала право власності
на спірну квартиру в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності (а.с. 12).

Також, матеріалами справи
підтверджується, що відносно
придбаного на прилюдних торгах майна в
єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна
зареєстровано обтяження, а саме
заборона від 14 вересня 2005 року внесена
приватним нотаріусом ОСОБА_6

В зв'язку з цим, 13 серпня 2013 року ОСОБА_3
звернулась з заявою до ТОВ «Кредекс
Фінанс» про зняття вказаної заборони
(а.с. 14), але до теперішнього часу
відповідач не звернувся до нотаріуса з
відповідним повідомленням та
залишається не знятою заборона
відчуження нерухомого майна.

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»
передбачені підстави для припинення
іпотеки, а реалізація предмета іпотеки
відповідно до цього Закону є підставою
для припинення іпотеки.

Отже, відповідно до ст. 50 Закону України
«Про іпотеку» після продажу предмета
іпотеки на прилюдних торгах
припиняється будь-які права та вимоги
інших осіб на нерухоме майно, що було
предметом іпотеки, які виникли після
державної реєстрації іпотеки за
іпотечним договором, згідно з яким було
звернене стягнення на предмет іпотеки.
Це правило не застосовується у разі
придбання предмета іпотеки
іпотекодавцем.

Ураховуючи наведене, судом першої
інстанції повністю встановлені
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
нотаріат», нотаріуси вчиняють
нотаріальні дії, зокрема, накладають та
знімають заборону щодо відчуження
нерухомого майна (майнових прав на
нерухоме майно) і транспортних засобів,
що підлягають держаній реєстрації.

Згідно ст. 74 Закону України «Про
нотаріат», одержавши повідомлення
установи банку, підприємства чи
організації про погашення позики
(кредиту), повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави, а також припинення чи
розірвання договору довічного
утримання, звернення органів опіки та
піклування про усунення обставин, що
обумовили накладення заборони
відчуження майна дитини, нотаріус
знімає заборону відчуження жилого
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, земельної ділянки,
іншого нерухомого майна.

Отже, накладення та зняття заборони
щодо відчуження нерухомого майна є
нотаріальною дією, передбаченою
законодавством України про нотаріат.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», в редакції від 01 січня 2013
року (далі - Закон), державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Частиною 9 ст. 16 цього Закону визначено,
що у разі придбання (передачі) за
результатами прилюдних торгів
(аукціонів) нерухомого майна, що є
предметом іпотеки, державна реєстрація
припинення іпотеки проводиться на
підставі заяви державного виконавця.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 до
ТОВ «Кредекс Фінанс» про припинення
договору іпотеки та зняття заборони
відчуження нерухомого майна є
безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції в рішенні зазначив, що
виконавчий напис та прилюдні торги
оспорюються в судовому порядку, що є
підставою для відмови в задоволенні
позову, але на час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції ці
обставини відпали. При цьому, зазначені
посилання суду першої інстанції не є
підставою для скасування рішення,
оскільки по суті не змінюють
правильність висновку самого рішення.

Доводи апеляційної скарги, що рішення
суду є незаконним та ухваленим з
порушенням норм матеріального і
процесуального права є безпідставними
та спростовуються вищезазначеним.

Враховуючи викладене, колегія судів
вважає, що рішення суду є законним, а
тому відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 27 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді