Справа № 2215/416/2012
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді -
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

з участю державного виконавця
Остапчука Р.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за поданням начальника відділу
державної виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1,

встановив:

В січні 2014 року начальник відділу
державної виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у
відділі державної виконавчої служби
Старокостятинівського районного
управління юстиції на виконанні
перебуває об'єднане виконавче
провадження № 41394804 з виконанням
виконавчого листа № 1-289/10 від 05
листопада 2010 року, який видав
Староміський районний суд міста
Вінниця, про стягнення ОСОБА_1 20000 грн.
матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2
та виконавчий лист № 2/2215/365/2012 від 11
червня 2012 року, який видав
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області, про стягнення з
ОСОБА_1 4778,20 грн. боргу на користь ПАТ КБ
„Надра банк". Однак боржником ОСОБА_1 не
вчинено жодних дій, спрямованих на
виконання судових рішень, хоча вона
попереджена про необхідність сплати
заборгованості, на виклики державного
виконавця не з'являється, місце роботи
не повідомляє.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця.

В судовому засіданні державний
виконавець Остапчук Р.А. підтримав
обставини, викладені в поданні та
просив його задовольнити. Крім того
пояснив, що на виконання судових рішень
державним виконавцем вживались заходи
на предмет встановлення
платоспроможності боржника ОСОБА_1 Так,
згідно відповідей на запити в
управління Пенсійного фонду Україні в
Старокостянтинівському районі, до
Державної податкової служби, до
реєстратора реєстраційної служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції, в кредитну спілку
„Альянс" м. Старокостянтинова, УДАІ
УМВС України в Хмельницькій області у
останньої відсутнє будь - яке рухоме та
нерухоме майно, вона не отримує пенсії,
не являється приватним підприємцем, не
отримувала кредиту. Також було
складено акт опису та арешту її майна,
що складається із предметів домашнього
вжитку на загальну суму 3360 грн., яке
передане для реалізації. При вивченні
особи боржника, було встановлено, що
вона неодружена, перебуває у відпустці
по

догляду за дитиною до трьох років,
проживає з батьками, її дохід складає
лише допомога на дитину. Разом з тим,
боржниця частково сплатила борг,
зокрема, в 2013 році нею не менше чотирьох
разів здійснювались проплати по 200 грн.
кожна на погашення боргу. Остання
пояснює несвоєчасне виконання судових
рішень матеріальними труднощами, при
цьому зобов'язується їх виконати. На
предмет наявності в діях останньої
ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382
КК України, за невиконання рішення
судів, на адресу
Старокостянтинівського РВ УМВС
України в Хмельницькій області 08 січня
2014 року було направлено повідомлення,
триває перевірка. Боржниця
закордонного паспорта не отримувала,
достовірної інформації про те, що вона
має намір виїхати за межі України
немає. Однак державний виконавець
скористався своїм право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
до виконання зобов'язань за рішенням.

Заслухавши пояснення державного
виконавця та дослідивши матеріали
подання, суд прийшов до висновків про
наступне.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України
„Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України"
громадянину України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а якщо він має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадках, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору або якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Пунктом 8 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 57 від 27
січня 1995 року, також передбачено, що
громадянину може бути тимчасово
відмовлено у виїзді з України, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням.

Пунктом 8 статті 19 Закону України „Про
державну прикордонну службу України"
встановлено, що на Державну
прикордонну службу відповідно до
визначених законом завдань
покладається, зокрема, запобігання та
недопущення в'їзду в Україну або виїзду
з України осіб, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну, або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України. Крім того,
передбачено обов'язок
військовослужбовців та працівників
Державної прикордонної служби України
не пропускати через державний кордон
України осіб, яким за мотивованим
рішенням суду тимчасово обмежено право
виїзду з України. На державну
прикордонну службу України
покладається завдання запобігання та
недопущення з України осіб, яким
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України.

Згідно з роз'ясненнями Міністерства
юстиції України та Адміністрації
Державної прикордонної служби України
від 27 травня 2008 року за № 25-32/463,
наявність в особи невиконаних
зобов'язань є підставою для обмеження
її у праві виїзду за межі України, при
чому питання щодо такого обмеження
вирішується судом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Так, системний аналіз вищевказаних
норм вказує на те, що такий спосіб
забезпечення виконання майнових
зобов'язань, як обмеження у праві
виїзду за межі України, є винятковим та
застосується у разі ухилення боржника
від їх виконання.

Як вбачається з матеріалів подання,
пояснень державного виконавця,
боржниця ОСОБА_1 частково виконала
судові рішення, частково сплативши в 2013
році заборгованість. На даний час на
реалізації перебуває її майно, а саме,
предмети домашнього вжитку, іншого
майна та доходів, крім допомоги на
утримання дитини до трьох років, у неї
немає. Державним виконавцем не надано
доказів на підтвердження вчинення нею
будь - яких дій, які б унеможливлювали б
виконання рішення. Закордонного
паспорта вона не отримувала, також не
підтверджено наявність у боржниці
наміру покинути територію України.

Факт часткового виконання судових
рішень, сам по собі не може вказувати на
ухилення боржника від їх виконання при
наявності об'єктивних причин
неможливості своєчасного і повного їх
виконання. Право державного виконавця
на звернення з поданням до суду про
тимчасове

обмеження у праві виїзду за кордон
виникає лише у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду. Наявність лише
самого зобов'язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Обов'язковою
передумовою являється факт ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду, що повинно бути
підтверджено сукупністю доказів, якими
обґрунтовується подання.

За таких обставин, враховуючи вимоги
законодавства, яким регулюється
порядок та випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України, суд приходить до висновку про
недоцільність обмеження останньої у
праві виїзду за кордон, а відтак
подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК
України, ст. 33 Конституції України, п. 5
ч.1 ст. 6 Закону України „Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України", п. 8 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 57 від 27 січня 1995 року, п. 8 статті 19
Закону України „Про державну
прикордонну службу України", роз'яснень
Міністерства юстиції України та
Адміністрації Державної прикордонної
служби України від 27 травня 2008 року за
№ 25-32/463,

встановив:

Відмовити в задоволенні подання
начальника відділу державної
виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя ___ _________