Справа № 758/5552/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.
,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду із заявою
про забезпечення позову мотивуючи свої
вимоги тим, що нею пред'явлено позов про
визнання правочину - договору іпотеки
нерухомого майна недійсним,
співвласницею якого вона є, а саме
АДРЕСА_1.

Вважає що є реальна загроза
позасудового, рейдерського, оформлення
права власності на нерухоме майно
третіми особами (особливо враховуючи
положення у оспорюваному договорі), що
може у подальшому утруднити або
унеможливити виконання рішення суду,
враховуючи, що лише у цьому році, вже
двічі колектори погрожували без
рішення суду оформити на себе права
власності на її майно. У зв'язку з чим
звертається з даною завою до суду та
просить заборонити вчиняти будь-які
дії, пов'язані з реєстрацією права
власності на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1

Дослідивши матеріали заяви, суд
приходить до висновку, що вона (заява)
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні
суду дійсно перебуває цивільна справа
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК»
про визнання іпотечного договору
недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору між сторонами в
зазначеній справі є визнання недійсним
іпотечного договору № 2634/0608/45-012-Z-1 від 10
червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2
та ВАТ «Сведбанк», правонаступником
якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК».

Як вже зазначалося вище, заявниця
звернулася до суду із заявою про
забезпечення свого позову обравши
такий його вид, як заборона вчиняти
будь-які дії, пов'язані з реєстрацією
права власності на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1

Зі змісту статей 3, 4 ЦПК України
вбачається, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Стаття 151 ЦПК України визначає, що суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. За заявою
заінтересованої особи суд може
забезпечити позов до подання позовної
заяви з метою запобігання порушенню
права інтелектуальної власності.

Верховний Суд України в своїй
Постанові Пленуму «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що
вирішуючи питання щодо
застосування певного виду
забезпечення позову, суди повинні
виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.
152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, яка звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи вищевикладене, встановлені
в судовому засіданні обставини, а також
враховуючи надані заявницею докази,
суд приходить до висновку, що вид
забезпечення позову обраний останньою
не відповідає заявленим позовним
вимогам, оскільки не має ніякого
відношення до правовідносин, які
склалися між сторонами і не впливає на
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову (відсутня загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову в даній категорії справи з таким
предметом спору), у зв'язку з чим заява
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006
року, керуючись ст.ст. 3, 4, 151, 152 ЦПК
України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко