Справа № 2-177/11 Головуючий у І
інстанції Медведєв К.В.Провадження №
22-ц/780/2205/14 Доповідач у 2 інстанції
Суханова Є. М.Категорія 29
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Київської області у складі:-

Головуючого: Суханової Є. М.,

Суддів: Данілова О. М., Мережко М. В.,

При секретарі: Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи з апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 серпня 2011 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, посилаючись на те, що 7.11.2009
року він на своєму автомобілі ВАЗ-21099,
державний номер, НОМЕР_1, приїхав в смт.
Гребінки Васильківського району
відвідати свою тещу, яка проживає по
вул. Пушкіна, але не зміг заїхати у двір,
так як дорога була перекрита тонними
блоками сусідки ОСОБА_2, коли він почав
відкидати блоки, щоб заїхати в двір,
вийшла ОСОБА_2, між ними виникла
суперечка, потім сварка, в ході якої
ОСОБА_2 кинула на нього гілку від дерева
, яка потрапила в автомобіль, утворивши
пошкодження у виді вм'ятин на правому
задньому крилі та двох подряпин на
багажнику, даним пошкодженням ОСОБА_3
було заподіяно матеріальної шкоди на
суму 3000 гри., що підтверджується Актом
попередньої оцінки ремонту ТЗ від
14.12.2009 року на суму 3043 грн., в порушенні
кримінальної справи за його заявою до
міліції відносно ОСОБА_2 відмовлено,
тому позивач звернувся до суду з
позовом і просить стягнути на його
користь: 3193 грн. заподіяних
матеріальних збитків, 3000 грн. моральної
шкоди і судові витрати по справі: 1500
грн. витрат на юридичну допомогу,
сплачене мито і за
інформаційно-технічне забезпечення.

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримав в повному обсязі,
пояснивши, що він ніяких відносин з
відповідачем не підтримує, оскільки до
цього часу постійно проживав в смт.
Гребішки, в той день зранку він ще зумів
виїхати з двору, оскільки бетонні блоки
вже утруднювали проїзд з двору, але
ввечері, заїхати не зміг. Тому він,
залишивши в машині свою вагітну
дружину і почав блоки відкидати до
огорожі ОСОБА_2, оскільки вони лежали
біля двору, огороджуючи заасфальтовану
частину проїзжої частини від двору
ОСОБА_2 Коли ОСОБА_2 це побачила, вона
вискочила з двору, позивач в цей час
стояв спиною до неї, направлявся
відкрити ворота для в'їзду на подвір'я
тещі, коли почув удар об машину,
повернувся та побачив, що ОСОБА_2 стоїть
біля машини і тримає в руках ще одну
гілку. З машини вийшла дружина, з двору -
теща, намагались заспокоїти ОСОБА_2
Після заїзду ОСОБА_3 на автомобілі у
двір було помічено пошкодження на
автомобілі. Позивач наполягає , що йому
крім матеріальних збитків заподіяна
моральна шкода, оскільки він отримав
стрес, так як в автомашині була вагітна
дружина, крім того витратив час та
гроші на огляд автомашини, щоб
встановити вартість ремонту, їздив до
міліції, вимушений звертатись до суду.

Відповідач позов не визнала і суду
пояснила, що вона вирішила
заасфальтувати проїзд біля свого
двору. Коли роботи були виконані 16.11.2009
року, вона обклала заасфальтовану
ділянку дороги бетонними плитами, але
таким чином, що можна було проїхати.
Зранку позивач проїхав, але був скандал
з його тестем, з яким погані стосунки
уже протягом 6 років. Ввечері вона
перебувала на 2 поверсі свого будинку,
коли побачила, що під'їхав позивач, і
почав відкидати блоки з дороги, коли
вийшла з двору, зробила зауваження, але
почула брутальну лайку в свою адресу,
позивач схопив її за одяг та почав
заштовхувати у двір. Під ногами лежали
товсті гілки, вона взяла одну з них та
кинула позивачу під ноги. З автомашини
вискочила дружина позивача і також
почала лаятись на неї, позивач кинув
поліно і пошкодив її загорожу. З
питання відшкодування шкоди до неї
ніхто не звертався, коли прийшов
працівник міліції вона давала
пояснення, але підписала, не читаючи,
пізніше виявила неточність в записі, що
стосується напрямку кидання гілки. Уже
від працівника міліції вона дізналась,
що йде мова в заяві про пошкодження
автомобіля, наполягає, що по автомобілю
гілки не кидала, кидала одну в ноги
позивачу. Чула глухий удар , але це не
був удар по автомашині.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 серпня 2011 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 3193 грн. заподіяної
матеріальної шкоди:

- 1000 грн. - моральної шкоди;

- 1500 грн. витрат на юридичну допомогу;

- 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення;

- 31,95-судового збору, а всього стягнуті 5
844,95 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона
частково обґрунтована та підлягає
частковому задоволенню.

В судовому засіданні, під час розгляду
справи у суді першої інстанції, було
встановлено, що 17.11.2009 року між
сторонами, що проживають на одній
вулиці, виник конфлікт із-за
заасфальтованої проїзжої частини
вулиці, на якій відповідач встановила
бетонні плити. Наявність конфлікту
сторонами не заперечується.

Як вбачається з пояснень відповідача
ОСОБА_2 від 23.11.2009 року , які були
оголошені в судовому засіданні, і є в
матеріалах за № 3955 про відмову в
порушенні кримінальної справи, і які
підтвердив свідок ОСОБА_6, відповідач
не заперечувала, що кидала в напрямку
ОСОБА_3 дерев'яну гіляку, яка зачепила
бік автомобіля. А з протоколу огляду
місця події від 19.11.2009 року вбачається,
що при огляді автомобіля ВАЗ 21099
синього кольору, д.н. НОМЕР_1
встановлена наявність вм'ятини круглої
форми діаметром 6 см на правому крилі і 2
подряпини на кришці багажника ,
довжиною 1 і 2,5 см. (а. с.7, 8)

Намагаючись спростувати висновки суду
в цій частині, апелянт посилається на
те, що вона не причетна до виникнення
сварки між сторонами, крім того,
заперечує свою причетність до
пошкодження автомобіля позивача.

Разом з тим, колегія суддів не може
прийняти до уваги заперечення
відповідача-апелянта, щодо
непричетності її до заподіяння
пошкоджень на автомобілі позивача,
оскільки в судовому засіданні не
встановлено, що дані пошкодження могли
бути заподіяні іншою особою або при
інших обставинах, і приймає до уваги
Акт попередньої оцінки ремонту ТЗ від
14.12.2009 року, проведеної СТО «ФО-П
ОСОБА_4», який складає 3043 грн. (а. с. 14),
оскільки відповідачем не ставилось
питання про призначення і проведення
товарознавчої експертизи .

Колегія суддів приймає до уваги наявні
в матеріалах справи, копії постанов
правоохоронних органів та прокуратури,
за заявами позивача до відповідача (а.
с. 10, 11, 12, 13), з яких вбачається
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідачки-апелянта та пошкодженням
автомобіля позивача, окрім того,
приймає до уваги, що наявність
конфлікту між сторонами не
заперечується ними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
факт заподіяння шкоди позивачу саме
відповідачем знайшов свої
підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування , якщо вона доведе,
що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначаються відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент огляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

На підставі зазначеного, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що вина
відповідача в заподіянні матеріальних
збитків доведена в судовому засіданні,
з відповідача слід стягнути 3043 гри.,
необхідних для здійснення ремонту
автомобіля і 150 грн. за проведення
попередньої оцінки, а всього стягнути
3393 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Разом з тим, з іншими висновками суду
першої інстанції, колегія суддів не
погоджується, так як вони не
відповідають доказам по справі та
вимогам діючого законодавства.

Суд першої інстанції вважав доведеним,
що у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу позивач зазнав
моральних страждань, оскільки змінився
його нормальний спосіб життя ,тому
вважає, що з відповідача відповідно до
ст. 23 ЦК України слід стягнути моральну
шкоду в сумі 1000 грн., оскільки вважає це
достатньою сатисфакцією.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, не знайшла жодних доказів
доведеності позовних вимог позивача,
щодо отримання моральних страждань
позивачем та доказів зміни його
нормального способу життя, а тому
вважає, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 60
ЦПК України, в задоволенні даної
частини позову необхідно відмовити за
недоведеністю.

Крім того, суд першої інстанції також
визнав, що з відповідача слід стягнути
на користь позивача витрати на оплату
юридичних послуг в сумі 1500 грн., що
стверджуються Угодою про надання
правової допомоги і Додатком до угоди
(а. с. 17, 18), судовий збір в сумі 31,95 грн. і
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 120 грн.

При задоволенні цієї частини позовних
вимог, суд першої інстанції повинен був
звернути увагу на вимоги чинного
законодавства, а саме:-

Згідно з ухвалою колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 15 квітня 2009
року, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката витрати, понесені
особою у зв'язку з реалізацією своїх
процесуальних прав при розгляді справ
у порядку цивільного та
адміністративного судочинства,
процесуальним законом віднесено до
судових витрат. Вони відшкодовуються у
порядку, передбаченому відповідним
процесуальним законом, не є шкодою в
розумінні вимог ст. 1166 ЦК України та не
можуть бути стягнуті за позовною
вимогою про відшкодування шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції
повинен був врахувати зазначені вимоги
чинного законодавства та відмовити у
задоволенні цієї частини позовних
вимог позивача.

В іншій частині рішення суду не
підлягає скасуванню та повинно
залишатися без змін.

Апеляційна скарга частково
обґрунтована та підлягає частковому
задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 293, 303,
307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 серпня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення..

Позов ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 про стягнення на його користь
моральної шкоди та витрат на юридичну
допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3:

- 3193 грн. заподіяної матеріальної шкоди;

- 120 грн. витрат на інформаційно
технічне забезпечення;

- 31,95 грн. судового збору, а всього
стягнути 3344,95 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: