АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1148/14
інстанції Соляник Н.І.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Ігнатенко
П.Я.Суддів:Воронцової Л.П. Фурман Т.Г.При
секретарі: З участю прокурораКалюжному
О.О. Пуляєва І.В.,Розглянувши в режимі
відеоконференції у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою прокурора Новотроїцького
району Херсонської області на рішення
Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 22 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання права власності за
набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач звернувся до
суду із вказаним вище позовом,
посилаючись на те, що влітку 2000 року він
домовився із ОСОБА_8 - власником
житлового будинку в АДРЕСА_1 щодо
продажу останнім зазначеного будинку.
З того моменту позивач почав
добросовісно володіти зазначеним
нерухомим майном, проводив ремонтні
роботи, сплачував комунальні послуги.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, а його єдина
спадкоємиця - донька ОСОБА_7 не маючи
наміру оформляти на себе спадковий
будинок, ніяких претензій не заявляє та
добросовісне володіння позивача
житловим будинком не оспорює.

Враховуючи те, що позивач продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, просив визнати за собою право
власності на зазначений вище житловий
будинок.

Рішенням Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 22 квітня
2013 року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_6 право приватної власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, а саме: цілий житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований в АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі прокурор
Новотроїцького району Херсонської
області, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позовних вимог.
При цьому апелянт просить взяти до
уваги, що позивач мав довести
законність володіння об'єктом,
добросовісність, відкритість, давність
та його безперервність. Належним чином
не підтверджено факт постійного
проживання позивача в спірному
будинку. Окрім того, суд визнав право
власності на об'єкт, який має
самовільні прибудови. Судом не
встановлено коло спадкоємців та не
взято до уваги, що у разі відсутності
таких або відмови від спадщини,
нерухоме майно переходить у власність
територіальної громади.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції встановив, що позивач
протягом 13 років проживає у спірному
будинку , здійснює догляд за земельною
ділянкою, проводить поточний та
капітальний ремонти, сплачує
комунальні платежі, що в сукупності
свідчить про постійне, безперервне та
відкрите користування будинком, яке не
порушує прав інших осіб та дає підстави
для визнання за ним права власності на
зазначений будинок за набувальною
давністю.

Проте до такого висновку суд прийшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права
, з чим погодитись не можна з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Набуття права власності на
земельну ділянку за набувальною
давністю регулюється законом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Якщо особа заволоділа майном на
підставі договору з його власником,
який після закінчення строку договору
не пред'явив вимоги про його
повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності. Втрата не з
своєї волі майна його володільцем не
перериває набувальної давності у разі
повернення майна протягом одного року
або пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що
позивач, як володілець майна, протягом
всього часу володіння ним має бути
впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього. У
такому випаду при вирішенні питання
щодо визнання права власності на майно
в порядку набувальної давності
необхідно виходити із того, що
задоволення таких вимог можливе лише
за умов: добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може
бути набуто право власності на
нерухоме майно, яке не має власника, або
власник якого невідомий, або власник
відмовився від права власності на
належне йому нерухоме майно та майно,
що придбане добросовісним набувачем і
у витребуванні якого його власнику
було відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно свідоцтва про право власності
від 01 червня 2000 року, житловий будинок
АДРЕСА_1 належав ОСОБА_8 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.10).

Згідно інформаційної довідки зі
спадкового реєстру станом на 22.04.2013
року відомості про відкриття спадкової
справи після смерті ОСОБА_8 - відсутні
(а.с.18).

За таких обставин, встановивши, що
спадщина після смерті ОСОБА_8 ніким не
прийнята, суд першої інстанції , без
участі належного відповідача - органу
місцевого самоврядування , який має
право взяти даний об'єкт нерухомості на
облік як відумерлу спадщину, дійшов
передчасного висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_6 та визнав за
останнім право власності за
набувальною давністю на житловий
будинок із самовільно зведеними
спорудами.

Окрім того, позивачем не доведено
належними і допустимими доказами, а
судом не встановлено безперервність
володіння ОСОБА_6 спірним житловим
будинком. При цьому сам по собі факт
користування позивачем земельною
ділянкою за тією ж адресою та сплата
ним земельного податку не доводить з
безспірністю вказані обставини.

Суд першої інстанції на зазначені вище
обставини справи і положення закону
уваги не звернув , що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, в межах позовних
вимог та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Новотроїцького району Херсонської
області,- задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 22 квітня 2013
року,- скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визнання права власності за
набувальною давністю,- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: