Провадження № 2/755/3297/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2014 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення заборгованості, визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення заборгованості, визнання права власності.

З позовної заяви вбачається, що між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини, які пов'язанні з набуттям права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю - автомийку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 416,9 кв.м, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст.114 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз'яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачу для подання до належного суду.

Отже, спірний об'єкт нерухомого майна не знаходяться в межах Дніпровського районного суду міста Києва, тому справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а позивачу слід звернутися до Дарницького районного суду міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 114, 115, 121, 208, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення заборгованості, визнання права власності повернути позивачу для подання до належного суду.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Яровенко