Справа № 2-5188/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді
Загороднюка В.І.

при секретарі
Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
ОСОБА_4, Одеська міська рада, Публічне
акціонерне товариство „Укрсоцбанк"
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, витребування
нерухомого майна від добросовісного
набувача, та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

24.01.2011 р. позивач звернувся до суду
з позовом до відповідачів та просить
визнати недійсним договір
купівлі-продажу № б/н від 20.09.2006 р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3; витребувати від ОСОБА_1 нежиле
підвальне приміщення, загальною площею
49,9 кв.м, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради; виселити ОСОБА_1 з
нежилого підвального приміщення,
загальною площею 49,9 кв.м, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, та передати
зазначене приміщення Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, судові витрати покласти
на відповідачів.

При цьому посилається на те, що згідно з
рішенням Одеської обласної ради
народних депутатів від 25.11.1991 р. № 226-ХХІ
«Про розмежування державного майна між
власністю обласної ради, міст
обласного підпорядкування і районів
області», у комунальну власність
територіальної громади м. Одеси був
переданий весь нежилий фонд місцевих
рад, розташований у рамках
територіальних границь міста, у тому
числі нежитлові приміщення, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Нежитлові приміщення підвалу, площею
62,6 кв.м, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, знаходились в оренді у ОСОБА_2
на підставі договору оренди від 29.06.2004
р. № 37/33 (у новій редакції від 31.08.2006 р.),
укладеного між ОСОБА_2 та
Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради. Вказане нежитлове
приміщення належним чином
зареєстровано за територіальною
громадою м. Одеси в особі Одеської
міської ради, що підтверджується
свідоцтвом про право власності від
13.05.2005 р.

05.05.2006 р. рішенням Господарського
районного суду м. Одеси були задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2 до Одеської
міської ради, КП «МБТІ та РОН» про
визнання права власності на нежитлове
приміщення підвалу, а саме: 1-1 основне -
53,0 кв.м, 1-2 підсобне - 9,6 кв.м, 1-3 основне -
49,9 кв.м, яке розташовано за адресою:
АДРЕСА_1.

18.10.2006 р. постановою Вищого
Господарського суду України рішення
Господарського суду Одеської області
від 05.05.2006 р. було скасовано, справа
направлена на новий розгляд до першої
інстанції.

29.01.2007 р. ухвалою Господарського
суду справу № 27-30-9/96-06-2907 було
припинено.

На підставі скасованого рішення суду,
за ОСОБА_2 було зареєстроване право
власності на спірний об'єкт.

20.09.2006 р. ОСОБА_2 здійснив відчуження
спірного об'єкту комунальної власності
на підставі договору купівлі-продажу
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстровано в
реєстрі за № 3637.

30.09.2006 р. ОСОБА_3 здійснив відчуження
спірного об'єкту комунальної власності
на підставі договору дарування
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстровано в
реєстрі за № 19836.

05.02.2008 р. ОСОБА_4 здійснила відчуження
спірного об'єкту комунальної власності
на підставі договору купівлі-продажу
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, який
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстровано в
реєстрі за №231.

Отже, вказані договори купівлі-продажу
спірного об'єкту є нікчемними. В зв'язку
з чим вони звернулися до суду з
вказаним позовом та просять його
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1
в судовому засіданні позов не визнав,
вважає його необґрунтованим та не
підлягаючим задоволенням, вважає, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи судом повідомлені
належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 та представники
третіх осіб - Одеської міської ради, ПАТ
„Укрсоцбанк" в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи судом повідомлені належним
чином. Від представника третьої особи
ПАТ „Укрсоцбанк" до суду надійшла
заява, згідно якої просить в задоволені
позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачки
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з
рішенням Одеської обласної ради
народних депутатів від 25.11.1991 р. № 226-ХХІ
«Про розмежування державного майна між
власністю обласної ради, міст
обласного підпорядкування і районів
області», у комунальну власність
територіальної громади м. Одеси був
переданий весь нежилий фонд місцевих
рад, розташований у рамках
територіальних границь міста, у тому
числі нежитлові підвальні приміщення,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право власності
від 13.05.2005 р., що видане Виконавчим
комітетом Одеської міської ради,
Територіальній громаді м.Одеси в особі
Одеської міської ради на праві
комунальної власності належать
нежитлові підвальні приміщення
загальною площею 62,6 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

(а.с.6)

03.02.2005 р. між Приморською районною
адміністрацією Одеської міської ради
та приватним підприємцем ОСОБА_2 було
укладено договір оренди нежитлового
приміщення № 672/ц/2, а саме підвалу
загальною площею 49,9 кв.м, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 для
розміщення майстерні з ремонту
побутової техніки.

(а.с.7 - 10)

Отже, власник спірного нежитлового
приміщення, користуючись своїм правом
власності, надав це приміщення в оренду
ОСОБА_2

05.05.2006 р. рішенням Господарського
районного суду м. Одеси були задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2 до Одеської
міської ради, КП «МБТІ та РОН» та було
визнано за ОСОБА_2 право власності на
нежитлові приміщення підвалів,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1 а
саме: 1-1 основне - 53,0 кв.м, 1-2 підсобне - 9,6
кв.м, 1-3 основне - 49,9 кв.м, загальна площа
- 112,5 кв.м.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу, який посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
за № 3637 від 20.09.2006 р. ОСОБА_2 продав, а
ОСОБА_3 купив нежитлові приміщення
підвалів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 112,5 кв.м.

(а.с.11 - 12)

30.09.2006 р. відповідно до договору
дарування посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, за № 19836
ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4, та остання
прийняла в дар нежитлові приміщення
підвалів, загальною площею 129,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

(а.с.13)

Відповідно до договору
купівлі-продажу, який посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
за № 231 від 05.02.2008 р. ОСОБА_4 продала, а
ОСОБА_1 купила нежитлові приміщення
підвалів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 129,4 кв.м.

(а.с.14 - 15)

18.10.2006 р. постановою Вищого
Господарського суду України рішення
Господарського суду Одеської області
від 05.05.2006 р. було скасовано, справа
направлена на новий розгляд до першої
інстанції.

29.01.2007 р. ухвалою Господарського
суду справу № 27-30-9/96-06-2907 за позовом
ОСОБА_2 до Одеської міської ради, КП
«МБТІ та РОН» було припинено.

Отже, рішення суду від 05.05.2006 р., яке
стало правовою підставою для
реєстрації за ОСОБА_2 права власності
на спірне нежитлове приміщення та
подальшого укладання договорів
дарування та купівлі-продажу
скасоване.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин).

Таким чином, суд вважає, що договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень
підвалу № 3637 від 20.09.2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, що укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 слід визнати недійсним.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Також, відповідно до п. 10 Постанови № 9
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 р. майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України право
володіння припиняється у разі
витребування майна від володільця
власником майна або іншою особою.

Зважаючи на ту обставину, що
спірне нежитлове приміщення на момент
укладання договору купівлі-продажу від
05.02.2008 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 незаконно
вибуло із власності територіальної
громади м.Одеси, тому згідно до ст. 388 ЦК
України, його необхідно витребувати із
чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та
передати зазначене приміщення
територіальній громаді м. Одеси в особі
Одеської міської ради в особі
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради. Також ОСОБА_1
слід виселити з нежитлового приміщення
підвалу, загальною площею 49,9 кв.м,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, суд вважає, що
позивачем не пропущений строк
звернення до суду, оскільки інформація
щодо особи, яка порушила його права,
позивачем була отримана 26.07.2010 р. з
листа КП „ОМБТІ та РОН" № 182566.72,
відповідно до якого нежитлові
приміщення підвалів площею 129,4 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані за
ОСОБА_1

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
кожного з відповідачів на користь
позивача також підлягають стягненню
судові витрати по сплаті витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи пропорційно розміру
задоволених судом вимог в розмірі по
12,34 гривень, а також на користь держави
судовий збір в розмірі по 81,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись,
ст. ст. 203, 215, 321, 330, 388, 399 ЦК України, ст.ст.
88, 213-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу № 3637 від 20.09.2006 року
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, що укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Витребувати від ОСОБА_1 нежиле
підвальне приміщення, загальною площею
49,9 кв.м, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради.

Виселити ОСОБА_1 з нежилого підвального
приміщення, загальною площею 49,9 кв.м,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та
передати зазначене приміщення
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради судові витрати у
розмірі 12,34 (дванадцять грн. 34 коп.)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради судові витрати у
розмірі 12,34 (дванадцять грн. 34 коп.)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради судові витрати у
розмірі 12,34 (дванадцять грн. 34 коп.)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 81,20 (вісімдесят
одна грн. 20 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 81,20 (вісімдесят
одна грн. 20 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 81,20 (вісімдесят
одна грн. 20 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржено, про що
протягом десяти днів з дня
проголошення подається апеляційна
скарга на рішення суду першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу потягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

27.03.2014