Єдиний унікальний номер 230/4681/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1303/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції Донецького обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» на рішення
Єнакіївського міського суду від 16
грудня 2013 року у справі за позовом
Донецького обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за послуги з
теплопостачання; за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Донецького обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго про визнання
дій неправомірними,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся
представник підприємства з
апеляційною скаргою на рішення суду,
яким комунальному підприємству було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі є власниками квартири
АДРЕСА_1.

Суд установив, що 17 липня 2008 року у
квартирі відповідачів сталась пожежа,
тому з 01 листопада того ж року вони не
оплачують послуги з теплопостачання,
бо фактично не отримують їх, у квартирі
не проживають.

При цьому суд установив, що самовільно
власники ОСОБА_1 свою квартиру від
теплопостачання не відключали, бо
батареї опалення були зняті у їхній
квартирі після пожежі.

На підставі встановленого суд першої
інстанції відмовив підприємству у
задоволенні його вимог.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
зустрічного позову, суд першої
інстанції вказав, що вимоги позивачки
про встановлення у їхній квартирі
радіаторів опалення пред»явлені до
неналежної особи, а крім того, такий
спосіб захисту не передбачений діючим
законом.

В апеляційній скарзі представник
комунального підприємства просить
рішення суду скасувати в частині
відмови позивачеві у позові та
ухвалити нове, яким задовольнити
вимоги підприємства у повному обсязі,
оскільки вважає, що рішення суду не
відповідає вимогам закону, бо ухвалене
з порушенням вимог матеріального і
процесуального права.

Так, суд першої інстанції не прийняв до
уваги, що відповідачі як власники своєї
квартири мають самі проводити ремонт у
своїй квартирі, заміну сантехнічного
та іншого обладнання, у тому числі,
приладів опалення.

Суд першої інстанції також не прийняв
до уваги, що ОСОБА_2 у заяві про
скасування судового наказу вказав, що
усі вони, мешканці квартири АДРЕСА_1,
відмовляються від послуг з
теплопостачання, які надає
підприємство, та підтвердив, що
стосовно них підприємством був
складений акт про самовільне
переобладнання системи опалення у
їхній квартирі.

Отже суд першої інстанції не врахував,
що квартира відповідачів була
самовільно відключена від
централізованої системи опалення.

Відповідачі до апеляційного суду не
з"явились, про час та місце позгляду
справи були повідомлені належним
чином.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Оскільки відповідачі не надали доказів
на підтвердження поважності причин
своєї неявки до апеляційного суду,
апеляційний суд вважає можливим
розглянути справу за їхньої
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
апелянта, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, рішення суду
скасувати в частині відмови
комунальному підприємству у позові та
задовольнити вимоги позивача, а в іншій
частині рішення суду залишити без змін,
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачі ОСОБА_2, а також ОСОБА_5 є
власниками у рівних частках квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло від 15
березня 1994 року, яке було видане
Єнакіївським виконкомом (а.с.25).

15 березня 2000 року позивач та ОСОБА_1
уклали договір про надання послуг з
теплопостачання (а.с.63-64).

20 жовтня 2008 року комісією комунального
підприємства був складений акт про
самовільне відключення квартири
відповідачів ОСОБА_1 від
централізованої системи опалення
(а.с.116).

05 жовтня 2010 року та 30 травня 2013 року
факт такого відключення був
підтверджений (а.с.115, 51).

Оскільки відключення квартири ОСОБА_1
від системи опалення було проведене
без належного дозволу, 14 жовтня 2008 року
та 27 березня 2009 року ОСОБА_1
направлялись приписи про відновлення
самовільно переобладнаної системи
опалення (а.с.117, 118).

Той факт, що квартира відповідачів
дійсно не має приладів опалення,
підключених до централізованої
системи, підтверджується і
відповідачами.

Так, у своїй заяві від 05 жовтня 2010 року
на адресу комунального підприємства
ОСОБА_2 вказав, що з липня 2008 року у
їхній квартирі відсутні прибори
централізованої системи опалення
(а.с.155); цю ж обставину він підтвердив і
у своїй заяві від 25 грудня 2012 року на
адресу суду про скасування судового
наказу (а.с.157-158).

Отже, зі справи вбачається,
що квартира відповідачів з липня 2008
року без належних дозвільних
документів була самовільно відключена
від централізованої системи опалення,
тоді як наданими позивачем договорами
та актами підтверджується факт подачі
тепла у будинок, в якому розташована
квартира відповідачів, в опалювальний
сезон за весь вказаний період.

За таких обставин висновок суду
першої інстанції про те, що факт
самовільного відключення квартири
відповідачів від централізованої
системи опалення нібито не
встановлений, не відповідає дійсності,
фактичним обставинам справи та наданим
доказам.

Натомість відключення квартири
від системи центрального опалення має
здійснюватись у відповідності до
вимог «Порядку відключення окремих
приміщень жилих будинків від мереж
центрального опалення і гарячого
водопостачання у випадку відмови
споживачів від центрального
теплопостачання», затверджених
наказом Міністерства будівництва,
архітектури і житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року №4, відповідно до якого
відповідач зобов'язаний отримати
технічні умови для виконання проекту
індивідуального теплопостачання і
відключення від систем
теплопостачання; інформувати
керівництво служб і, у тому числі,
службу постачальника послуг з
теплопостачання про дату і час
проведення робіт по відключенню
квартир від систем центрального
теплопостачання для складання акту про
відключення; протягом 10 днів після
відключення від систем
теплопостачання подати вказаний акт в
міжвідомчу комісію виконкому для
затвердження.

Проте відповідачі не
виконали зобов'язань, покладених на них
чинним законодавством як на споживачів
послуг з теплопостачання, пов'язаних з
відключенням квартири від системи
центрального опалення, не дотримались
встановленого порядку та відключили
свою квартиру від централізованої
системи опалення самовільно.

Так, відповідно до п.2.5 Порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства від 22 листопада 2005 № 4,
відключення приміщень від
внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект, за участю
представника власника житлового
будинку або уповноваженої ним особи,
представника виконавця послуг з ЦО і
ГВП та власника, наймача (орендаря)
квартири (нежитлового приміщення) або
уповноваженої ними особи, про що
складається відповідний акт.

Відповідно до п. 2.6 Порядку цей акт
про відключення квартири (нежитлового
приміщення, секції, під'їзду, будинку)
від мереж ЦО і ГВП в десятиденний строк
подається заявником до Комісії на
затвердження.

Після затвердження цього акту на
черговому засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання (п.2.7 Порядку).

Отже, діючим
законодавством встановлений певний
порядок відключення житлових
приміщень від централізованої системи
опалення, недотримання якого свідчить
про самовільне, без належного дозволу
відключення квартири.

Оскільки відповідачі
відключення своєї квартири від системи
теплопостачання провели з порушенням
вимог законодавства, таке відключення
є самовільним.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на спростування такого
висновку відповідачі до суду не надали,
хоча у відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Звертаючись 17 квітня 2013 року до суду з
позовом, представник комунального
підприємства просив стягнути
заборгованість по оплаті послуг з
теплопостачання за період з 01 грудня 2009
року по 01 лютого 2012 року (а.с.4).

У подальшому позивач уточнив свої
вимог та просив стягнути
заборгованість за період з 01 грудня 2009
року по 01 травня 2013 року у загальній
сумі 11 225 грн. 32 коп., індекс інфляції у
сумі 2 224 грн. 77 коп. та 3% річних у сумі 2 112
грн. 50 коп. (а.с.169-170).

Оскільки відповідачі не подали до суду
заяву про застосування строку позовної
давності, апеляційний суд вважає
можливим з урахуванням вимог ч.3 ст.267 ЦК
України позовні вимоги комунального
підприємства задовольнити у повному
обсязі та стягнути з відповідачів у
солідарному порядку вказані
нарахування.

Крім того, у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України з відповідачів на користь
позивача слід стягнути судовий збір,
сплачений підприємством при поданні
позовної заяви та апеляційної скарги, у
розмірі по 67 грн. 34 коп. - з кожного
відповідача.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу Донецького
обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго»
задовольнити.

Рішення Єнакіївського міського суду
від 16 грудня 2013 року в частині відмови
Донецькому обласному комунальному
підприємству
«Донецьктеплокомуненерго» у
задоволенні позовних вимог - скасувати.

Позовні вимоги Донецького обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 у солідарному порядку на
користь Донецького обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго»
заборгованість по оплаті послуг з
теплопостачання за період з 01 грудня 2009
року по 01 травня 2013 року у сумі 11 225 грн.
32 коп., індекс інфляції у сумі 2 224 грн. 77
коп. та 3% річних у сумі 2 112 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Донецького
обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» судовий
збір по 67 грн. 34 коп. - з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: