Справа №481/2139/13-ц 29.04.2014 29.04.2014 29.04.2014
Провадження №22-ц/784/1102/14
Провадження № 22ц- 784/1102/14
інстанції Васильченко Н.О.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем
України

29 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі Рудніку Є.М.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Новобузького районного
суду Миколаївської області від 24
лютого 2014 року

за позовом

ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

про

розірвання договору оренди земельної
ділянки,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 про розірвання
договору оренди земельної ділянки.

Позивачка зазначала, що 08 грудня 2007
року уклала з відповідачем договір
оренди належної їй на праві власності
земельної ділянки, яка розташована на
території Новоюріївської сільської
ради Новобузького району
Миколаївської області.

Згідно п.11 Договору оренди, орендна
плата вноситься орендарем у строк до 31
грудня кожного року.

Проте, відповідач всупереч умовам
договору не сплатив орендну плату за
2011 та 2012 роки у встановлений Договором
оренди строк.

Посилаючись на наведене, просила про
задоволення позову.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 24 лютого 2014
року позов задоволено.

Постановлено розірвати договір оренди
земельної ділянки площею 8,20 га,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований в Новобузькому окрузі
реєстрації 16 січня 2008 року за № 69.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що орендар
порушив істотні умови Договору оренди
щодо своєчасної сплати орендної плати
та дійшов висновку про те, що таке
порушення є підставою для розірвання
Договору оренди згідно зі ст. 32 Закону
України «Про оренду землі» та п. 38
Договору оренди.

Колегія погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
узгоджуються з матеріалами справи та
встановленими обставинами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 8,20
га, що розташована на території
Новоюріївської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області.

08 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
укладено Договір оренди, за яким ОСОБА_2
передала ОСОБА_3 належну їй на праві
власності земельну ділянку площею 8,20
га , строком на 49 років у володіння та
користування за плату, а ОСОБА_3
зобов'язався використовувати вказану
земельну ділянку відповідно до умов
цього договору та вимог земельного
законодавства.

Договір оренди зареєстрований у
Новобузькому окрузі реєстрації 16 січня
2008 року за № 69.

Згідно з п. 9 п.11 Договору оренди,
орендна плата вноситься орендарем у
розмірі 1 440 грн., у строк до 31 грудня
кожного року .

Відповідно до п. 38 Договору оренди дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за взаємною згодою сторін;
за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін унаслідок невиконання іншою
стороною обов'язків, передбачених
договором та внаслідок випадкового
знищення, пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке істотно
перешкоджає її використанню, а також з
інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Отже, закон пов'язує можливість
дострокового розірвання договору за
рішенням суду у зв'язку з невиконанням
сторонами обов'язків, передбачених
укладеним між ними договором.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 не виконав обов'язку
зі сплати в установленому розмірі
орендної плати за 2011 та 2012 роки, що
в даному випадку є істотним порушенням
договору. При цьому суд враховує, що
невиплата орендної плати є суттєвим
для позивачки, яка не працює і потребує
додаткових доходів та витрат.

Встановивши, що невиплата орендної
плати протягом 2-х років поспіль
свідчить про системність невиконання
зобов'язань орендарем умов спірного
договору, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
порушення відповідачем істотних умов
договору оренди земельної ділянки, а
тому на підставі ст.ст. 24,32 Закону
України «Про оренду землі», ст.ст. 526,651
ЦК України правильно розірвав дану
угоду.

Даний висновок щодо розірвання
договору оренди у разі систематичної
несплати орендної плати, узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 12
грудня 2012 року по справі № 6-146цс12.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
на те, що відповідачка в рахунок
орендної плати отримала 5 000 грн., що
підтверджується письмовими розписками
від 13 березня 2004 року та 23 лютого 2005
року, не заслуговують на увагу,
оскільки ці розписки були складені до
укладення договору оренди, а тому не
стосуються спірних правовідносин, які
виникли між сторонами з моменту
укладання договору оренди землі, тобто
08 грудня 2007 року. Крім того, зміст цих
розписок не свідчить про виплату
орендної плати за оспорюваним
договором оренди землі.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність підстав для розірвання
договору оренди, є безпідставними,
оскільки однією з підстав для
припинення договору оренди шляхом його
розірвання, є несвоєчасне внесення
орендної плати.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що
орендна плата частково сплачувалась у
відробітковій формі, теж не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідач не надав доказів про те, що
виплата орендної плати саме у такій
формі була погоджена з позивачкою.
Також в матеріалах справи відсутні
докази, які види послуг надавались
позивачці та докази щодо розрахунку з
позивачкою у зазначеній формі (
відомості, акти, тощо ).

Інші докази апеляційної скарги були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

За такого, колегія не вбачає підстав
для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 24 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді