ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2014 р.Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Артемович А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
заборону самовільного будівництва на
земельній ділянці спільної приватної
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дарницької
районної в місті Києві державної
адміністрації про визнання незаконним
та скасування розпорядження,
відновлення стану земельної ділянки,
припинення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,

встановив:

У червні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
заборону самовільного будівництва на
земельній ділянці спільної приватної
власності та в своїх позовних вимогах
просив суд заборонити відповідачам
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовільне
будівництво двох господарських
капітальних будівель на земельній
ділянці спільної приватної власності в
АДРЕСА_1. Заборонити відповідачам
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведення
односторонніх дій з реєстрації прав
власності на об'єкти нового
будівництва, а саме самочинно
збудованих ними двох господарських
капітальних будівель на земельній
ділянці спільної власності в АДРЕСА_1
та внесення їх до документів технічної
інвентаризації. Зобов'язати
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
здійснити демонтаж самочинно
збудованих гаражу і сараю на земельній
ділянці спільної приватної власності в
АДРЕСА_1. Зобов'язати відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити стан
земельної ділянки, який існував до
початку незаконного самочинного
будівництва. Зобов'язати відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснити демонтаж
огорожі з сітки-рабиці на металевих
стовпах, встановленої ними на
земельній ділянці спільної приватної
власності в АДРЕСА_1. Зобов'язати
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
припинити вчинення перешкод ОСОБА_2 у
користуванні встановленим
обов'язковим сумісним проїздом
(проходом) до його частини земельної
ділянки та його частини житлового
будинку по земельній ділянці площею 88
кв.м., де 19 кв.м. належить ОСОБА_2,
залишеній рішенням Дарницького
районного суду м. Києва у спільному
користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1. Судові витрати покласти на
відповідачі солідарно.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулися до суду
з зустрічним позовом до ОСОБА_2,
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, відновлення стану
земельної ділянки, припинення перешкод
у користуванні земельною ділянкою.

В останній редакції позовних вимог
просили суд зобов'язати відповідачів
представити суду оригінали
правоустановчих та дозвільних
документів на всі об'єкти самочинного
будівництва по АДРЕСА_1. Визнати
самочинними та зобов'язати відповідача
ОСОБА_2 знести об'єкти самочинного
будівництва вказані в п. 1.4.
Розпорядження Дарницької районної у
місті Києві державної адміністрації №
839 від 09 листопада 2005 року «Про
затвердження актів державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію житлових будинків,
прибудов та господарських споруд».
Зобов'язати ОСОБА_2 відновити стан
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігти вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав. Зобов'язати
ОСОБА_2 припинити вчинення перешкод
позивачам у користуванні земельною
ділянкою спільної приватної власності
та будівлями розташованими на ній.
Визнати причини порушення позовної
давності поважними та визнати порушене
право позивачів таким, що підлягають
захисту. Допустити негайне виконання
судового рішення. Стягнути з
відповідачів на користь позивачів
солідарно судовий збір (т. ІІ а.с. 17).

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 12.11.2013 р. прийнято зустрічний
позов ОСОБА_4, ОСОБА_3 до розгляду в
одному провадженні з позовом ОСОБА_2
про заборону самовільного будівництва
на земельній ділянці спільної
приватної власності.

В судовому засіданні позивач по
первісному позову ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_6 підтримали позовні
вимоги та просили первісний позов
задовольнити у повному обсязі, у
зустрічному позові - відмовити.

В судовому засіданні відповідач по
первісному позову ОСОБА_3 проти
первісного позову заперечував, просив
суд у його задоволені відмовити та
задовольнити зустрічний позов.

Представник відповідачів по
первісному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні проти
первісного позову заперечував та
просив у задоволені первісного позову
відмовити, зустрічний позов
задовольнити.

Представник відповідача по
зустрічному позову Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації - Напханюк Ірина Юріївна
в судовому засіданні просила
зустрічний позов в частині що
стосується відповідача Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації відмовити у повному
обсязі, пояснивши, що розпорядження №
839 від 09.11.2005 р. є чинним. Так, рішенням
окружного адміністративного суду м.
Києва в адміністративній справі №
826/3780/14 у задоволені позову ОСОБА_4 до
Київської міської державної
адміністрації про визнання незаконним
розпорядження № 839 від 09.11.2005 р.,
зобов'язання вчинити дії було
відмовлено, надала до суду письмові
пояснення (т. І а.с. 175-176).

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
приймали участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи вважає
встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, згідно
договору купівлі - продажу від 06.09.1989
року ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 19/100 частини
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та
розташованій на земельній ділянці
розміром 844 кв.м., і в користування
ОСОБА_2 переходить частина будинку, що
складається із однієї жилої кімнати
розміром 24,8 кв.м., позначених в плані
цифрами « 2-4», посвідчений державним
нотаріусом сьомої державної
нотаріальної контори Ковток А.І. та
зареєстрований в реєстрі № 1-3295 (т. І а.с.
9-10).

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 Згідно з договору
дарування від 01.02.1990 р., ОСОБА_3
подарував 32/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 синові - ОСОБА_4 Згідно
угоди від 14.07.2001 р. договір дарування
32/100 частини будинку від 01.02.1990 р. між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було розірвано.

На підставі рішення Київської міської
Ради від 07.07.1998 року № 65 відповідно до
плану встановлених меж земельної
ділянки № 63458021 (кадастрового плану) та
акту здачі-прийомки закріплення
зовнішніх меж земельної ділянки від
28.01.2000 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2
було передано у спільну приватну
власність земельну ділянку площею 0,0862
га про, що було видано Державний акт на
право приватної власності на землю
ОСОБА_3 - за № 63-2-00228 від 31.10.2000 року,
ОСОБА_4 - за № 63-2-00229 від 31.10.2000 року,
ОСОБА_2 - за № 63-2-00227 від 31.10.2000 року (т. І
а.с. 85, 112, зворот).

Як вбачається з копії розпорядження
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації від 09
листопада 2005 року № 839, належні ОСОБА_2
прибудова а-4 площею 14,3 кв.м., тамбур а-5
площею 3,6 кв.м., сарай літера «Е» площею
17,4 кв.м. були прийняті в експлуатацію
(т. І а.с. 126, зворот). Дане розпорядження
чинне та не скасовано.

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи і не заперечуються
сторонами.

Так, під час розгляду справи
відповідачі по первісному позову не
заперечували про те, що вони в 2013 році
побудували гараж та сарай на земельній
ділянці по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» замовник має право
виконувати будівельні роботи після
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу за
місцезнаходження об'єкта будівництва -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребуються
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт або
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт згідно з переліком
об'єктів будівництва, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
управління у сфері містобудівної
діяльності здійснюється Верховною
Радою України, Кабінетом Міністрів
України, Верховною Радою Автономної
Республіки Крим, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим,
центральним органом виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури, іншими спеціально
уповноваженими органами
містобудування та архітектури,
місцевими державними адміністраціями,
органами місцевого самоврядування.

Згідно п. 6 ст. 7 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
зміст управління у сфері містобудівної
діяльності є також контроль за
дотриманням законодавства у сфері
містобудівної діяльності, вимог
державних будівельних норм, стандартів
і правил, положень містобудівної
документації всіх рівнів, вихідних
даних для проектування об'єктів
містобудування, проектної
документації.

Відповідно до п. 5 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» контроль за виконанням
підготовчих робіт з винесення
інженерних мереж, будівельних робіт
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

22 травня 2013 року за № 16/Д-1696/7 Дарницька
районна в м. Києві державна
адміністрація направила лист ОСОБА_2 з
приводу його заяви щодо перевірки
законності будівництва на спільній
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1
зазначивши, що в межах наданих
повноважень 14 травня 2013 року було
проведено комісійне обстеження
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
із залученням представників
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Києва та структурних підрозділів
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації. Спеціалістом
відділу контролю за благоустроєм
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації внесено
припис на ОСОБА_3 власника земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у
відповідності до вимог ст. 152 КУпАП від
14.05.2013 року № 13/240 про надання
проектно-дозвільної документації на
проведення будівельних робіт на
АДРЕСА_1, але припис власник відмовився
отримувати (т. І а.с. 17).

06 червня 2013 року за № 7/26-3/0606/10 Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві направила лист
ОСОБА_2 з приводу його заяви щодо
проведення перевірки дотримання гр.
ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності на АДРЕСА_1 зазначивши, що
станом на 06.06.2013 року Інспекція не
видавала дозволу та не реєструвала
інших документів дозвільного
характеру, які б надавали право на
виконання будівельних робіт і
підготовчих робіт та не приймала об'єкт
до експлуатації за вказаною адресою.
Перевіркою з виїздом на місце 31.05.2013
року встановлено, що на АДРЕСА_1
експлуатується індивідуальний
житловий будинок з прибудовами та
господарськими будівлями. На момент
перевірки на земельній ділянці гр.
ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 виконують
будівельні роботи з будівництва двох
господарських будівель. Будівництво
ведеться господарським способом без
документа, що дає право на виконання
будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст.
34 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності». За
результатами перевірки складено акт
позапланової перевірки від 31.05.2013 року
та припис про зупинення з 01.06.2013 року
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, які направлені гр.
ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 рекомендованим
листом. Крім того, гр. ОСОБА_3 та гр.
ОСОБА_4 запрошено до Інспекції для
складання протоколів про
адміністративне правопорушення (т. І
а.с. 18).

Під час розгляду справи позивач по
первісному позову ОСОБА_2 пояснив, що з
2000 року відповідачі систематично
чинять йому перешкоди у користуванні
належної йому частині житлового
будинку і земельної ділянки, що
фактично призвело до неможливості його
проживання у власному будинку. Так, в
серпні 2000 року відповідачі звернулися
до Дарницького районного суду м. Києві
з позовом до ОСОБА_2 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, на який розташоване
будинковолодіння АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що узгоджене використання
земельної ділянки для всіх володільців
стало неможливим. ОСОБА_2 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою.

Так, відповідно до рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 25 серпня 2004
року встановлено, порядок користування
земельною ділянкою площею 862
квадратних метрів за адресою АДРЕСА_1,
згідно якого виділити у користування:
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 145 кв.м.
із встановленням її меж згідно плану -
схеми № 1 до висновку експертів № 103 від
15.03.2002 р., а саме - від точки «А» на
перетині огорожі з вулиці і межі
сусідів зправа по огорожі сусіда
зправа (межі) то тильної межі ділянки -
45, 6 м, поворот по тильній межі ділянки -
5, 0 м, поворот до будинку паралельно
межі сусіда зправа - 9,0 м, поворот до
межі сусіда зправа 3, 0 м., поворот до
будинку на відстані 2,0 м від межі сусіда
- 18,0 м., поворот на кут тамбура - 5,0 м; далі
по тамбуру, лінії розподілу будинку з
виходом під кутом 45 градусів - 1,5 м на
відстані 1,2 м від стіни, поворот до
огорожі з вулиці - 3, 6 м, поворот в точку
«А» -6, 2 м. Синельнику В.О. і ОСОБА_4 -
земельну ділянку площею 629 кв.м. із
встановленням її меж згідно плану -
схеми № 1 до висновку експертів № 103 від
15.03.2002 року, а саме - від точки «Б» на
перетині межі сусіда зліва і огорожі
ділянки з АДРЕСА_1 - по межі сусіда зліва
- 45, 5 м, поворот по тильній межі ділянки -
13, 85 м, поворот по межі співвласника - 9,0
м, поворот до межі сусіда зправа - 3,0 м,
поворот до будинку на відстані 2, 0 м від
межі сусіда - 19,0м, поворот 14,4 м
паралельно будинку, поворот до огорожі
13,2 м, до точки «Б» по огорожі - 2, 8м. Друга
ділянка: від точки «В» в глибину двору -
10,4 на відстані 1,0 м від будинку зона
обслуговування, поворот паралельно
будинку по стіні прибудови, лінії
розділу будинку з виходом під кутом 45
градусів - 1, 5 м, поворот - 3, 6 м до огорожі
на відстані 1, 2 м від будинку по огорожі
в точку «В» - 7, 27 м. Земельну ділянку
площею 88 кв.м., де 19 кв.м. належить
ОСОБА_2, а 69 кв.м. належить ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, із встановленням її меж згідно
плану - схеми № 1 до висновку експертів
№ 103 від 15.03.2002 року залишити у
спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2 Зобов'язано ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користуванні частиною
будинку, яка належить ОСОБА_2, шляхом
забезпечення ОСОБА_2 за його рахунок
підключення до його частини будинку
загальної мережі водопроводу,
газопостачання та телефонної мережі,
із забезпеченням ОСОБА_2 відповідної
технічної документації в
установленому порядку. Зобов'язано
ОСОБА_3, ОСОБА_4 не вчиняти перешкоди
ОСОБА_2 у здійсненні ним права
власності на належну йому частину
будинку по АДРЕСА_1, господарські
споруди та земельну ділянку.
Зобов'язано ОСОБА_3 встановити жолоб
для стоку води з його південно-східної
частини будинку впродовж даху частини
будинку ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 5 000, 00 грн. в порядку
відшкодування моральної шкоди. У
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 відмовлено (т. І
а.с. 12-14).

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
24 листопада 2004 року рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 серпня 2004 року змінено, зменшено
розмір стягнутої моральної шкоди з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 5 000,00 грн. до 2
000,00 грн. (т. І а.с. 153-156), залишеної без
змін ухвалою Верховного суду м. Києва
від 19 липня 2005 року (т. І а.с. 158-159).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва про встановлення порядку
користування земельної ділянки
відповідачі по первісному позову
станом на момент звернення до суду не
виконане, та в квітні 2013 року шляхом
будівництва сараю та гаражу на
земельній ділянці у спільному
користуванні всупереч рішенням судів,
заходів державних органів створили
ситуацію щодо неможливості
користування позивачем його частиною
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування» при здійсненні
містобудівної діяльності повинні бути
забезпечені: розробка містобудівної
документації, проектів конкретних
об'єктів згідно з державними
стандартами, нормами і правилами,
архітектурно-планувальними завданнями
і технічними умовами; розміщення і
будівництво об'єктів відповідно до
затверджених у встановленому порядку
містобудівної документації та
проектів цих об'єктів; урахування
законних інтересів та вимог власників
або користувачів земельних ділянок та
будівель, що оточують місце
будівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 Цивільного
кодексу України право власника на
забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 377 Цивільного Кодексу
України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
Кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що гараж та сарай, які вже
побудовані відповідачами по
первісному позову є самочинними та
позовні вимоги позивача ОСОБА_2 щодо
зобов'язання відповідачів здійснити
демонтаж самочинно збудованих гаражу і
сараю на земельній ділянці спільної
приватної власності в АДРЕСА_1 знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача ОСОБА_2
про заборону відповідачам самовільне
будівництво двох господарських
будівель на земельній ділянці в цій
частині слід відмовити, оскільки вони
вже побудовані, та відповідачі дану
обставину не заперечували.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідачів відновити
стан земельної ділянки, який існував до
початку незаконного самочинного
будівництва знайшли своє
підтвердження під час розгляду справи
та підлягають задоволенню.

Так, в поясненнях відповідач по
первісному позову ОСОБА_3 не
заперечував того факту, що він особисто
встановив огорожу з сітки-рабиці на
металевих стовпах на земельній
ділянці.

Таким чином позовні вимоги позивача
ОСОБА_2 щодо демонтажу огорожі з
сітки-рабиці на металевих стовбах на
земельній ділянці спільної приватної
власності в АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Виходячи з наведеного, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про
зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 припинити
вчинення перешкод йому у користуванні
встановленим обов'язковим проїздом
(проходом) до його частини земельної
ділянки та його частини житлового
будинку по земельній ділянці площею 88
кв.м., де 19 кв.м. належить ОСОБА_2,
залишеній рішенням Дарницького
районного суду м. Києва у спільному
користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1 знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні та підлягають
задоволенню.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_2
про заборону відповідачам проведення
односторонніх дій з реєстрації прав
власності на об'єкти нового
будівництва, сараю та гаражу на
земельній ділянці спільної приватної
власності в АДРЕСА_1 та внесення їх до
документів технічної інвентаризації,
суд вважає, що вони не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи,
тому у задоволенні цих вимог має бути
відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 по
зустрічному позову не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
тому у задоволені зустрічного позову
слід відмовити.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, вислухавши осіб, які приймали
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності,
всебічно та повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позови,
приходить до висновку, що вимоги
позивача за первісним позовом
підлягають частковому задоволенню, а у
зустрічному позові слід відмовити в
повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Оскільки позов задовольняється, з
відповідачів на користь позивача
повинна бути стягнена сума сплаченого
судового збору в сумі 152,94 грн.

Керуючись положеннями ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57,
60, 61, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 377, 375, 376,
391 ЦК України, ст.ст. 103, 120, 152, 158 ЗК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 16.04.2004 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
заборону самовільного будівництва на
земельній ділянці спільної приватної
власності - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4
здійснити демонтаж самочинно
збудованих гаражу і сараю на земельній
ділянці спільної приватної власності в
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4
відновити стан земельної ділянки по
АДРЕСА_1, який існував до початку
незаконного самочинного будівництва.

Зобов'язати ОСОБА_3 здійснити
демонтаж огорожі з сітки - рабиці на
металевих стовпах, встановленої ним на
земельній ділянці спільної приватної
власності в АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4
припинити вчинення перешкод ОСОБА_2 у
користуванні встановленим
обов'язковим проїздом (проходом) до
його частини земельної ділянки та його
частини житлового будинку по земельній
ділянці площею 88 кв.м., де 19 кв.м.
належить ОСОБА_2, залишеній рішенням
Дарницького районного суду м. Києва у
спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

В іншій частині позову -
відмовити.

У задоволені зустрічного позову
ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дарницької
районної в місті Києві державної
адміністрації про визнання незаконним
та скасування розпорядження,
відновлення стану земельної ділянки,
припинення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) судовий збір в розмірі 152,94 (сто
п'ятдесят дві) гривні 94 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
проголошено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: