АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Заводян К.І., Перепелюк
І.Б.,

секретар Собчук І.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства страхова компанія «Уніка»
(далі - ПАТ СК «Уніка), третя особа
ОСОБА_3, про відшкодування майнової
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 27 січня 2014
року,

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2, про
відшкодування майнової шкоди, завданої
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки.

В подальшому до участі у справі було
притягнуто співвідповідача ПАТ СК
«Уніка» та третю особу ОСОБА_3

Позивач зазначав, що 27 травня 2013 року в
нічний час він в с. Малинці Хотинського
району Чернівецької області за
довіреністю керував автомобілем марки
«ВАЗ 2107», 1987 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

У той же час відповідач ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Мерседес-Бенц», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під час
здійснення обгону порушив Правила
дорожнього руху, різко змінив напрямок
руху і допустив зіткнення з
автомобілем позивача.

В результаті ДТП автомобіль, яким він
керував, дістав пошкодження.

Вартість відновлювального ремонту
згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №310/06/13
від 24 червня 2013 року складає 14502 гривні
49 копійок.

Посилаючись на те, що відповідач
відмовився відшкодовувати шкоду,
завдану внаслідок ДТП, позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 на його користь в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 14502 гривень 49 грн., та 700 гривень -
витрат з оплати висновку
автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 27 січня 2014
року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення районного суду
вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
цивільно-правова відповідальність
відповідача за договором застрахована
ПАТ СК «Уніка», він може нести
відповідальність лише в сумі, що
перевищує ліміт відповідальності
страхової компанії, однак у даній
справі вона не перевищує.

Щодо вимог до страхової компанія, яка
має відшкодувати завдану шкоду, то
позивач до страховика із заявою
відповідного зразка для отримання
страхового відшкодування не звертався.
Позовні вимоги не доведено.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна, оскільки суд дійшов його
внаслідок невідповідності висновків
суду фактичним обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, що згідно пп. 3, 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
яким позов до відповідача ОСОБА_2 слід
задовольнити.

У справі встановлено, що 27 травня 2013
року приблизно о 02 годині 00 хвилин в с.
Малинці Хотинського району
Чернівецької області, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «ВАЗ-2107», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням позивача та автомобіля
марки «Мерседе - Бенц» державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2

Відповідно до поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/253941 від 12
лютого 2013 року цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 за договором
застрахована ПАТ СК «Уніка»,
забезпечений транспортний засіб
«Mercedes-Benz-111», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2 (а.с. 73).

Станом на час пред'явлення позову та
розгляду справи, будь-які документи по
вищенаведеній пригоді страховику не
надані, потерпілий із заявою також не
звертався.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної безпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частині залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, законодавець пов'язує
покладення відповідальності за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки, з
наявністю вини заподіювача.

На підставі ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог або заперечень.

Постановою Хотинського районного суду
Чернівецької області від 17 червня 2013
року ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122-4
КУпАП та накладено штраф у розмірі 255
гривень згідно ст. 122-4 (а. с. 52).

В ході розгляду справи відповідач
визнавав, що ДТП сталася з його вини.

Це ж стверджується висновком за
результатами перевірки
дорожньо-транспортної пригоди від 2
червня 2013 року (а.с.48) та іншими доданими
до нього матеріалами.

З висновку №310/06/13 експертного
автотоварознавчого дослідження
(а.с.14-36) вбачається, що вартість
відновлювального ремонту складає 14502
гривні 49 коп.

Відповідач не посилався на жодні
докази, які б спростовували надані
позивачем докази на підтвердження
завданої матеріальної шкоди внаслідок
ДТП.

Згідно з ч.1 ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно зі ст. ст. 3, 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» №1961-VI (далі - Закону №1961-VI),
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників.

Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України,
питання про відшкодування шкоди самою
особою, відповідальність якої
застрахована, вирішується залежно від
висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого ст. 33
Закону № 1961-VI обов'язку щодо письмового
надання страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбаченому
випадку ПАТ СК «Уніка»), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування.

Наявність такої згоди у вигляді
відповідної заяви цієї особи та
виконання нею передбаченого ст. 3
Закону № 1961-VI обов'язку з'ясовується
судом першої інстанції, у зв'язку з чим
до участі у справі може бути залучений
страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності ( у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

У справі встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 відповідно до ст. 33 Закону № 1961-VI
не виконав свій обов'язок і протягом
трьох робочих днів з дня настання ДТП
не повідомив страховика ПАТ СК «Уніка»,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
про ДТП, що сталася 27 травня 2013 року.

Це визнається самим відповідачем
ОСОБА_2

Встановлено також, що після настання
ДТП відповідач залишив місце пригоди,
внаслідок чого позивач ОСОБА_1 не мав
можливості заявити вимоги про
відшкодування шкоди безпосередньо до
страхової компанії.

За наведених обставин та норм
матеріального права на часткове
задоволення позову з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди слід
стягнути 14502 гривні 40 коп.

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2
700 гривень - витрат зі сплати висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження задоволенню не підлягають,
оскільки указані витрати не
відносяться до судових витрат.

Щодо вимог позивача до співвідповідача
ПАТ СК «Уніка», то за наявності підстав
для стягнення шкоди з відповідача
ОСОБА_2 вони задоволенню не підлягають

На підставі наведеного та керуючись п.
2 ч. 2 ст. 307, п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 27 січня 2014
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14502
(чотирнадцять тисяч п'ятсот дві) гривні
40 коп. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 351
(триста п'ятдесят одну) гривню 20 - витрат
зі сплати судового збору

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
В. В. Яремко

Судді:
К. І. Заводян

І. Б. Перепелюк