Справа №173/2879/13-ц
Провадження №2/173/104/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та стягнення завданої цим матеріальної
та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

22.10.2013 року позивачі звернулися до суду
з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та відшкодування завданої
матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
22.08.2005р. позивач-1 придбала у приватну
власність 37/100 частки домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, згідно Договору
купівлі-продажу частини домоволодіння,
посвідченого приватним нотаріусом
Верхньодніпровського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області, реєстровий
№ 546. В іншій частині домоволодіння
проживає відповідач. До квітня 2013р. у
вказаній частині домоволодіння
проживав позивач-2, який був вимушений
виїхати з квартири через незаконні дії
відповідача та погрози розправою.
Зараз позивачі не можуть потрапити до
квартири, з міркувань безпеки, та
переживань за власне життя та життя
рідних. Внаслідок незаконних дій
відповідача позивачу завдана майнова
та моральна шкода, яку вони оцінюють в
сумі по 5000 грн. кожному з них, на
підставі чого просять зобов'язати
відповідача припинити дії та не чинити
перешкод у здійсненні права приватної
власності частиною жилого будинку
НОМЕР_2 в АДРЕСА_1; витребувати з
Верхньодніпровського РВ УМВС України в
Дніпропетровській області матеріали,
які підтверджують їх звернення до
міліції у зв'язку з викладеними
обставинами; та стягнути з відповідача
майнову та моральну шкоду, а також
витрати пов'язані з розглядом справи в
суді та витрати на правову допомогу
адвоката.

Заявою від 05.02.2014р. позивачі змінили
позовні вимоги та просили зобов'язати
відповідача припинити дії та не чинити
перешкод у здійсненні права приватної
власності частиною жилого будинку
НОМЕР_2 в АДРЕСА_1; стягнути з
відповідача майнову шкоду у сумі 1646
грн., а також стягнути суму грошових
коштів необхідних для відновлення у
розмірі 1000 грн.; стягнути з відповідача
на користь позивачів моральну шкоду в
сумі 10000 грн.

В судове засідання позивач-1 - ОСОБА_1
з'явилася, позовні вимоги, з
урахуванням змін підтримала в повному
обсязі та просила їх задовольнити з
підстав, зазначених в позовній заяві.
Суду пояснила, що у суму майнової шкоди
в розмірі 1646 грн. включені витрати
пов'язані з здійсненням оцінки розміру
шкоди в сумі 1000 грн., витрати на
допомогу адвоката в сумі 300 грн. та
сплата судового збору в сумі 346 грн.;
морально шкода у розмірі 10000 грн.,
складається із двох сум - відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 грн. на її
користь та 5000 грн. на користь її сина -
позивача-2. Підтвердила, що вона не
зареєстрована в будинку НОМЕР_2 в
АДРЕСА_1.

Позивач - 2 - ОСОБА_2 в судове засідання
з'явився позовні вимоги з урахуванням
змін підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити з підстав,
зазначених в позовній заяві. Погодився
з поясненнями позивача-1. Також
зазначав, що не зареєстрований в
будинку НОМЕР_2 в АДРЕСА_1.

Відповідач в судове засідання з'явився,
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі. Суду пояснив, що він є власником
будинку АДРЕСА_1 в цілому. Згоду на
укладання договору купівлі-продажу, де
стороною є позивач-1, він не давав, тому
вважає, що зазначений договір є
незаконним. Позивачі вселилися та
користуються його будинком не законно.
Підтвердив, що він дійсно зруйнував
частину стіни, яку зазначають позивачі,
оскільки хотів обладнати вхід в цю
частину будинку, а також він
намагається змусити позивачів
звільнити частину будинку, яку вони
займають, при цьому дійсно погрожував
застосуванням огнепальної зброї.
Зазначав, що позивачі не зареєстровані
в спірному будинку.

Свідок ОСОБА_4, суду показала, що їй на
підставі Мирової угоди, затвердженої
ухвалою Верхньодніпровського
районного суду належала 37/100 жилого
будинку АДРЕСА_1, яку вона продала
позивачці-1 по справі. При укладанні
договору купівлі-продажу відповідач
також був присутній в нотаріальної
конторі та надав згоду на укладання
договору. Зазначала, що спочатку
позивачі та відповідач проживали в
спірному будинку без конфліктів, але
останнього часу відповідач
намагається змусити позивачів виїхати
із будинку.

Свідок ОСОБА_5, суду показав, що
приблизно в осені 2013 року (більш точну
дату він не пам'ятає, він разом з
міліцією був запрошений в будинок
АДРЕСА_1, де вони побачили, що в стені,
яка розділяє будинок на дві квартири
була частково зруйнована. Зі слів
присутніх це зробив відповідач.

Свідок ОСОБА_6, дав покази аналогічні
показам свідка ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_7, суду показав, що він
працює дільничним в
Верхньодніпровському РВ УМВС України в
Дніпропетровській області. Позивачі
неодноразово його викликали в зв'язку з
наявним конфліктом між позивачами та
відповідачем. Також позивач-1
зверталася до міліції з заявою в
зв'язку з пошкодженням відповідачем
спільної стіни будинку, яка розділяє їх
частки.

Суд, заслухавши позивачів,
відповідачів, свідків, дослідивши
докази та оцінивши їх в сукупності та
взаємозв'язку, прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Ухвалою
Верхньодніпровського районного
народного суду затверджено мирову
угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно
до умов якої: 1) За ОСОБА_4 визнається
право власності на 37/100 жилого будинку
АДРЕСА_1, яка складається із: жилої
кімнати 1-6, пл. 7,3 м.кв.; 1-7 пл. 6,9 кв.м; 1-8,
пл.. 19,3 кв.м.; в літній кухні Б-І
приміщення 1-3, пл. 8-1 кв.м.; коридор В№І к
цьому приміщенню; підвал під сараєм В-І;
паркани №І /6,66м/ и №4/6,66м/ на загальну
суму 4360,7 руб. 2) за ОСОБА_3 визнається
право власності на 63/100 жилого будинку
АДРЕСА_1, яка складається із: ванної І-4,
пл.. 5,4 кв.м.; сені 1-3, пл.. 6,2 кв.м.; жилої І-5,
пл.. 9,8 кв.м.; кухні І-9, пл. 9,6 кв.м.; сені А-І
в літній кухні Б-І приміщення І-2, пл.. 15
кв.м.; підвал під жилим будинком, вхід в
підвал Ж-І; гараж І-І; смотрова яма г-І;
колодязь К-І; ворота №2; паркан №І /5,10м/,
№3 /24,5м/ и №4 /9,04м./, крильце, мощення на
загальну суму 7314,1 руб. В загальному
користуванні співвласників
залишається убиральня Д-І - 18 руб.
Земельну ділянку сторони
зобов'язуються поділити добровільно
(а.с. 94-96).

22.08.2005р. ОСОБА_4 продала належні їй 37/100
частки домоволодіння, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської
області ОСОБА_1, що підтверджується
Договором купівлі-продажу частини
домоволодіння від 22.08.2005 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Верхньодніпровського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_8,
зареєстроване в реєстрі за № 546 (а.с.11).

Право власності на 37/100 частки
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської
області зареєстроване за ОСОБА_1, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 14.09.2005р. (а.с.13).

15 жовтня 2013 року відповідач розібрав
частину стіни, яка розділяє частку
домоволодіння, що належить позивачці
від частки домоволодіння, що належить
відповідачеві. Ця обставина визнається
сторонами, тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК
України не потребує доведенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно з ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним та ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України зазначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Враховуючи, що позивачка-1 є власником
37/100 частки домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1
Дніпропетровської області, а
відповідач чинить позивачеві
перешкоди в користування належним їй
майном, зокрема шляхом створення умов,
які не дозволяють проживати в
домоволодінні (розбір частини стіни,
усні вимоги щодо звільнення
приміщення, погрози на адресу
позивачів), то позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача не чинити )
перешкод у здійсненні права власності
частиною жилого будинку АДРЕСА_1,
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.. 1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Як убачається із Висновку про вартість
об'єкту оцінки, вартість робіт по
відновленню пошкодженої стіни з
урахуванням ПДВ складає 1258 грн.(а.с.26-61)

Одночасно з цим позивачем-1 заявлена
вимога про відшкодування матеріальної
шкоди, в частині вартості робіт з
відновлювання стіни в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в

межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги позивача -1 підлягають
задоволенню в заявлених ним межах та з
відповідача на корить позивача
підлягає стягненню матеріальна шкода,
пов'язана з відновленням стіни у
розмірі 1000 грн.

Також підлягають задоволенню вимоги
позивача-1 в частині стягнення майнової
шкоди, пов'язаної з витратами на
проведення оцінці вартості
відновлюваних робіт, виходячи з
заступного.

Відповідно до ст..22 ЦК України
(відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди) особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. На вимогу особи,
якій завдано шкоди, та відповідно до
обставин справи майнова шкода може
бути відшкодована і в інший спосіб,
зокрема, шкода, завдана майну, може
відшкодовуватися в натурі (передання
речі того ж роду та тієї ж якості,
полагодження пошкодженої речі тощо).

Оскільки необхідність понесення
витрат на проведення оцінці вартості
відновлюваних робіт пов'язана з
відновлюванням порушеного права, то
вони підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача-1 в
сумі 800 грн.(квитанція №12/13 від 03
листопада 2013 - а.с. 75).

Таким чином, загальна сума
матеріальної шкоди, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача-1 складає 1800 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення
матеріальної шкоди, яка складається з
витрат на послуги адвоката та сплату
судового збору слід відмовити, тому що
ці витрати не відносяться до майнової
шкоди, а є, в силу ст. 79 ЦПК України,
судовими витратами порядок
відшкодування яких здійснюється
відповідно до вимог процесуального
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судом встановлено, що відповідач
здійснює неправомірні дії, які
порушують право власності позивача-1 та
створюють йому перешкоди у
користуванні своєї власністю, що
дійсно спричиняють моральну шкоду
позивачеві-1, яка полягає в відчуванні
постійного хвилювання щодо
неможливості користуватися своїм
майном, в певності у власної безпеки
при перебуванні в спірному будинку,
відсутності захисту особистого життя
та житла. При цьому, суд вважає, що
заявлена позивачем-1 сума моральної
шкоди в розмірі 5000 грн. є занадто
великою, тому керуючись принципом
розумності та справедливості, зменшує
розмір моральної шкоди до 500 (п'ятсот)
гривень.

Позовні вимоги позивача-2 задоволенню
не підлягають, з наступних підстав.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як убачається із змісту позовної заяви,
позивачі звернулися до суду з позовом
про захист права власності та
відшкодування шкоди, пов'язаної з
порушенням їх права власності.

Проте, як встановлено судом, позивач-2
не є власником спірної частини будинку,
тому відсутні підстави для задоволення
позову в частині вимог позивача-2.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача про незаконність
відчуження спірної частини будинку та
безпідставність перебування позивачів
в цієї частині будинку з огляду на
наступне.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Договір купівлі-продажу частини
домоволодіння від 22.08.2005 року,
укладений відповідно до вимог
цивільного законодавства, що діяло під
час укладання та на день розгляду
справи не визнаний недійсним в
судовому порядку.

Сама по собі незгода відповідача з цим
договором не припиняє права власності
позивачці на спірну частину
домоволодіння.

Не підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
витрат пов'язаних з наданням юридичної
допомоги за складання позову у сумі 300
гривень, виходячи з наступного. У
відповідності зі статтею 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Проте в наданій суду квитанції не
вказано кількість часу, який затратив
адвокат на надання правової допомоги, в
зв'язку з чим витрати в розмірі 300
гривень на надання правової допомоги
не знайшли свого підтвердження.

Згідно з ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи принцип
пропорційності відшкодування судових
витрат з відповідача на користь
позивача-1 підлягає стягненню судовий
збір в сумі161 (сто шістдесят одна) грн.
79-коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215, 217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
усунення перешкод у здійсненні права
власності та стягнення завданої цим
матеріальної та моральної шкоди, -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 (зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1) не чинити ОСОБА_1
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
перешкод у здійсненні права власності
частиною жилого будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
майнову шкоду у сумі 1800 (одна тисяча
вісімсот) грн. та моральну шкоду у сумі
500 (п'ятсот) грн., а всього 2300 (дві тисячі
триста) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у сумі 161 (сто шістдесят
одна) грн. 79-коп.

В решті позову, відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення
проголошено 11.03.2014 р., повний текст
рішення буде виготовлено 16.03.2014 р.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова