У х в а л а

26 травня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Кадєтової О. В.,
Наумчука М. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О. розглянувши заяву
Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про визнання
договорів оренди земельних ділянок
недійсними,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про визнання договорів оренди
земельних ділянок недійсними.
Зазначав, що у 2009 році між ним та
відповідачем укладено договори оренди
належних йому земельних ділянок № 256 та
№ 257 площею 6,9533 га та 7,0860 га, що
розташовані на території
Самійлівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області. Дані договори не відповідають
вимогам ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», оскільки не містять
передбачених цією статтею істотних
умов, зокрема, умов передачі у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 25
лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсними договори оренди
землі № 256 та № 257, укладені між
ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», зареєстровані
05 травня 2010 року в Новоазовському
районному відділі «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельним
ресурсам» за №
65 та № 63 відповідно.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 липня 2013 року
рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 25 лютого 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2013 року залишено
без змін.

07 травня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ДП «Ілліч-Агро
Донбас» ПАТ «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 липня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - ст. 15
Закону України «Про оренду землі», що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року.

Постановляючи ухвалу 29 січня 2014
року, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ погодився з
позицією суду апеляційної інстанції
про відмову в задоволенні позову про
визнання недійсними договорів оренди
землі, виходячи з того, що позивачами не
заперечувався факт отримання орендної
плати за землю із застосуванням
індексу інфляції та факт передачі їх
земельних ділянок без розроблення
проектів їх відведення. Підписавши
тексти договорів у зазначеній
редакції, з часу укладання цих
договорів, позивачі не зверталися до
відповідача з відповідними заявами
щодо уточнення подвійного тлумачення
спірних пунктів договорів, вони
містять істотні умови, а пункти, на які
посилаються позивачі, потребують
уточнень у позасудовий порядок. Права
позивачів, як орендодавців, не
порушені.

У той же час, постановляючи ухвалу 01
липня 2013 року, про перегляд якої подано
заяву, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ погодився з
позицією попередніх судів щодо
наявності підстав для задоволення
позову про визнання недійсними
договорів оренди землі, виходячи з
того, що договори оренди на порушення
вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» не містять однієї з
істотних умов договору - умови про
передачу в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, що є підставою для
визнання таких правочинів недійсними,
оскільки ними порушуються права
позивача.

З огляду на зміст судових рішень
відсутні підстави вважати, що у
зазначених справах тотожними є
встановлені судом фактичні обставини,
які мають значення для вирішення спору,
який розглядався, а, відповідно, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, які брали участь у розгляді
справ подібні і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права в порівнянні із
справою у якій постановлена ухвала, яку
просить переглянути заявник, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Саме по собі посилання заявника на
неправильне застосування норм
матеріального права при відсутності
рішень суду (судів) касаційної
інстанції, в яких має місце неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах не може бути підставою
для допуску справи до провадження.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог статті
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про визнання договорів оренди
земельних ділянок недійсними, за
заявою Дочірнього підприємства
«Ілліч-Агро Донбас» Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 липня 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді
О. В. Кадєтова

В. І. Мартинюк

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук