Ухвала

31 березня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Писаної Т.О.,
Юровської Г.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання недійсними шлюбу,
договору довічного утримання та
договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання недійсними шлюбу, договору
довічного утримання та договору
купівлі-продажу квартири.

Зазначала, що 9 грудня 2005 року її батько
ОСОБА_6 уклав шлюб із відповідачкою
ОСОБА_4, 25 грудня 2009 року між ними було
укладено договір довічного утримання,
за яким батько передав відповідачці у
власність квартиру АДРЕСА_1, а остання
зобов'язалася його доглядати та
утримувати.

22 лютого 2010 року ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу продала вказану
квартиру ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_6 помер.

Посилаючись на порушення своїх прав як
спадкоємця після смерті батька та на
те, що він унаслідок хвороби не міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними, ОСОБА_3 просила позов
задовольнити у повному обсязі й
визнати недійсними укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 шлюб, а також укладені
договори щодо спірної квартири.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 11
березня 2013 року позов задоволено.
Визнано недійсними зареєстрований 09
грудня 2005 року шлюб між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, договір довічного утримання,
укладений 25 грудня 2009 року між

ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а також договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 22 лютого 2010 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 09
жовтня 2013 року зазначене рішення
міського суду скасовано й у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області

від 09 жовтня 2013 року залишено без змін.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
статті 147 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, заявник
надав ухвалу колегії суддів Верховного
Суду України від 12 жовтня 2011 року.

Відповідно до статті 355
ЦПК України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року

№ 11 «Про судову практику застосування
статей 353−?360 Цивільного
процесуального кодексу України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі,
при цьому не відбувається застосування
норм матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ст. 355 ЦПК України.

З ухвали Верховного Суду України від 12
жовтня 2013 року вбачається, що вказаною
ухвалою справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
що свідчить про те, що спір у справі
остаточно не вирішено й не застосовано
норм матеріального права для вирішення
спору по суті, а тому на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ст. 355 ЦПК України.

Із урахуванням вищевказаного колегія
суддів касаційної інстанції дійшла
висновку про те, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними
шлюбу, договору довічного утримання та
договору купівлі-продажу квартири, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.А. Макарчук Судді: А.О.
Леванчук В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Г.В. Юровська