АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2763/14
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області

на рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року по справі

за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням здоров'я на виробництві,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
із зазначеним позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області (далі -
Відділення), посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на ті
обставини, що у період з 30 жовтня 1978
року по 09 липня 1999 року він працював на
підприємствах відповідача та
внаслідок тривалої роботи в шкідливих
умовах захворів на професійні
захворювання.

Висновком МСЕК від 13 жовтня 2005 року
позивачу було встановлено втрату
професійної працездатності за
професійними захворюваннями у розмірі
65 %, з яких 20% первинно та 45% повторно, а
також визнано інвалідом третьої групи
безстроково. Просив стягнути з
відповідача на свою користь у рахунок
відшкодування спричиненої моральної
шкоди 20000 грн.

Рішенням Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 23
січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 2000
грн. на відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду в м. Тернівка
Дніпропетровської області,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
повністю.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
що позивач з 30 жовтня 1978 року по 09 липня
1999 року перебував у трудових
відносинах з ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 11-14).

Відповідно до Акту розслідування
хронічного професійного захворювання
ОСОБА_1 за час роботи на підприємстві,
внаслідок тривалої роботи в умовах
шкідливих факторів, недосконалості
технологічних процесів, отримав
професійні захворювання (а.с. 7).

Висновком МСЕК від 13 жовтня 2005 року
позивачу було встановлено втрату
професійної працездатності за
професійними захворюваннями сукупно 65
%, з яких 20% - пиловий бронхіт - первинно
та 45% - радікулопатія - повторно, а також
визнано інвалідом третьої групи
безстроково (а.с. 9).

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що у позивача
наявна моральна шкода, оскільки він
частково втратив професійну
працездатність; став інвалідом,
змушений постійно лікуватися; не може
займатися домашніми справами, що
потребують навіть незначних фізичних
зусиль; відчуває великі незручності
при веденні домашнього господарства;
відчуває депресивний стан та інше.

Вказані обставини обумовлюють
необхідність пристосовуватися та
організувати своє повсякденне життя
по-новому й свідчать про заподіяння
позивачу моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Статтею 173 КЗпП України визначено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в разі стійкої втрати
професійної працездатності право на
отримання потерпілим страхових виплат,
в тому числі і виплати за моральну
(немайнову) шкоду, настає з дня
встановлення йому МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності.

Пунктами 1, 1-4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (зі змінами)
роз'яснено, що відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
його здоров'я від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, провадиться згідно із
законодавством про страхування від
нещасного випадку. Це законодавство
складається з Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105 - XIV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України «Про
охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №
2694-ХІІ, КЗпП України, а також
законодавчих та інших
нормативно-правових актів. Спори про
відшкодування шкоди повинні
вирішуватися за законодавством, яке
було чинним на момент виникнення у
потерпілого права на відшкодування
шкоди. Право на відшкодування шкоди
настає з дня встановлення потерпілому
МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності.

Частково задовольняючи позов та
стягуючи з Відділення ВДФ в м. Тернівка
Дніпропетровської області на користь
позивача 2000 грн. моральної шкоди, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що згідно із нормами чинного
законодавства завдана позивачу
моральна шкода підлягає відшкодуванню
за рахунок відповідача, оскільки
ОСОБА_1 вперше 13 жовтня 2005 року
висновком МСЕК було встановлено 20 %
втрати працездатності за
захворюванням пиловий бронхіт, а тому
до виниклих правовідносин має бути
застосовано Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, що
позивачем не було надано висновок МСЕК
про наявність спричинення йому
моральної шкоди, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки в даному
випадку позивач звернувся до суду за
вирішенням спору й суд правомочний
самостійно встановити факт заподіяння
моральної шкоди потерпілому, що і було
зроблено судом першої інстанції.

Доводи апелянта стосовно пропуску
позивачем строку позовної давності,
передбаченого ст. 233 КЗпП України не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
вони суперечать положенням п.3 ст.268 ЦК
України щодо непоширення позовної
давності на вимогу про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що наведені в апеляційній
скарзі доводи відповідача висновків
суду першої інстанції не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права, а з матеріалів справи
вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК
України підстави для скасування
судового рішення або його зміни
відсутні, і оскаржуване рішення судом
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм процесуального права
та у відповідності з нормами
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 23
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді