Справа №578/1238/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Басова В. І.Номер
провадження 22-ц/788/663/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 42
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Таран С. А., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Краснопільського районного
суду Сумської області від 05 березня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про виселення без надання
іншого житлового приміщення, -

в с т а н о
в и л а :

ОСОБА_3 звернувся з вищезазначеним
позовом, який мотивує тим, що він є
власником 23/100 частин житлового будинку
в АДРЕСА_1. Власником 77/100 частин цього
будинку є ОСОБА_6, яка видала
довіреність на користування і
розпорядження своєю частиною будинку
на ім'я ОСОБА_7 З 1991 року ОСОБА_7 надає
будинок в користування третім особам. У
зв'язку з чим він вимушений проживати у
свого сина за іншою адресою. На даний
час в будинку проживають відповідачі,
які перешкоджають йому користуватись
своєю власністю, здійснити
переобладнання, визначені рішенням
народного суду Сумського району від 11
листопада 1991 року. Тому, з посиланням на
ст.ст.15, 386, 391 ЦК України, просить
виселити відповідачів без надання
іншого житлового приміщення.

Рішенням суду від 05 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про виселення без надання
іншого житлового приміщення
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі. В доводах апеляційної
скарги посилається на те, що судом при
ухваленні рішення неповно з'ясовані
обставини справи, що мають значення для
справи. Вважає, що суд розглянувши
справу, дійшов помилкового висновку, що
відповідачі не перешкоджають жодним
чином користуватися йому своєю
власністю. Постійна наявність в
будинку, починаючи з 1991 року, різних
людей позбавляє його можливості
зробити переобладнання у своїй частині
будинку та проживати в ньому на
законних підставах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення народного суду
Сумського району від 11 листопада 1991
року позивач є власником 23/100 частин
житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.14-19, 8-11).
Власником 77/100 частин цього житлового
будинку є ОСОБА_6 Вищевказаним рішенням
суду проведено реальний розподіл
зазначеного будинку та зобов'язано
сторони провести певні переобладнання.
ОСОБА_3 зобов'язано до 01.05.1992 року в
віконному отворі кімнати №1-4 прорубати
та вставити дверний отвір, оборудувати
окремий вихід до погреба, прорубати і
вставити дверний отвір з кімнати №1-4 в
кімнату №1-3, переобладнати кімнату №1-4
в кухню, встановивши в ній кухонну
плиту, а ОСОБА_6 зобов'язано закласти
дверні отвори з кімнати №1-3 в кімнату
№1-2 і з коридора №1-6 в кімнату №1-4,
переобладнати веранду №111 в кухню,
встановивши в ній кухонну плиту (а.с.4-9).

Вказане рішення суду в частині
проведення переобладнань ОСОБА_6
виконала, тим самим реально
відокремивши належну їй на праві
власності частину домоволодіння.
Позивач рішення суду не виконав та до
цього часу не провів у будинку вказаних
вище переобладнань.

ОСОБА_6 проживає за межами України в
Російській Федерації. 23 квітня 2013 року
вона видала довіреність ОСОБА_7 на
право користування та розпорядження
належною їй частиною домоволодіння
(а.с.50). На підставі усної домовленості з
ОСОБА_7 в спірному будинку проживають
відповідачі. При цьому вони займають та
використовують саме ту частину
будинку, яка належить та виділена
рішенням суду ОСОБА_6 Частина ж будинку,
а саме дві кімнати, належні позивачу -
відповідачами не використовується, як
не використовується відповідачами
погріб та чотири сотки землі, які також
належать позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надав жодних доказів про те,
що відповідачі порушують його право на
володіння, користування та
розпорядження належною йому частиною
домоволодіння.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову, так як суд дійшов його
правильно встановивши фактичні
обставини справи, з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати захисту свого права
від особи, яка перешкоджає йому
користуватися та розпоряджатися своїм
майном (негаторний позов). Підставою
для подання негаторного позову буде
вчинення третьою особою перешкод
власнику.

Обґрунтовуючи свій позов про усунення
перешкод в користуванні належною йому
частиною будинку, позивач посилається
на те, що він не може користуватися
своєю власністю, зробити
переобладнання в належній йому частині
будинку, оскільки в ньому проживають
відповідачі.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі проживають та
користуються лише тією частиною
будинку, яка належить іншому
співвласнику ОСОБА_6 Цією частиною
будинку вони користуються на підставі
домовленості з ОСОБА_7, який має
довіреність від ОСОБА_6 на користування
та розпорядження належним їй майном.
Яких-небудь фактів, що підтверджують
дії відповідачів у створенні
позивачеві перешкод щодо здійснення
ним користування своєю частиною
будинку, здійснення в ній
переобладнань, позовна заява ОСОБА_3 не
містить. Саме ж по собі проживання
відповідачів в належній іншому
співвласнику частині будинку не
свідчить про порушення прав позивача
на користування та розпорядження
належним йому майном.

Враховуючи встановлені обставини
справи та надані сторонами докази на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, наведені норми
матеріального права, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Краснопільського районного
суду Сумської області від 05 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді