Єдиний унікальний номер 235/7324/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4649/2014
головуючий в I інстанції Воробйов С.О.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

Суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.

при секретарі судового засідання
Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донвуглепоставка», третя особа
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області про
відшкодування моральної шкоди,
завданої в результаті трудового
каліцтва, в якій подано апеляційну
скаргу товариством з обмеженою
відповідальністю «Донвуглепоставка»
на заочне рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом в якому просив стягнути
спричинену йому в результаті отриманої
на виробництві травми моральну шкоду з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Донвуглепоставка»
/надалі Товариство/ в розмірі 100000,00 грн.

Заочним рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 лютого 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, стягнуто з
Товариства на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду у розмірі 10000,00 грн.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач, представник Товариства в
апеляційній скарзі просив рішення
скасувати та направити справу для
розгляду до суду першої інстанції,
через порушення норм матеріального і
процесуального права, вказуючи що
судом прийнята до уваги довідка МСЕК
якою позивачу визначено втрату
працездатності, хоч сама по собі ця
довідка не підтверджує факту
спричинення моральної шкоди та
позивачем не надано доказів на
підтвердження позову, з огляду на що,
підстав для відшкодування моральної
шкоди не було, також відсутні докази
щодо протиправності дій відповідача та
наявності причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діяннями
відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника Товариства, за
відсутності позивача та третьої особи
повідомлених про час та місце судового
розгляду належним чином про, що
свідчать наявні в матеріалах справи
телефонограми, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити за
наступних підстав.

В рішенні, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_1, отримав травму в результаті
нещасного випадку, який з ним стався 11
березня 2013 року під час виконання ним
трудових обов'язків та право позивача
на виплату моральної шкоди виникло з
часу встановлення йому вперше МСЕК 12
вересня 2013 року стійкої втрати
працездатності 30% та встановлено йому
третю групу інвалідності, та діючим на
час виникнення правовідносин
законодавством був передбачений
обов'язок саме Товариства сплатити
моральну шкоду потерпілому.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи та визначив матеріальні норми,
якими регулюються спірні
правовідносини.

Задовольняючи позов, суд керувався
статтею 2371 Кодексу законів про працю
України та виходив із того, що особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, і проводиться у разі, якщо
порушення законних прав особи призвело
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від неї додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. N 4 "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" роз'яснено, що
відповідно до ст. 2371 КЗпП за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Порушення прав позивача в судовому
засіданні підтверджено письмовими
доказами, зокрема актом Н-1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, під
час якого він отримав закритий
осколковий перелом середньої третини
малоберцової кістки та лівої гомілки
зі зміщенням кісткових фрагментів /а.с.
9-12/, відповідно до якого причиною
нещасного випадку, що стався з
позивачем є невиконання інструкції з
охорони праці як з боку позивача так і з
боку відповідача.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Тобто, виходячи із змісту наведених
норм, суд дійшов обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відшкодування моральної
шкоди позивачу саме Товариством, та
врахував при цьому, що позивачу стійка
втрата працездатності у зв'язку із
отриманою травмою встановлена МСЕК
вперше з 12 вересня 2013 року 30% втрати
працездатності, та встановлена третя
група інвалідності /а.с. 13/.

Також вирішуючи спір, судом першої
інстанції повно встановлені обставини,
які враховуються для визначення
розміру моральної шкоди та суд дав
оцінку наданим сторонами доказам.

Так, при задоволенні позовних вимог суд
прийняв до уваги, що згідно положень
наведених норм, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди незалежно
від відшкодування майнової шкоди є
одним із способів захисту особистих
немайнових прав працівника та моральна
шкода підлягає відшкодуванню за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Та розмір грошового відшкодування
моральної шкоди судом визначено з
урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань, а також з
урахуванням інших обставин
встановлених при розгляді справи, які
мають істотне значення.

У зв'язку з наведеним, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що позивач має право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
відшкодування визначений судом на
підставі наявних у справі доказів та
відповідає принципам розумності та
справедливості.

У той же час, суд застосував належну
норму статтю 2371КЗпП України, та ухвалив
законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донвуглепоставка» відхилити.

Заочне рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: