АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2503/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/934/14
Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н.М.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна
С.А.,

суддів: Лобова О.А., Панченка
О.О.,

при секретарі: Фадєйкіній
Н.Б.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 29 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Фермерського господарства «Горизонт»,
третя особа - Відділ Держземагенства у
Кобеляцькому районі, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Гальонкіна С.А., -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року позивач
звернулася до місцевого суду з позовом
до відповідача про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки.

Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що вона, як власник
земельної ділянки площею 4,37 га, 02.08.2010
року уклала з ФГ «Горизонт» договір
оренди строком на 10 років, який було
зареєстровано в Кобеляцькому відділі
Полтавської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України». Оскільки в
договорі оренди відсутні істотні
умови договору, а саме : не визначені
строки та умови передачі об'єкта оренди
, умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, відсутній
кадастровий номер земельної ділянки ,
конкретні умови збереження стану
об'єкта оренди та договір всупереч п. 8
Заключних положень нотаріально не
посвідчений, просила визнати його
недійсним.

Рішенням Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 29 січня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
до Фермерського господарства
«Горизонт» про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення місцевого суду скасувати,
постановити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги. Посилається на те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом було порушено
норми матеріального і процесуального
права, зокрема, не враховано, що
відсутність істотних умов в договорі є
підставою для визнання його недійсним
в силу ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з підстав, визначених ст.308
ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно було встановлено судом першої
інстанції, згідно Державного акту на
право приватної власності на землю
ОСОБА_1 на праві власності належить
земельна ділянка площею 4,37 га, що
розташована на території
Комендантівської сільської ради
Кобеляцького району Полтавської
області та передана їй для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с.36).

02 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ФГ
«Горизонт» укладено договір оренди
земельної ділянки строком на десять
років, який зареєстрований у
Кобеляцькому відділі Полтавської
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при Держкомземі
України» 31 серпня 2010 року за № 60
(а.с.34).

02 серпня 2010 року згідно акту
приймання-передачі земельної ділянки,
належна позивачці земельна ділянка
була передана орендарю ФГ «Горизонт»
(а.с.35).

Колегія суддів в повній мірі
погоджується з висновками місцевого
суду про недоведеність позивачем
порушення її прав ФГ «Горизонт»,
виходячи з наступного.

Частиною ч. 2 ст. 792 ЦК України
закріплено, що відносини щодо найму
(оренди) земельної ділянки регулюються
законом. Аналогічна норма міститься в
ч. 8 ст. 93 ЗК України. Тобто, ці норми за
своєю природою є відсильними.
Правовідносини, які виникають з
приводу оренди земельних ділянок
врегульовані ЗУ «Про оренду землі»,
норми якого є спеціальними. В даному
випадку виступає конкуренція норм
законодавства, внаслідок чого
застосуванню підлягають спеціальні
норми.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У частині першій статті 203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що
волевиявлення сторін під час
укладення договору оренди земельної
ділянки було вільним , що
підтверджується підписами сторін на
договорі та додатках до договору.

Відсутність у договорах оренди землі
хоча б однієї з істотних умов,
передбачених у частиною першою статті
15 Закону України «Про оренду землі» є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання таких договорів оренди
недійсними.

Обов'язок здійснення державної
реєстрації договору оренди покладений
на орендаря (ст. 25 ЗУ «Про оренду
землі»).

Оспорюваний договір оренди земельної
ділянки, укладений сторонами 02.08.2010
року, був зареєстрований у
Кобеляцькому відділі Полтавської
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при Держкомземі
України» 31 серпня 2010 року за № 60.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначала, що в договорі оренди
відсутні істотні умови договору, а
саме : не визначені строки та умови
передачі об'єкта оренди , умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, відсутній
кадастровий номер земельної ділянки ,
конкретні умови збереження стану
об'єкта оренди та договір всупереч п. 8
Заключних положень нотаріально не
посвідчений.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Саме така правова позиція висловлена в
постановах ВСУ від 25 грудня 2013 року по
справам № 6-78цс13 та 6-94цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Як вбачається з відповідей Головного
управління Держкомзему у Полтавській
області за № А-48/1008-01 від 28.02.2012р. та
Відділу Держкомзему у Кобеляцькому
районі Полтавської області за № 105 від
15.02.2012р. на звернення ОСОБА_1, договір не
посвідчено нотаріально відповідно до
п. 8 договору, містить виправлення. В
цілому договір відповідає типовій
формі і при виправленні вказаних
зауважень буде відповідати чинному
законодавству. Також роз'яснено, що в
разі виникнення земельних спорів між
сторонами договірних зобов'язань, вони
вирішуються за згодою сторін, а в разі
незгоди власників землі або
землекористувачів спір вирішується
судом (а.с.43-44,46).

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі
укладається в письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

В розділі 8 «Заключні пложення»
договору оренду закріплено, що в разі
укладення договору терміном більше 5
років, нотаріальне посвідчення
договору є обов'язковим.

Для здійснення нотаріального
посвідчення договору до нотаріуса
повинні з'явитися всі сторони договору.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
доведено наявність дій відповідача по
ухиленню від нотаріального
посвідчення договору оренди.
Натомість, матеріали справи містять
докази звернення відповідача до ОСОБА_1
з пропозицією у зручний для неї час
з'явитися до нотаріальної контори для
посвідчення укладеного договору.
Вказаний лист позивач отримала
рекомендованим листом (а.с.30-32), однак,
пропозиція була залишена нею без
реагування.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про
оренду» зміна умов договору оренди
землі здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Право внесення змін та доповнень у
договір також закріплено п. 3.2.
Договору.

Матеріали справи не містять
жодних доказів на підтвердження
звернення позивача з часу укладення
договору до ФГ «Горизонт» з вимогою
внесення змін та доповнень до
визначених в ньому пунктів та
узгодження допущених виправлень і
отримання відповідної відмови
відповідача. Таким чином, позасудовий
порядок врегулювання виниклого спору
позивачкою не дотриманий.

Доводи позивача, як в позовній заяві,
так і в апеляційній скарзі, не містять
обґрунтування невизнання чи
оспорювання відповідачем законних
прав і інтересів позивача.

Колегія суддів приходить до
висновку, що права позивачки в
розумінні вимог ст. 3 ЦПК України не
порушені, а тому обраний нею спосіб
захисту прав не відповідає фактичним
обставинам.

Рішення суду повинно ґрунтуватись на
доказах, які були досліджені в судовому
засіданні, а не на припущеннях, які
нібито спростовують досліджені докази.

Висновки місцевого суду зроблені на
підставі повного, всебічного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка. Розгляд
справи проведений з дотриманням
принципу змагальності та
диспозитивності, а оцінка доказів
проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК
України.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції. Наведені в апеляційній
скарзі доводи не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
місцевим судом норм матеріального і
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, тому підстав для її
задоволення немає.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів вважає, що при вирішенні
спору по суті місцевим судом були вірно
враховані та застосовані норми
матеріального і процесуального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 29 січня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Гальонкін С.А.

Судді: (підпис)
Лобов О.А.

(підпис)
Панченко О.О.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Гальонкін С.А.