Справа № 442/5756/13
Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/1337/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ПАТ «Перший Український
міжнародний банк» - Уніята П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 16 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, треті особи - ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» та
ОСОБА_6, про визнання права власності на
спільне майно подружжя, та за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа -
Трускавецьке відділення ПАТ
«Український інноваційний Банк», про
поділ спільного сумісного майна
подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5
право власності та виділено йому
рухоме майно, яке знаходиться за
адресою: квартира АДРЕСА_1, а саме -
холодильник «Арістон» вартістю 5600 грн;
телевізор «Sony Bravia» вартістю 8000 грн.;
шкіряний диван та 2 крісла вартістю 32000
грн.; меблеву стінку (виробництво
Італії) вартістю 35000 грн.; кухонний стіл
та 4 крісла вартістю 4000 грн.; спальню
вартістю 8000 грн., а всього загальною
вартістю 92600 грн. В решті позовних вимог
відмовлено. Скасовано ухвалу
Дрогобицького міськрайонного суду від
29.08.2013 року про забезпечення позову,
якою накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_5 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з»ясування фактичних обставин справи.
Зазначає, що станом на день винесення
рішення власником спірної квартири
залишалась ОСОБА_2, а не ОСОБА_6,
оскільки протокол про проведення
прилюдних торгів з примусової
реалізації нерухомого майна не
зареєстровано у Державній
реєстраційній службі. Стверджує, що
спірна квартира є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Вважає також неправомірною відмову у
задоволенні вимог щодо визнання
коштів, що знаходяться на депозитних
рахунках у Трускавецькому відділенні
«Укрінбанк» на ім»я відповідача,
спільним майном. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ПАТ «Перший Український
міжнародний банк» - Уніята П.Б. про
заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

А відтак рішення суду першої інстанції
переглядається в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 та стягнення 1/2
частини коштів, що знаходяться на
депозитних рахунках відповідачки.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

В 1996 році ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали шлюб.
(а.с.7)

З час шлюбу в 1999 році сторонами
придбана квартира АДРЕСА_1 (а.с.4,5)

21 травня 2008 року ЗАТ «Перший
Український міжнародний банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» та
ОСОБА_2 (позичальник) уклали кредитний
договір, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику кредит у розмірі 55
000 доларів США строком до 21 травня 2018
року зі сплатою 14,49 % річних. (а.с.53-56)

Цього ж дня ОСОБА_5 надав згоду, що
нотаріально посвідчена приватним
нотаріусом Дрогобицького РНО,
зареєстровано в реєстрі за №807, на
передачу в іпотеку ОСОБА_2 квартири
АДРЕСА_1, яка є їх спільною сумісною
власністю подружжя. (а.с.135)

Цього дня ЗАТ «Перший Український
міжнародний банк»(іпотекодержатель),
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» та
ОСОБА_2 (іпотекодавець) уклали
іпотечний договір, відповідно до умов
якого виконання всіх зобов»зяань
ОСОБА_2 перед іпотекодержателем, що
випливають з укладеного кредитного
договору забезпечується кватирою
АДРЕСА_1. (а.с.57-61)

Згідно з п.1.3. вищезазначеного договору
за домовленістю сторін на момент
укладення договору предмет іпотеки
оцінено в 397 166,00 грн. (а.с.57-зворот)

14 червня 2013 року приватним нотаріусом
ОСОБА_9 у зв»язку з невиконанням
позичальником умов кредитного
договору та наявністю заборгованості
на загальну суму 31 005,52 долара США та 2500
грн. видано виконавчий напис № 2280,
відповідно до якого звернуто стягнення
на спірну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.86)

20 червня 2013 року державним виконавцем
Сихівського ВДВС відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
напису №2280 виданого 14 червня 2013 року.
(а.с.97)

27 червня 2013 року складено акт опису і
арешту майна (а.с.105-106)

27 червня 2013 року державним виконавцем
Сихівського ВДВС призначено експерта,
суб»єктом оціночної діяльності -
суб»єктом господарювання у
виконавчому провадженні з примусового
виконання виконавчого напису №2280
виданого 14 червня 2013 року. (а.с.107)

3 липня 2013 року складено акт державного
виконавця, відповідно до якого спірна
кватира передана на зберігання ПП
«Нива-В.Ш.» (а.с.108)

Згідно з висновком про вартість
об»єкта оцінки ринкова вартість
об»єкта оцінки - спірної квартири
становить 236 116 грн. (а.с.111)

Відповідно до протоколу проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна - спірної квартири
переможцем торгів став ОСОБА_6, ціна
продажу 236 116 грн. (а.с.130)

29 серпня 2013 року складений акт
державного виконавця про реалізацію
предмета іпотеки. (а.с.131)

Конституція України (ст.41), ст.316-319, 321 ЦК
України передбачають, що власник на
свій розсуд володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном.
Всім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав. Право
приватної власності є непорушним.
Оскільки право власності складається з
таких його невід'ємних складових як
право володіння, користування та
розпорядження, то позбавлення особи
хоча б одного з них ущемить права
власника, які охороняються законом.

Положеннями Кодексу про шлюб та сім»ю
України, що діяв до 1 січня 2004 року,
визначалось, що майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є спільною сумісною
власністю (ч.1 ст.22). В разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнавались
рівними (ч.1 ст.28).

Нормами Сімейного кодексу України, що
діє з 1 січня 2004 року, передбачено, що
майно, яке набуто подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

Кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя (ст.60).

Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними (ст.63).

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором (ч.1 ст.70).

Згідно з ч.3 ст.65 СК України, для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України
«Про іпотеку» майно, що є у спільній
власності, може бути передане в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
усіх співвласників.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання права власності на
1/2 частини квартири АДРЕСА_1, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що сторони розпорядились спірною
квартирою, передавши її в іпотеку, така
продана з прилюдних торгів в рахунок
погашення боргу за кредитним
договором, вимогу про визнання
недійсним протоколу прилюдних торгів
позивач не ставив.

Також відмовляючи в задоволенні вимог
про поділ коштів, які знаходяться на
депозитних рахунках, суд першої
інстанції правильно визнав, що такі є
безпідставними, оскільки доказів про
існування таких коштів позивачем не
подано.

Висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 до
складу майна, що підлягає поділу,
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб.

Порядок реалізації арештованого майна
передбачений Законом України "Про
виконавче провадження", Інструкцією
про проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 21 квітня 2005 року,
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5.

Вказаними Правилами визначено, що
прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну.

Таким чином, під час проведення
прилюдних торгів укладається угода про
передачу майна у власність, сторонами
якої є покупець-учасник прилюдних
торгів, і продавець, відділ ДВС в особі
спеціалізованої організації, що
організовує та проводить ці прилюдні
торги.

Колегією суддів приймається до уваги,
що апелянт надав згоду на передачу
спірної квартири в іпотеку, та, що
договір іпотеки та протокол про
проведення прилюдних торгів останнім
не оспорювались та є дійсними.

А відтак, сам лише факт, що ОСОБА_6 не
зареєстрував право власності на
квартиру в зв»язку з застосуванням
судом заходів забезпечення позову, не
може бути підставою для визнання за
позивачем по справі права власності на
1/2 частину квартири №2 у будинку №79/1
АДРЕСА_1.

Щодо твердження апелянта про
незаконність рішення суду в частині
відмови а задоволенні вимоги про
визнання коштів, що знаходяться на
депозитних рахунках у Трускавецькому
відділенні «Укрінбанк» на ім»я
відповідачки, спільно сумісною
власністю подружжя, то таке колегія
суддів не бере до уваги, оскільки з
довідки вказаного відділення банку від
16 грудня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2
не має відкритих депозитних рахунків.
(а.с.189)

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Доказами, в розумінні ст.57 ЦПК України,
є будь - які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

А відтак позивачем не представлено
належних та допустимих доказів на
підтвердження факту існування у
відповідачки коштів на депозитних
рахунках у вказаному ним банку.

Доводи апеляційної скарги не свідчать
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права, про
неправильність висновків суду, такі не
грунтуються на матеріалах справи та
спростовуються дослідженими доказами.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
колегія суддів не вбачає підстав для
його скасування чи зміни.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 16 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш
Ю.Р.

Ніткевич А.В.