АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Сп Справа № 22-ц/796/4700/2014
Головуючий у 1- інстанції:
Доповідач : Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючої - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської
О.Ф.,

при секретарі - Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 04 лютого 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Уніка», про
стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И
Л А :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
зменшивши позовні вимоги, просив суд
стягнути з відповідачки матеріальну
шкоду у розмірі 12 021,67 грн.(а.с.60-62),
завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 30 січня 2013 року в місті
Києві на перехресті вул. Білоруська та
вул. Якіра з вини відповідачки сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
автомобіль позивача і йому завдано
тілесні ушкодження.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 04 лютого 2014 року
відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_2, подав апеляційну
скаргу, в якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового рішення про задоволення позову
в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що рішенням суд
фактично звільнив особу, винну у
скоєнні ДТП від матеріальної
відповідальності.

Справу розглянуто без участі апелянта
ОСОБА_2, який належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи, про що свідчить власноручна
розписка від 01 квітня 2014 року (а.с.114).
Розгляд справи, призначений на 01 квітня
2014 року відкладався за клопотанням
відповідачки з підстав необхідності
надання їй правової допомоги.

Апелянт ОСОБА_2 направив суду
телеграму, в якій просив відкласти
розгляд справи у зв*язку з терміновим
його відрядженням (а.с.117).

Відповідно до положення ч.2 статті 169
ЦПК України суд відкладає розгляд
справи лише в разу першої неявки в
судове засідання належним чином
повідомленої сторони або будь-кого з
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
неявка сторони, належним чином
повідомленої про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Незалежно від поважності причин неявки
сторони в суду засідання у разі
повторного належного повідомлення про
час та місце розгляду справи, суд
розглядає справу за відсутністю даної
особи.

Колегія суддів ухвалила розглянуто
справу без участі апелянта ОСОБА_2

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_4
скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Вироком Шевченківського районного
суду міста Києва від 10 червня 2013 року,
зміненим вироком Апеляційного суду м.
Києва від 26 вересня 2013 року в частині
призначеного покарання, ОСОБА_3 було
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
(а.с19-24).

За вироком суду 30 січня 2013 року
близько 20:40 год. в місті Києві на
перехресті вул. Білоруська та вул.
Якіра з вини ОСОБА_3, що керувала
автомобілем «Тойота», реєстраційний
номер НОМЕР_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
автомобіль позивача «Форд»
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів
справи, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Уніка», що підтверджується копією
поліса № АВ/8225655, складеного 11 лютого 2013
року (а.с. 39).

Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріальної шкоди завданої
власнику КТЗ 10В/02/13, складеного
спеціалістом ПП «Галавтоекспертиза»
Савченком Є.В. 11 лютого 2013 року,
вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля Ford Mondeo
державний № НОМЕР_2 внаслідок його
пошкодження при ДТП, складає 11535,70 грн.,
а вартість відновлювального ремонту
КТЗ складає 23557,37 грн.(а.с. 43, копії
сертифікату, свідоцтва про реєстрацію,
посвідчення оцінювача а.с.65-66).

Згідно із страховим актом № 00109297 від 27
лютого 2013 року ПрАТ «Страхова компанія
«Уніка», відшкодуванню на користь
ОСОБА_2 підлягає сума у розмірі 11 535,70
грн.(а.с.38). Як зазначає позивач, дана
сума виплачена йому ПрАТ «Страхова
компанія «Уніка».

Сума страхового відшкодування (11 535,70
грн.) не покриває завдану позивачеві
матеріальну шкоду в повному обсязі, а
саме вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу (23 55737
грн.), різниця, яку ОСОБА_2 вимагає
стягнути з ОСОБА_3, становить 12 021,67 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
ЦК України). Шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою (ч. 1 ст.
1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192
ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 свій автомобіль Ford Mondeo
державний № НОМЕР_2 продав у
пошкодженому стані, ця обставина
останнім не оспорюється.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів по
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», при визначенні
розміру та способу відшкодування
шкоди, завданої майну потерпілого,
судам слід враховувати положення
статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ такого ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі. Як
при відшкодуванні шкоди в натурі, так і
при відшкодуванні реальних збитків
потерпілий має право вимагати
відшкодування упущеної вигоди.
Ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд з урахуванням
принципу диспозитивності, тобто за
заявою заподіювача шкоди, одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.
Якщо для відновлення попереднього
стану речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), було
використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна (у разі
відшкодування збитків).

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 свій автомобіль Ford Mondeo
державний № НОМЕР_2 продав у
пошкодженому стані, ця обставина
останнім не оспорюється.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
те, що матеріальний збиток у розмірі
11535,70 грн. відшкодовано ОСОБА_2
страховою компанією; пошкоджений
автомобіль останнім продано, а тому
витрат, пов*язаних з відновленим
ремонтом автомобіля, він не поніс.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку
відмовляючи позивачу у задоволені
позову.

Доводи апеляційної скарги стосовного
того, що продаж пошкодженого
автомобіля здійснено після подачі
позову, не спростовують правильність
висновку суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції дана належна оцінка доводам
сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи.
Доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, на правильність
висновку суду першої інстанції не
впливають, тому відсутні підстави для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 04 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: