МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
___________________________________________Справа №
Номер провадження № 2/521/4434/14
УХВАЛА

14 квітня 2014 року
м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м.
Одеси - Жуган Л.В., розглянувши позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 11.04.2014 року звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання
права на спадщину. Обґрунтовуючи свої
вимоги позивач зазначив, що 30.08.1993 року
він та його матір ОСОБА_4 стали
співвласниками у рівних частках
квартири АДРЕСА_1, на підставі
свідоцтва про право власності на житло
виданого УЖКГ Одеської міської ради.
ІНФОРМАЦІЯ_1 матір позивача - ОСОБА_4
померла.

Позивач зазначає, що після смерті
матері прийняв спадщину, яка
залишилась після неї, по теперішній час
мешкає у квартирі, сплачує необхідні
платежі тощо.

ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної
контори для оформлення права власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті матері. Однак,
позивач не може отримати свідоцтво про
право на спадщину через те, що за життя
його матір належним чином не
зареєструвала своє право власності на
частину квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, позивач просить суд визнати
за ним право на спадщину на квартиру
АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
матері - ОСОБА_4

Судом встановлено, що позовна заява не
відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Згідно ст. 119 ЦПК України позовна заява
повинна містити зміст позовних вимог;
ціну позову щодо вимог майнового
характеру; виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги не є
коректними, так, позивач просить
визнати за ним право на спадщину на
квартиру АДРЕСА_1, після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_4 Однак, з
позовної заяви вбачається, що позивач
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, звернувся до П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері, його заява прийнята.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд звертає увагу позивача, що він
набув право на спадщину після смерті
матері, з матеріалів позову не
вбачаються обставини, які б свідчили
про оспорювання такого його права.

З листа П'ятої Одеської державної
нотаріальної контори №486/02-14 від 21.03.2014
року вбачається, що нотаріус не може
видати позивачу свідоцтво про право на
спадщину у зв'язку із тим, що
спадкодавець за життя не зареєструвала
у встановленому законом порядку своє
право власності на майно, яка є об'єктом
спадкування.

При таких обставинах, заявлені
позивачем вимоги про визнання за ним
права на спадщину, не можуть бути
реалізовані в майбутньому як належний
захист його матеріальних прав та
інтересів.

Суд звертає увагу позивача, що належним
способом захисту його прав за
викладених в позові обставин є
визнання за ним права власності на
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті матері.

Позовні вимоги про визнання права
власності на частину квартири АДРЕСА_1,
в порядку спадкування після смерті
матері, є вимогами майнового характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий
збір» судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. За
подання до суду позовної заяви
майнового характеру сплаті підлягає
судовий збір у розмірі 1 відсотка від
ціни позову, але не менше 0,2 мінімальної
заробітної плати, та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України ціна
позову визначається:

2) у позовах про визнання права
власності на майно або його
витребування - вартістю майна;

9) у позовах про право власності на
нерухоме майно, що належить фізичним
особам на праві приватної власності, -
дійсною вартістю нерухомого майна, а на
нерухоме майно, що належить юридичним
особам, - не нижче його балансової
вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає
увагу позивача, що ціна позову має бути
визначена виходячи з дійсної вартості
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1.

Тому позивачу необхідно доплатити
судовий збір за вимогами майнового
характеру, до суми у розмірі 1 відсотка
від ціни позову, але не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати
(3654 грн.).

З урахуванням наведеного, суд пропонує
позивачу визначитись із способом
захисту своїх прав, та сформулювати в
коректній формі прохальну частину
заявлених позовних вимог, доплатити
судовий збір, з метою забезпечення
повного захисту його прав та інтересів,

Тобто подана позовна заява не
відповідає вимогам встановленим
законодавством.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України
визначено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали. Якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позовна заява підлягає залишенню без
руху з наданням позивачу строку для
усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права на спадщину - залишити
без руху.

Надати позивачу ОСОБА_2 - строк для
усунення недоліків позовної заяви -
п'ять днів з дати отримання даної
ухвали.

Роз'яснити, що в разі не усунення
визначених в ухвалі недоліків в
зазначений термін, позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута
позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Л.В. Жуган