Номер провадження 22-ц/775/3887/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів
: Принцевської В.П., Тимченко О.О.

при
секретарі Забавіній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ясинуватський
агросервіс» на заочне рішення
Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 20
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Ясинуватський
агросервіс» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Микитівського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 20 листопада 2013 року
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до
ТОВ «Ясинуватський агросервіс» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку по заробітній
платі. Стягнуто з ТОВ «Ясинуватський
агросервіс» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 2711 грн. 36 коп.
Вирішено питання про судовий збір.

ТОВ «Ясинуватський агросервіс»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким зменшити розмір
середнього заробітку за час затримки
розрахунку. В обгрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на те,
що судом не було враховано п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24.12.1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» та не
застосовано принципи розумності та
співмірності при визначенні суми, яка
підлягає стягненню.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що позивач
ОСОБА_1 працював у ТОВ «Ясинуватський
агросервіс» з 05.04.2013 р. по 02.09.2013 р. на
посаді охоронця. Наказом №3в-00151 від
02.09.2013 року позивач був звільнений із
займаної посади за угодою сторін
згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, на час
звільнення відповідач не виплатив
позивачу заборгованість по заробітній
платі 8146,55 грн. Середньоденна заробітна
плата складає 73,28 грн, затримка виплати
заробітної плати 37 днів.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з»явились, про
розгляд справи повідомлені належним
чином, що підтверджено
телефонограмами, які отримані
представником позивача 25.04.2014 р.
журнал №2 №6174 ( а.с.63) та особисто
позивачем - журнал №2 №6175 ( а.с. 64). Факт
належного повідомлення відповідача
підтверджений розпискою його
представника від 24.04.2014 р. ( а.с. 62 ).
Вказані обставини відповідно до ч. 2 ст.
305 ЦПК України є підставою для розгляду
справи без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді
апеляційної інстанції, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно розглянув заявлений позов і
на підставі наданих доказів дійшов
обгрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В Рішення Конституційного суду України
від 22.02.2012 року по справі №1-5/2012 щодо
тлумачення ст.. 233 КЗпП України у
взаємозв»язку з положеннями ст.. ст..
117,237-1 КЗпП України вказано, що за
статтею 47 Кодексу роботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільненні всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, у строки, зазначені в
статті 116 Кодексу, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.
Непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Вбачається, що відповідно до наказу
№3в-00151 від 02.09.2013 року ОСОБА_1 звільнено
з посади охоронця за угодою сторін
згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 5).

Відповідно до довідки ТОВ
«Ясинуватський агросервіс» від 12.09.2013
року станом на 03.09.2013 року за
підприємством є заборгованість по
заробітній платі позивача в сумі 8146,55
грн. (а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем вчасно не було проведено
виплату ОСОБА_1 всіх належних йому сум,
тому з ТОВ «Ясинуватський агросервіс»
підлягає стягненню середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в розмірі 2711 грн. 36 коп. з
розрахунку середньоденної заробітної
плати 73,238 грн за 37 днів.

Такий висновок суду відповідає
фактичним обставина справи та
перебуває у відповідності до вимог
матеріального закону.

Посилання відповідача на те, що судом
першої інстанції не враховані вимоги
пункту 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24.12.1999 р. «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», відповідно до якого суду
першої інстанції необхідно було
зменшити суму середнього заробітку
за час затримки розрахунку є
неспроможними. Приписи вказаної норми
поширюються на випадки, коли між
сторонами існує спір з приводу
нарахування та виплати суми
заробітної плати, на яку має право
робітник та її частки у заявлених
вимогах.

Судом першої інстанції встановлено і
не оспорюється відповідачем, що на час
звільнення позивачу була нарахована,
але не виплачена заробітна плата у
розмірі 8146,55 грн., спору щодо розміру
заборгованості між сторонами не було.

За таких обставин висновок суду
першої інстанції про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку 37 днів є обґрунтованим,
доводи апеляційної скарги не впливають
на висновки суду та не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального законодавства, що
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ясинуватський агросервіс» відхилити.

Заочне рішення Микитівського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга на неї може бути
подана до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді :