Номер провадження № 22-ц/785/3488/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
додаткових витрат на утримання доньки,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 05. 02. 2014 року, -

встановила:

У листопаді 2013
року ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення
додаткових витрат на утримання доньки,
в якому просила стягнути з відповідача
на її користь додаткові витрати на
утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 50% їх
вартості - 23618,47 грн. та судові витрати,
посилаючись на те, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
24.02.1995 року, який в подальшому було
розірвано, від даного шлюбу народилась
дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
розірвання шлюбу залишилась проживати
з матір'ю.

Крім сплати аліментів відповідач інших
коштах на утримання дочки та її
інтелектуального та фізичного
розвитку не надавав. Дочка позивачки
має здібності до вивчення іноземних
мов, у зв'язку з чим позивачка
заохочувала бажання дитини стосовно
навчання у зв'язку з чим, донька
відвідувала курси вивчення
англійської мови, витрати на які склали
14571,71 грн., також дитині повинно було
провести ортодонтичне лікування
вартість якого склала 4990,00 грн. як
зазначає позивачка всі ці витрати вона
несла сама, відповідач участі у
додаткових витрат не приймав.

До додаткових витрат позивачка
відносить витрати на навчання та
стоматологічне лікування. Додаткові
витрати, що полягають в оплаті
навчання, зумовлені особливим
обставинами, оскільки спрямовані на
розвиток здібності дитини. Донька
навчається на денній формі навчання у
ДВНЗ «Одеський коледж економіки,
права та готельно-ресторанного
бізнесу» на контрактній формі з 01.09.2010
року, термін навчання становить 3,5 року.
за навчання позивачкою вже сплачено
24795,24 грн., оскільки обов'язок
утримувати дитину є рівною мірою
обов'язком як матері та і батька дитини,
а понесені витрати позивачки
підтверджені документально,
відповідач матеріально забезпечений є
працездатною особою працює на посаді
капітану на суднах закордонного
плавання та має значний прибуток, тобто
в змозі брати участь у додаткових
витратах на дитину, у зв'язку з чим,
позивачка просить стягнути з
відповідача 50% додаткових витрат, які
склали 23618,47 грн.

Представник
відповідача, позовні вимоги визнав
частково, а саме у частині витрат
понесених за перебування на курсах з
вивчення англійської мови за період до
кінця 2010 року, в іншій частині позовні
просив в задоволенні позову відмовити.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 05. 02. 2014 року позов
задоволений частково. Стягнуто з
відповідача на користь додаткові
витрати за навчання у коледжі у розмірі
12397,62 грн., та навчання англійської мови
у розмірі 2082,28 грн., а всього на суму
14479,90 грн., а також судові витрати у
розмірі 144, 79 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду в частині стягнення з відповідача
на користь позивача додаткові витрати
за навчання у коледжі у розмірі 12397,62
грн., відповідач подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в
оспорюваній частині в зв'язку з тим, що
воно постановлено в цій частині з
порушенням норм матеріального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи і ставиться питання
про ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
про стягнення з відповідача витрат за
навчання у коледжі у розмірі 12397,62 грн.

В іншій частині рішення суду сторонами
не оскаржується і не є предметом
апеляційного розгляду, оскільки
апеляційна скарга подана на рішення
щодо частини вирішених вимог.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №12 від 24
жовтня 2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» - суд
апеляційної інстанції відповідно до
принципу диспозитивності не має права
робити висновків щодо неоскарженої
частини ні в мотивувальній, ні в
резолютивній частини судового рішення,
а в описовій частині повинен зазначити,
в якій частині вимог рішення не
оскаржується.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в частині яка оскаржується, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції посилався на те,
що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
народилась дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка після розірвання шлюбу проживає з
матір'ю.

На підставі рішення Київського
районного суду м.Одеси від 03.08.2001 року
зі ОСОБА_5 стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_4 на утриманні дочки
у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку до досягнення дочкою
повноліття тобто до 16.11.2013 року. Дочка
позивачки має здібності до вивчення
іноземних мов, у зв'язку з чим позивачка
заохочувала її бажання та сприяла її
навчанню, а саме сплачувала витрати на
її навчання, а також стоматологічне
втручання - ортодонтичне лікування.

З наданих суду доказів, а саме
квитанцій про сплату витрат на
навчання та лікування, доведеними є
витрати на навчання у державному
вищому навчальному закладі «Одеський
коледж економіки, права та
готельно-ресторанного бізнесу», які
підтверджені квитанціями ( а.с. 11-17),
загальна сума яких становить 24795,24 грн.,
витрати по сплаті за навчання в
Одеському Лінгвістичному Центрі в
період з вересня 2009 року по березень 2010
року , вартість якого склала 1790,55 грн. та
витрати на підручники 174 грн. ( а.с. 21),
витрати по сплаті повного курсу
навчання на госпрозрахункових курсах в
період з 01.09.2008 року по 15.06.2009 року з
вивчення іноземної мови , вартість яких
склала 2200 грн.

Позивачкою, та її представником у
судовому засіданні, не доведені
додаткові витрати пов'язані із
ортодонтичним лікування, оскільки
лікарського висновку на необхідність
такого лікування позивачкою не надано.
Інші витрати, що зазначені позивачкою у
кошторисі витрат на лікування та
оздоровлення також суду не доведені,
оскільки з наданих суду квитанцій не
вбачається кому саме було перераховано
кошти та за які потреби, і чи пов'язані
вони саме із додатковими витратами.

У судовому засіданні було доведено
належними доказам, що позивачкою
понесено додаткові витрати на суму
28959,79 гривень.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів, а також той з батьків, до
кого вимога про стягнення аліментів не
була подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

В якості особливих обставин, що
зумовлюють потребу у додаткових
витратах, позивач вказує витрати за
перебування дитини у навчальному
закладі, дії спрямовані на розвиток
здібностей дитини, витрати на
стоматологічні послуги.

Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів подана не була, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України
додаткові витрати можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.185 СК
України розмір участі одного з
батьків у додаткових витратах на
дитину в разі спору визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значенння, та
враховуючи думку позивачки, яка вважає,
що сторони як батьки повинні нести
витрати в рівних частинах, суд першої
інстанції вважав за необхідне стягнути
з відповідача на користь позивачки
додаткові витрати за навчання у
коледжі у розмірі 12397,62 грн. (1/2 частина
плати за навчання), та навчання
англійської мови у розмірі 2082,28 грн. (1/2
частина плати за навчання), а всього на
суму 14479,90 грн.

Колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції в частині стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
за навчання доньки у коледжі у розмірі
12397,62 грн.

Доводи апеляційної скарги, про
відсутність підстав стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
за навчання доньки у коледжі у розмірі
12397,62 грн. на підставі ст. 185 СК України є
помилкові.

Суд першої інстанції правомірно
посилався на те, що відповідно до ст. 185
СК України, той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів, а
також той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

В якості особливих обставин, що
зумовлюють потребу у додаткових
витратах, позивач вказує витрати за
перебування дитини у навчальному
закладі, дії спрямовані на розвиток
здібностей дитини, витрати на
стоматологічні послуги.

Як зазначалося вище, рішення суду
першої інстанції в іншій частині не
оскаржено і не є предметом розгляду
справи в апеляційній інстанції.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду першої інстанції з їх
оцінкою.

На підставі наведеного колегія вважає,
що суд першої інстанції порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.
Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 05. 02. 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
А.П. Бабій

О.Д. Варикаша