АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/7034/13-ц
Провадження №22ц/792/1189/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року

м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Карпусь С.А.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю ОСОБА_1 та представників
сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 11 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про припинення
частки у праві спільної часткової
власності та стягнення грошової
компенсації.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2013 року ОСОБА_2, звертаючись до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про припинення частки у праві
спільної часткової власності та
стягнення грошової компенсації,
вказував, що сторонам на праві
спільної часткової власності належить
квартира загальною площею 76,80 кв.м по
АДРЕСА_1 в м. Хмельницький. Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
13 грудня 2006 року позивачу та
відповідачам у цій справі був
встановлений порядок користування
квартирою. ОСОБА_2 було виділено в
користування жилу кімнату площею 11
кв.м, в користування відповідачам -
житлові кімнати площею 23,1 кв.м та 17,9
кв.м. Кухня, ванна, туалет, коридор та
кладовка залишились у спільному
користуванні. Через неприязні стосунки
з відповідачами ОСОБА_2 не в змозі
користуватись своєю часткою в квартирі
та змушений проживати окремо. За таких
обставин вважає, що оскільки
відповідачі користуються його часткою
в даній квартирі, то з них необхідно
стягнути грошову компенсацію в розмірі
108557 грн. згідно з ст. 358 ЦК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
11 квітня 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов
повністю. Вважає рішення таким, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи. На
його думку спірні відносини
регулюються й ст. 364 ЦК України, яка не
була застосована судом при вирішенні
спору, а суд лише обмежився
зауваженням, що він з цих підстав з
такими вимогами до суду не звертався.
Оскільки підставою позову є фактичні
обставини, що наведені у заяві, то
зазначення позивачем конкретної
правової норми на обґрунтування позову
не є визначальним при вирішення судом
питання про те, яким законом слід
керуватися при винесенні спору.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітньому
ОСОБА_4 на праві спільної часткової
власності в рівних частках, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 10 січня 2003 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 13 грудня 2006 року, що змінене
рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 20 лютого 2007
року, встановлено порядок користування
даною квартирою, - виділено в
користування ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4
житлові кімнати площею 23,1 кв.м та 17,9
кв.м, а ОСОБА_2 - житлову кімнату площею 11
кв.м., кухню, ванну, туалет, коридор та
кладовку залишено в їх спільному
користуванні. З часу ухвалення цього
рішення позивач у вказаній квартирі не
проживає, в ній проживають лише
відповідачі.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позивачем не доведено тих обставин,
на які він посилався як на підставу
своїх вимог.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ч.1 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

В силу ч.ч. 3-4 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення в
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як встановлено судом з матеріалів
судової будівельно-технічної
експертизи, житлова кімната площею 11
кв.м, що виділена рішенням суду у
володіння та користування позивачу,
пустує, відповідачі нею не
користуються.

При цьому позивач не довів, що
володіння або користування спільним
майном у натурі є неможливим для нього
з об'єктивних причин.

Посилання апелянта на незастосування
судом ст. 364 ЦК України є безпідставним,
оскільки суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з фактичних
обставин, що наведені у заяві на
обґрунтування позовної вимоги, тобто, з
наведеної підстави позову.

Водночас як вбачається з матеріалів
справи, обставини, що є підставою для
припинення права на частку у спільній
частковій власності та стягнення
грошової компенсації згідно ст. 364 ЦК
України (неможливість виділу в натурі
частки позивача у квартирі) не
доводилися позивачем і предметом
дослідження суду першої інстанції не
були.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилання на докази, що спростовували б
висновки суду.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
11 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції: Карплюк
О.І. Провадження №
22-ц/792/1189/14

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 2