Провадження №22ц/784/1121/14 Головуюча
в першій інстанції Рум’янцева Н.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Бакуті Т.В.,

за участю позивачки
ОСОБА_3,

представника позивачки
ОСОБА_4,

представника відповідача
Кузьменко О.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства

"ОТП Банк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 06 березня 2014 року по
справі за позовом

ОСОБА_3

до

публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк»

(далі - ПАТ «ОТП Банк»)

треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

про визнання договору іпотеки
недійсним та

зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

20 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про
визнання договору іпотеки недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачка зазначала, що рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 24 березня 2008 року за її
сином - ОСОБА_8 визнано право власності
на квартиру АДРЕСА_1. На підставі
вказаного рішення суду останньому 04
серпня 2008 року було видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно.
Проте, рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 10 квітня 2013
року дане рішення було скасовано. Вона,
як спадкоємець першої черги після
смерті свого чоловіка - ОСОБА_9,
звернулася до Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Між тим,
того ж дня державний нотаріус відмовив
їй у вчиненні нотаріальної дії
посилаючись на те, що спірна квартира є
предметом іпотеки згідно договору
іпотеки № PML-400/123/2008 від 10 вересня 2008
року, укладеного між ОСОБА_8 та закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк».

Посилаючись на те, що вказаний договір
іпотеки укладений з порушенням чинного
законодавства та порушує її права,
передбачені ст. 321 ЦК України, просила
визнати даний договір недійсним. Крім
того, просила зобов'язати відповідача
подати до реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції протягом п'яти робочих днів з
дня визнання договору іпотеки
недійсним, заяву про державну
реєстрацію припинення обтяжень об'єкту
обтяження, відповідно до вимог ст. 16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
недійсним договір іпотеки від 10
вересня 2008 року, укладений між ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_8 В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Також
вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк»
просить рішення суду в частині
визнання договору іпотеки недійсним
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову позивачці в
задоволенні цих позовних вимог. На
думку апелянта, рішення суду є
незаконним, необґрунтованим, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивачки, її представника та
представника відповідача, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» (далі - Закон)
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

За правилами ч. 1 ст. 5 Закону предметом
іпотеки можуть бути один або декілька
об'єктів нерухомого майна за умов, що це
майно належить іпотекодавцю на праві
власності або на праві господарського
відання, якщо іпотекодавцем є державне
або комунальне підприємство, установа
чи організація.

Статтею 583 ЦК України також
передбачено, що заставодавцем
(іпотекодавцем) можуть бути власник
речі або особа, якій належить майнове
право, а також особа, якій власник речі
або особа, якій належить майнове право,
передали річ або майнове право з правом
їх застави.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не впливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Отже, зміст зазначених норм права
свідчить про те, що передати в іпотеку
нерухоме майно має право лише його
власник або особа, яка володіє майном
на законній правовій підставі, і за
цією умовою стягнення може бути
звернуто на іпотечне майно і у разі
переходу права власності до іншої
особи.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 24 березня 2008 року за
сином позивачки - ОСОБА_8 визнано право
власності на спірну квартиру. На
підставі цього рішення суду останньому
04 серпня 2008 року було видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
та 10 вересня 2008 року він передав спірну
квартиру в іпотеку, яка забезпечувала
виконання кредитного договору,
укладеного між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк»
(а.с. 14).

Проте, рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 10 квітня 2013
року вищезазначене рішення суду про
визнання за ОСОБА_8 права власності на
спірну квартиру було скасовано.

Отже, ОСОБА_8 на момент передачі
квартири АДРЕСА_1 вважається таким, що
не був її власником.

Така правова позиція підтримана Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 14 травня 2012 року
(справа № 6-29468).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер (а.с. 38).

Таким чином, зі скасуванням рішення
суду втрачаються ті правові наслідки,
які з нього випливають. Сином позивачки
було передано в іпотеку майно, яке не
належало йому на праві власності, а
тому позов ОСОБА_3, яка є спадкоємицею
першої черги після смерті свого сина
ОСОБА_8, є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Оскільки апеляційна скарга не містить
доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили б порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення, яке є
законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 06
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді