У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 18 вересня 2013
року, рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 11 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про визначення розміру
заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив
обчислювати розмір заборгованості зі
сплати аліментів станом на
01 червня 2012 року, що
сплачуються ним за рішенням
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2012
року по справі № 2-544/2008, яким вирішено
стягувати на користь ОСОБА_4 аліменти
на сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 14 листопада 2008 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Воловецького районного суду
Закарпатської області від
18 вересня 2013 року, позов задоволено.

Визначено, що розмір заборгованості
ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 зі сплати
аліментів, присуджених за рішенням
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2008
року в справі № 2-544/2008 за виконавчим
листом від 23 грудня 2008 року у
виконавчому провадженні № 1084296, що
знаходиться на виконанні відділу ДВС
Міжгірського районного управління
юстиції Закарпатської області станом
на 01 червня 2012 року становить 23 801 грн.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 11 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
змінено.

Визначено, що розмір заборгованості
ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 зі сплати
аліментів, присуджених рішенням
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2008
року за період з 01 січня 2009 року по 01
червня 2012 року становить 19 146 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного
суду, а провадження у справі закрити.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
рішення суду першої інстанції
правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визначення розміру заборгованості по
аліментах.

Додані до скарги матеріали повернути
заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк