У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до державного підприємства
«Одеський морський торговельний порт»
про усунення перешкод у користуванні
та розпорядженні майном, зустрічним
позовом державного підприємства
«Одеський морський торговельний порт»
до ОСОБА_3 про стягнення грошових
коштів, за касаційною скаргою Кульшик
Кароліни Володимирівни, яка діє від
імені державного підприємства
«Одеський морський торговельний порт»,
на рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
він є власником моторної яхти
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Постановою слідчого
прокуратури м. Одеси від 2 листопада 2009
року на яхту накладено арешт та
передано на відповідальне зберігання
приватному підприємству фірмі «Алекс».
Під час зберігання яхти на причалі
НОМЕР_1 акваторії яхтового комплексу
морського вокзалу Одеського
торговельного порту 22 лютого 2010 року
сталося її підтоплення. Після
проведення відповідачем рятувальних
робіт яхта знаходиться на
технологічному майданчику причалу
НОМЕР_2 Оскільки державне підприємство
«Одеський морський торговельний порт»
перешкоджає позивачу забрати яхту,
посилаючись на те, що він повинен
сплатити вартість рятувальних робіт та
вартість зберігання, однак така вимога
безпідставна, просив задовольнити
позов.

Державне підприємств «Одеський
морський торговельний порт»
звернулося в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_3, в якому просило стягнути
грошові кошти у розмірі 142 118 грн 79 коп.
як винагороду за проведення
рятувальних робіт.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 31 січня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
Зустрічний позов державного
підприємства «Одеський морський
торговельний порт» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
державного підприємства «Одеський
морський торговельний порт» грошові
кошти у розмірі 142118 грн 79 коп. Вирішено
питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15 жовтня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задоволено частково.
Зобов'язано державне підприємство
«Одеський морський торговельний порт»
не чинити перешкод ОСОБА_3 у
користуванні та розпорядженні яхтою
«ІНФОРМАЦІЯ_1», не перешкоджати
пересуванню яхти з причалу НОМЕР_3 до
практичної гавані Одеського морського
порту, 4А. У задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. У
задоволенні зустрічного позову
державного підприємства «Одеський
морський торговельний порт»
відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі Кульшик К.В., яка
діє від імені державного підприємства
«Одеський морський торговельний порт»,
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову ОСОБА_3 і
відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову державного підприємства
«Одеський морський торговельний порт»,
суд апеляційної інстанції виходив із
того, що власник яхти був позбавлений
можливості контролювати технічний
стан яхти та умови її зберігання, тому
на нього не може бути покладений
обов'язок по виплаті винагороди за
рятування та зберігання яхти.

Проте повністю з таким висновком суду
погодитися не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власником моторної яхти «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
2001 року випуску.

Постановою слідчого прокуратури м.
Одеси старшого радника юстиції Попова
С.Н. від 30 листопада 2009 року накладено
арешт на яхту «ІНФОРМАЦІЯ_1», визнано її
речовим доказом та передано на
відповідальне зберігання УБОП ГУ МВС
України в Одеській області.

22 лютого 2010 року, знаходячись біля
причалу НОМЕР_1 в акваторії ДП
«Одеського морського торговельного
порту», моторна яхта «ІНФОРМАЦІЯ_1»
зазнала аварії. Судно почало тонути в
результаті пошкодження кормової
частини яхти, а саме дефекту
дейдвудного ущільнення гребного валу
правого борту внаслідок якого забортна
вода повільно надходила у машинне
відділення яхти на протязі усього
терміну її стоянки з дати арешту до
аварійної дати та пробоїни діаметром 18
мм у кормовій частині склопластикового
корпусу з правого борту на відстані 115
мм вище ватерлінії.

На повідомлення диспетчера яхт-клубу
Кирюхіна І.А. і начальника СНАП Лукаша
Ю.І. ДП «Одеський морський торговельний
порт» 22 лютого 2010 року була
організована рятувальна операція, яка
продовжувалася з 8-50 до 18-00. Рятувальна
операція проводилась під керівництвом
капітана порту та була здійснена
шляхом осушення затоплених приміщень і
підняття яхти з води. Після проведення
рятувальних дій ДП «Одеський морський
торговельний порт» була розрахована
сума грошової винагороди за рятування
моторної яхти «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка за
розрахунками порту складає 142 118 грн 79
коп.

Згідно ст. 328 Кодексу торговельного
мореплавства України будь-яка з
корисним результатом дія щодо
рятування судна, що наразилося на
небезпеку, вантажів та інших предметів,
що знаходяться на ньому, а також щодо
збереження фрахту і плати за
перевезення пасажирів і багажу або
іншого майна, так само як і
навколишнього природного середовища
дає право на отримання певної
винагороди.

Розмір винагороди визначається угодою
сторін, а за відсутності угоди - судом,
господарським судом або Морською
арбітражною комісією. Будь-яка угода
про рятування, що була укладена в
момент і під впливом небезпеки, може
бути на вимогу однієї з сторін визнана
недійсною або змінена в судовому
порядку, якщо буде визнано, що умови
угоди є несправедливими (ст. 332 Кодексу
торговельного мореплавства України).

Відповідно до п. п. 1.4, 1.5 Тимчасового
положення «Про порядок проведення та
документального оформлення
аварійно-рятувальних робіт у морській
зоні відповідальності України»
рятування суден, що зазнають лиха в
морі, інших об'єктів, що плавають, і
інших матеріальних коштовностей, є
приватноправовою функцією і
здійснюється на платній основі.
Рятування суден, що зазнають лиха в
морі, інших об'єктів, що плавають, і
майна, що знаходиться на них, як
правило, здійснюється на добровільній
основі, на базі рятувальних контрактів,
що складаються між рятувальниками і
власниками суден, що зазнають лиха, та
іншого майна. Як виняток з цього
загального принципу власні органи
берегової держави мають право
здійснити примусове рятування суден і
інших об'єктів, якщо аварії на цих
суднах можуть погрожувати інтересам
берегової держави або міжнародному
судноплавству - погроза затоплення
судна біля причалу або на
судноплавному каналі, погроза
розповсюдження пожежі на інші судна і
об'єкти, дрейф судна, що залишив екіпаж,
або його уламків на шляхах
інтенсивного судноплавства та інше.

Відповідно до ст. 340 Кодексу
торговельного мореплавства України на
прохання рятівника особа,
відповідальна за виплату рятувальної
винагороди, зобов'язана надати
забезпечення вимоги, включаючи
відсотки і судові або арбітражні
витрати рятівника. Власник врятованого
судна повинен використати всі
можливості для гарантії того, щоб
власники вантажу до того часу, як його
буде видано, надали достатнє
забезпечення вимоги до них, включаючи
відсотки і судові або арбітражні
витрати рятівника. Без згоди рятівника
врятоване судно та інше майно не може
бути переміщено з порту або місця, куди
це майно спершу доставлено після
закінчення рятувальних операцій, до
того часу, поки не буде надано
належного забезпечення вимоги
рятівника до відповідного судна чи
майна.

Наведені обставини та норми
матеріального права при вирішенні
спору судом апеляційної інстанції
враховані не були, чинним
законодавством не передбачено, що у
випадку затоплення судна внаслідок
неналежного виконання своїх обов'язків
особами, які є відповідальними за
нього, власник судна звільняється від
витрат по виплаті винагороди.

Такі обставини можуть бути підставою
для відшкодування заподіяної власнику
шкоду цими особами.

Ураховуючи викладене, погодитись з
ухваленим судом апеляційної інстанції
рішенням неможливо, воно підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до цього суду, оскільки
допущені ним порушення процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кульшик Кароліни
Володимирівни, яка діє від імені
державного підприємства «Одеський
морський торговельний порт»,
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 жовтня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:М.В.
Дем'яносов В.І. Мартинюк М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук