У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору
дарування недійсним та визнання права
власності за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 4 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 17 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що 4 грудня 2008 року вона
подарувала належний їй житловий
будинок АДРЕСА_1 своєму синові, ОСОБА_7,
та ОСОБА_5, яка проживала з ним без
реєстрації шлюбу, в рівних частинах.
Зазначала, що укладаючи цей договір,
діяла під впливом помилки, так як
вважала, що укладає договір довічного
утримання. Після смерті її сина у
вересні 2013 року відповідачка перестала
надавати їй допомогу, у них почали
виникати конфлікти щодо користування
будинком. Спадкоємцем ОСОБА_7 є її онук,
ОСОБА_6, який звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

У зв'язку з цим позивачка просила суд
визнати недійсним вищезазначений
договір дарування та визнати за нею
право власності на будинок АДРЕСА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 4 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 17 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позивачка не довела
підстав, передбачених ст. ст. 203, 215, 229 ЦК
України, для визнання договору
дарування, укладеного 4 грудня 2008 року,
недійсним, пред'явивши позов лише у
лютому 2013 року. При цьому суди вірно
зазначили, що помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення, а
незнання закону чи неправильне його
тлумачення не є підставою для визнання
правочину недійсним.

Крім того, доводи касаційної скарги
фактично направлені на переоцінку
доказів, що знаходиться поза межами
повноважень суду касаційної інстанції.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 4 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 17 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта