Справа №592/955/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/740/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Таран С. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 04 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я,
мотивуючи його тим, що з 22.07.1971 року по
14.12.2007 року вона працювала на ПАТ
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та була
звільнена за власним бажанням в зв'язку
з виходом на пенсію на пільгових
умовах. При виконанні трудових
обов'язків вона отримала професійне
захворювання і 20.05.2009 року МСЕК
встановила їй 80% стійкої втрати
професійної працездатності та ІІ групу
інвалідності внаслідок професійного
захворювання. В зв'язку з отриманим
професійним захворюванням їй була
заподіяна моральна шкода, тому просить
стягнути з відповідача на її користь у
відшкодування моральної шкоди 16 000 грн.

Рішенням суду від 04 березня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» на користь ОСОБА_3 у рахунок
відшкодування моральної шкоди 13000 грн.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО
ім. М.В. Фрунзе» просить скасувати
рішення суду і постановити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити у зв'язку з їх
необґрунтованістю. В доводах
апеляційної скарги посилається на те,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, так як судом не
враховані вина позивачки у настанні
страхового випадку, характер та обсяг
моральних та фізичних страждань та
стан здоров'я позивачки, розмір
моральної шкоди, визначений судом є
завищеним. Судом також безпідставно не
застосовано строки позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ПАТ «Сумське
НВО ім. М.В. Фрунзе» Журавльової М.В. та
представника позивачки ОСОБА_5,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 з 22.07.1971 року по 14.12.2007 року
знаходилась в трудових відносинах з
ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та була
звільнена за власним бажанням в зв'язку
з виходом на пенсію на пільгових
умовах. (а. с. 5-6).

Згідно актів розслідування хронічного
професійного захворювання № 70 від
23.10.2007 року та № 17 від 23.03.2009 року
позивачці встановлені професійні
захворювання, які виникли під час її
роботи на ПАТ "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе". Професійні захворювання
виникли у зв'язку з недосконалістю
технологій, неефективністю
використання засобів індивідуального
захисту та їх причиною є проведення
робіт в умоваx підвищення рівнів
виробничого шуму та пилу (а.с.7-8).

26.12.2007 року фтизіатрична МСЕК вперше
встановила позивачці 65 відсотків
втрати працездатності в зв'язку з
професійним захворюванням та третю
групу інвалідності (а. с. 23-26). 20.05.2009 року
фтизіатрична МСЕК встановила їй II
групу інвалідності та 80 відсотків
втрати професійної працездатності
безтерміново (а. с. 9; 19-22).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
втратила працездатність у зв'язку з
професійним захворюванням, яке виникло
в результаті негативних виробничих
факторів, під час виконання нею
трудових обов'язків внаслідок
незабезпечення роботодавцем безпечних
умов праці, в зв'язку з чим ОСОБА_3
заподіяна моральна шкода, на
відшкодування якої судом визначена
грошова сума в розмірі 13000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він є законним і обґрунтованим.

Відповідно до актів розслідування
хронічного професійного захворювання
причиною професійного захворювання,
встановленого позивачці є проведення
робіт в умовах підвищення рівня
виробничого шуму, пилу. Професійне
захворювання виникло в зв'язку з
недосконалістю технологій,
неефективним використанням засобів
індивідуального захисту.

Судом першої інстанції встановлено, що
роботодавцем було порушено право
позивачки на безпечні умови праці,
внаслідок чого у неї виникло
професійне захворювання, що спричинило
їй душевні страждання в зв'язку зі
значним погіршенням стану здоров'я.
Внаслідок погіршення стану здоров'я
позивачка значно обмежена в
життєдіяльності, звичках, бажаннях, що
вимагає від неї вживати додаткових
зусиль по організації її життя, що
спричиняє їй моральні страждання, на
відшкодування яких судом обґрунтовано,
з врахуванням принципу розумності й
справедливості, визначено грошову суму
13000 грн., підстав для зменшення якої
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженого ним органу чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядку, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноваженого ним
органу чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
керувався положеннями статей 23, 1167 ЦК
України, з урахуванням характеру й
обсягу страждань, яких зазнала
позивачка, та інших обставин, що
відповідає роз'ясненням, які містяться
в постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р.
№ 4. Підстав для зменшення, визначеного
судом розміру моральної шкоди, колегія
суддів не вбачає.

Доводи представника ПАТ «Сумське НВО
ім. М.В. Фрунзе» про те, що позивачка
знаючи, що працює в шкідливих умовах
праці, порушила ст. 14 Закону України
«Про охорону праці», колегія суддів не
може взяти до уваги, так як
роботодавець в акті розслідування
хронічного професійного захворювання
не зазначив в чому конкретно полягали
ці порушення та якими доказами вони
підтверджуються.

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційних скарг про те, що
позивачка не надала доказів на
підтвердження заподіяння їй моральної
шкоди, так як вони спростовуються
дослідженими судом першої інстанції
доказами в справі.

Колегія суддів також вважає
помилковими доводи апеляційної скарги
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми про те, що
позивачкою пропущено строк звернення
до суду, оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
розповсюджується на вимоги щодо
відшкодування шкоди, що завдана
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
чи смертю. Аналогічні роз'яснені надані
у п. 16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року із
змінами «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні, а
тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 04 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -