УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоДьоміної
О.О.,суддів:Дем'яносова М.В.,Касьяна
О.П.,Коротуна В.М.Парінової
І.К.,розглянувши заяву ОСОБА_5 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_5,
мотивуючи свої вимоги тим, що 22 грудня
2009 року між сторонами було укладено
договір позики, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, згідно
якого позикодавець (ОСОБА_6) передав у
власність позичальникові (ОСОБА_5,)
грошові кошти в розмірі 1 495 805 грн, що
складає 130 070 євро, строком до 22 червня
2010 року. Договір є безвідсотковим. 26
червня 2011 року ними був укладений
договір про внесення змін та доповнень
до Договору позики від 22 грудня 2009 року,
у відповідності до якого «позикодавець
передав позичальникові грошові кошти
строком до 22 грудня 2010 року». З метою
забезпечення виконання зобов'язання в
той же день між сторонами був укладений
договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_5
передав в іпотеку п'ятикімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Факт одержання суми
позики підтверджується розпискою,
власноручно написаною позичальником в
момент передачі грошових коштів.
Відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав, в
зв'язку з чим виникла заборгованість в
розмірі 9 477 430 грн 66 коп., яка
складається з: 1 495 805 грн основного
боргу, 64 422 грн 07 коп. 3 % річних,
79 185 грн 39 коп. інфляційні нарахування,
7 838 018 грн 20 коп. пені, яку
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 03 грудня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 07 лютого 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 заборгованість в
розмірі 9 477 430 грн 66 коп. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року відмовлено у
відкритті касаційного провадження на
підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_5 про перегляд зазначеної ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, пункту 1 частини 2 статті 258 та
частини 3 статті 551 Цивільного кодексу
України.

Разом з заявою про перегляд ОСОБА_5
було подано клопотання про поновлення
строку на звернення з такою заявою.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого подано заяву про
перегляд, або з дня ухвалення судового
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Частиною 3 статті 356 ЦПК України
встановлено, що в разі пропущення
строку, встановленого частинами
першою, другою цієї статті, з причин,
визнаних поважними, суд за клопотанням
особи, яка подала заяву про перегляд
судового рішення, може поновити цей
строк. Заява про перегляд судового
рішення залишається без розгляду, якщо
особа, яка її подала, не порушує питання
про поновлення цього строку, а також
якщо в поновленні строку відмовлено.

Оскільки наведені заявником причини
пропуску строку для подання заяви про
перегляд судових рішень є поважними,
такий строк підлягає поновленню.

Згідно зі статтею 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції вказаних норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 лютого 2011 року в справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, від 17 жовтня 2012 року в справі
про стягнення кредитної
заборгованості, від 12 вересня 2011 року в
справі про стягнення боргу за
кредитними договорами та від 07
листопада 2012 року в справі про
зобов'язання виконати умови договору
та відшкодування збитків.

Відповідно до пункту 6 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 ЦПК України»
неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права полягає
зокрема: у різному тлумаченні судами
змісту і сутності правових норм, що
призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Із змісту заяви та долучених до заяви
копій судових рішень, на які
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема, судові
рішення ухвалені у справах, в яких
підстави та предмет позову не є
тотожними та в справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин.

Оскільки неоднакове застування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах відсутнє, у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити.

Керуючись статтями 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_5 задовольнити.

Поновити ОСОБА_5 строк на подання
заяви про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 травня 2013
року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договором позики, за заявою ОСОБА_5 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді: М.В.
Дем'яносовО.П. КасьянВ.М. КоротунІ.К.
Парінова

4

№ 6-1554зп14Доповідач: Парінова І.К.