Справа № 333/5772/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2014р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Боровікової А.І.

при секретарі
Мікові П.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства „Райфайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Служба у
справах дітей по Комунарському району
м. Запоріжжя, про звернення стягнення
на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013р. позивач звернувся до суду
з вищезазначеним позовом, вказавши, що
29.12.2005р. між ПАТ „Райфайзен Банк Аваль",
який є правонаступником за всіма
правами та обов"язками Акціонерного
поштово-пенсійного Банку „Аваль" та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 014/17-08/1739-10 про
надання кредиту в сумі 122 400 грн. зі
сплатою 19,00% річних на 84 місяці з 29.12.2005р.
по 28.12.2012р. Кредитні кошти призначені
на використання на споживчі цілі.

Позичальником порушено вимоги п. 1.3.
Кредитного договору, відповідно до
якого сплата кредиту здійснюється
щомісячно згідно графіку погашення
кредиту, погашення відсотків за
користування кредитом здійснюється
щомісячно.

Згідно п.5.1. Кредитного договору,
позичальник зобов"язався щомісячно, до
15 числа кожного місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, здійснювати
часткове погашення кредиту та
відсотків згідно п. 1.3 Кредитного
договору та остаточне погашення
отриманого кредиту до 28.12.2012.р.

Відповідно до до п.9.1 Кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредитної заборгованості
та відсотків за користування кредитом,
передбаченних Кредитним договором,
позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі 0,1% від суми прострочення
платежу за кожний день прострочення.

В забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_2 зобов"язань за
кредитним договором між Банком та
позичальником було укладено договір
іпотеки від 29.12.2005р. посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за № 10487 на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки
договір забезпечує вимогу
Іпотекодержателя (Банку), що випливає з
кредитного договору від 29.12.2005р., а
також усіх додаткових угод до нього,
які можуть бути укладені до закінчення
строку дії Кредитного договору, за
умовами якого Іпотекодавець
зобов"язаний до 28.12.2012 р. повернути
Іпотекодержателю кредит у розмірі 122 400
грн., сплатити проценти за користування
ним згідно умов Кредитного договору, а
також можливу неустойку у розмірі і у
випадках, передбачених Кредитним
договором.

Згідно п. 1.2 Договору іпотеки предметом
іпотеки є нерухоме майно: квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить позичальнику на праві
власності на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріально округу 05.04.2001р., що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 9474810,
виданим ОП ЗМБТІ 29.12.2005р.

Згідно п.5.1. договору іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
Іпотекодавцем своїх зоблв"язань за цим
або Кредитним договором,
Іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання забезпечених
іпотекою зобов"язань, а в разі їх
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки і задовольнити свої
вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Через невиконання Позичальником своїх
зобов"язань по кредитному договору та у
відповідності до положень Договору
іпотеки, 19.10.2007р. на зазначеному
договорі іпотеки приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий
напис.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18.01.2011р., визнано право
власності на ? квартири АДРЕСА_1 за
відповідачкою ОСОБА_3.

Згідно ст. 23 закону України «Про
іпотеку», у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Більш того, при посвідченні договору
іпотеки, 29 грудня 2005р., у ОСОБА_3, як у
дружини ОСОБА_3, на виконання положень
Сімейного кодексу України, було
відібрано заяву про надання згоди на
отримання кредиту та передачу
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 в іпотеку.

Позичальник ухиляється від виконання
зобов'язань за Кредитним договором, що
виявляється в нездійсненні платежів,
передбачених Кредитним договором.

Так, 29.08.2007 р. за вих. № 12-13/01-02/212 на
адресу Позичальника було надіслано
вимогу про повернення заборгованості
за кредитом, в якій його було
повідомлено про суму заборгованості за
кредитом та попереджено про
можливість, в разі не сплати боргу
протягом встановленого у вимозі
строку, прийняття примусових заходів
стягнення заборгованості.

Зазначена вимога Позичальником
отримана, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Загальна заборгованість за кредитним
договором № 014/17- 08/1739-10 від 29.12.2005 року
станом на 20.03.2013р. становить 335 233 грн. 31
коп., з яких:

- заборгованість по тілу кредиту -
104 915,00 грн.;

- заборгованість по сплаті
відсотків за користування кредитом -
82932 грн. 05 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату
планового платежу по тілу кредиту та
відсотках - 147 386 грн. 26 коп.

Позивач просить суд звернути стягнення
на предмет договору іпотеки від 29.12.2005р.
- квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом продажу зазначеного
майна на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження за
ціною, визначеною суб'єктом оціночної
діяльності на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна.

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмету іпотеки,
задовольнити вимоги ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Запорізької
обласної дирекції "Райффайзен Банк
Аваль" за кредитним договором № 014/17-
08/1739-10 від 29.12.2005р. в розмірі 384 604 грн. 41
коп.; стягнути відповідача ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
також під час судового розгляду справи
у лютому 2014р. позивач звернувся до суду
з уточненим позовом, у якому збільшив
розмір позовних вимог, вказавши, що
заборгованість за кредитним договором
№ 014/17-08/1739-10 від 29.05.2005р. станом на
31.01.2014р. становить 384 604 грн. 41 коп., а
саме:

- заборгованість по тілу кредиту -
104 915 грн.;

- заборгованість по сплаті
відсотків за користування кредитом - 100
244 грн. 46 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату
планового платежу по тілу кредиту та
відсотках - 179 444 грн. 95 грн.

Просив суд задовольнити позовні вимоги
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, викладені у первісно
заявленому позові, який надійшов до
суду у липні 2013р. в рахунок погашення
заборгованості у сумі 384 604 грн. 41 коп.,
яка має місце станом на 31.01.2014р.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомив.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності відповідача ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов не визнала, надала
суду письмові заперечення, вказавши,
що вона не є позичальником, не
підписувала ні кредитний договір, ні
договір іпотеки, кредитних коштів не
отримувала, позивач не надав доказів
виконання ним своїх зобов'язань за
кредитним договором, а саме - видачі
кредиту позичальнику відповідачу
ОСОБА_2, так як згідно з кредитним
договором було передбачено можливість
видачі кредиту як через касу, так і
шляхом перерахування на поточний
рахунок позичальника, або шляхом
оплати за письмовою заявою
позичальника наданих останнім
платіжних документів (п.3.2). Тобто, у
разі видачі кредиту через касу -
видатковий касовий ордер, у разі
перерахування - платіжний документ,
банківська виписка, яких позивачем не
надано. Оскільки на зазначеному
договорі іпотеки приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу було вчинено виконавчий напис,
позивач вже скористався своїм правом
щодо звернення стягнення на нерухоме
майно, тому звернення до суду повторно
щодо звернення стягнення на нерухоме
майно є незаконним. Позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет
договору іпотеки і за рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмету
іпотеки, задовольнити вимоги банку в
розмірі 335 233 грн. 31 коп. вважає, такими,
що не підлягають задоволенню у зв'язку
з пропуском трирічного строку
позовної давності, встановленої
законом; а також спеціальної позовної
давності в один рік встановленої
законом до вимог про стягнення
неустойки - пені. Якщо договором
визначено різні строки виконання
окремих зобов'язань, що з нього
виникають (щомісячне повернення
частини кредиту, щомісячна сплата
відсотків за користування кредитом),
позовна давність обчислюється окремо
стосовно кожного з таких платежів.
Також, якщо відповідно до чинного
законодавства або договору неустойка
(пеня) підлягає стягненню за кожний
день прострочення виконання
зобов'язання, позовну давність
необхідно обчислювати щодо кожного
платежу окремо за попередній рік до дня
подання позову, якщо інший період не
встановлено законом або угодою сторін.
У розрахунку суми позову позивач
вказав, що кредит погашався частково,
остання сплата здійснена 02.11.2006р.
Будь-яких доказів, що позичальник
визнавав борг після цієї дати позивач
не надав, отже позовна давність не
переривалась. Оскільки позивач
звернувся до суду з позовом 22.07.2013р.,
вважає, що має місце пропуск строку
позовної давності.

Далі відповідачка зазначила, що
жодного листа, повідомлення від банку
щодо наявності боргу і звернення
стягнення на майно вона не отримувала.
Також вважає, що до неї не переходило
право власності на квартиру, оскільки
вона була співвласником квартири, а
рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18.01.2011р. вирішувалось
питання про поділ спільної сумісної
власності.

Посилаючись на ст. 30 Конституції
України, згідно якої, кожному
гарантується недоторканість житла, а
згідно ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» дитина має право на
житло, вважає, що зверненням стягнення
на предмет іпотеки - квартиру будуть
порушені права її неповнолітніх дітей,
які постійно проживають із нею, іншого
житла не мають - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також зазначила,
що згідно з Свідоцтвом про шлюб від
20.08.2011р. вона змінила прізвище на
«Діброва». Щодо збільшення в уточненій
позовній заяві позивача суми
заборгованості, позов не визнала з тих
підстав, що позивач після переходу
судом до розгляду справи по суті
фактично змінив предмет позову.
Просила суд у задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Запорізької міської ради
по Комунарському району, яка була
залучена до участі у справи ухвалою
суду від 25.12.2013р., до судового
засідання не з"явився, надавши суду
заяву, у якій просив суд розглянути
справу у відсутності представника
третьої особи, та зазначив, що у
інтересах неповнолітніх дітей проти
позову заперечує.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 закону України "Про
іпотеку", у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Згідно ст.33 закону України "Про
іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до положень ст. 623 ЦК
України: боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку (ст. 624 ЦК
України), то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов`язання.

Як передбачено ч.2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно ст. 23 закону України «Про
іпотеку», у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено:

29.12.2005р. між ПАТ „Райфайзен Банк Аваль",
який є правонаступником за всіма
правами та обов"язками Акціонерного
поштово-пенсійного Банку „Аваль" та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 014/17-08/1739-10 про
надання кредиту в сумі 122 400 грн. зі
сплатою 19,00% річних на 84 місяці з 29.12.2005р.
по 28.12.2012р. Кредитні кошти призначені
на використання на споживчі цілі.

Позичальником порушено вимоги п. 1.3.
Кредитного договору, відповідно до
якого сплата кредиту здійснюється
щомісячно згідно графіку погашення
кредиту, погашення відсотків за
користування кредитом здійснюється
щомісячно.

Згідно п.5.1. Кредитного договору,
позичальник зобов"язався щомісячно, до
15 числа кожного місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, здійснювати
часткове погашення кредиту та
відсотків згідно п. 1.3 Кредитного
договору та остаточне погашення
отриманого кредиту до 28.12.2012.р.

Відповідно до до п.9.1 Кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредитної заборгованості
та відсотків за користування кредитом,
передбаченних Кредитним договором,
позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі 0,1% від суми прострочення
платежу за кожний день прострочення.

В забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_2 зобов"язань за
кредитним договором між Банком та
позичальником було укладено договір
іпотеки від 29.12.2005р. посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за № 10487 на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки
договір забезпечує вимогу
Іпотекодержателя (Банку), що випливає з
кредитного договору від 29.12.2005р., а
також усіх додаткових угод до нього,
які можуть бути укладені до закінчення
строку дії Кредитного договору, за
умовами якого Іпотекодавець
зобов"язаний до 28.12.2012 р. повернути
Іпотекодержателю кредит у розмірі 122 400
грн., сплатити проценти за користування
ним згідно умов Кредитного договору, а
також можливу неустойку у розмірі і у
випадках, передбачених Кредитним
договором.

Згідно п. 1.2 Договору іпотеки предметом
іпотеки є нерухоме майно: квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить позичальнику на праві
власності на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріально округу 05.04.2001р., що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 9474810,
виданим ОП ЗМБТІ 29.12.2005р.

Згідно п.5.1. договору іпотеки у разі
невиконання або неналежного виконання
Іпотекодавцем своїх зоблв"язань за цим
або Кредитним договором,
Іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання забезпечених
іпотекою зобов"язань, а в разі їх
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки і задовольнити свої
вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Через невиконання Позичальником своїх
зобов"язань по кредитному договору та у
відповідності до положень Договору
іпотеки, 19.10.2007р. на зазначеному
договорі іпотеки приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий
напис.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18.01.2011р., визнано право
власності на ? квартири АДРЕСА_1 за
відповідачкою ОСОБА_3.

Згідно ст. 23 закону України «Про
іпотеку», у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

При посвідченні договору іпотеки, 29
грудня 2005р., у ОСОБА_3, як у дружини
ОСОБА_3, на виконання положень
Сімейного кодексу України, було
відібрано заяву про надання згоди на
отримання кредиту та передачу
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 в іпотеку.

Позичальник ухиляється від виконання
зобов'язань за Кредитним договором, що
виявляється в нездійсненні платежів,
передбачених Кредитним договором.

Так, 29.08.2007 р. за вих. № 12-13/01-02/212 на
адресу Позичальника було надіслано
вимогу про повернення заборгованості
за кредитом, в якій його було
повідомлено про суму заборгованості за
кредитом та попереджено про
можливість, в разі не сплати боргу
протягом встановленого у вимозі
строку, прийняття примусових заходів
стягнення заборгованості.

Зазначена вимога Позичальником
отримана, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Загальна заборгованість за кредитним
договором № 014/17-08/1739-10 від 29.12.2005 року
станом на 20.03.2013р., як зазначено Банком у
первісній позовній заяві, поданій до
суду у липні 2013р., становить 335 233 грн. 31
коп., з яких: заборгованість по тілу
кредиту - 104 915,00 грн.; заборгованість по
сплаті відсотків за користування
кредитом - 82932 грн. 05 коп.; пеня за
несвоєчасну сплату планового платежу
по тілу кредиту та відсотках - 147 386 грн.
26 коп., що підтверджується відповідним
розрахунком Банку.

Загальна заборгованість за кредитним
договором № 014/17-08/1739-10 від 29.12.2005 року
станом на 31.01.2014р. становить 384 604 грн. 41
коп., а саме: заборгованість по тілу
кредиту - 104 915 грн.; заборгованість по
сплаті відсотків за користування
кредитом - 100 244 грн. 46 коп.; пеня за
несвоєчасну сплату планового платежу
по тілу кредиту та відсотках - 179 444 грн.
95 грн., що підтверджується відповідним
розрахунком Банку.

Згідно Правового висновку Верховного
Суду України у справі про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 06.11.2013р., перебіг позовної давності
за вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами, починається стосовно кожної
окремої частини від дня, коли відбулося
це порушення.

Таким чином, відповідно положень
вищезазначеного законодавства,
розглядаючи позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки через
невиконання або неналежне виконання
боржником основного зобов*язання, суд
повинен встановити розмір
заборгованості за кредитним договором
станом на час звернення позивача до
суду, оскільки відповідачка
звернулася до суду із заявою про
застосування строків позовної двності
щодо визначення заборгованості за
кредитом.

Таким чином, на час звернення до суду
станом на липень 2013р. заборгованість за
кредитним договором в межах
трирічного строку позовної давності з
липня 2010р. по червень 2013р. складає 124 400
грн. 79 коп., а семе: за тілом 52 457 грн. 04
коп.; за відсотками за користування
кредитом - 29 951 грн.; пеня за прострочку
виконання грошового зобов*язання в
межах річного строку позовної давності
за період з липня 2012р. по червень 2013р. -
32 633 грн. 60 коп. (пеня за тілом кредиту 20
773 грн. + пеня по відсоткам за
користування кредитом - 11860 грн.), а
також збільшена заборгованість за
кредитним договором станом на 31.01.2014р.
на суми 8742 грн. 84 коп. - за тілом кредиту
та 696 грн. 31 коп. - за відсотками за
користування кредитом, що
підтверджується відповідним
розрахунком Банку.

Оскільки позовні вимоги про звернення
стягнення на предмет іпотеки заявлені
Банком в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
то під час розгляду справи звернення
позивачем до суду із заявою про
збільшення розміру заборгованості суд
не вважає такими, що є зміною предмету
позову в порядку ст. 31 ЦПК України під
час розгляду судом справи по суті, а
тому вважає, що вимога Банку про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості
збільшеному розмірі не суперечить
вимогам ст. 31 ЦПК України.

Також суд приходить до висновку, що
право Банку відповідно до
вищезазначених положень ЦК України та
Закону України «Про іпотеку», прво
Банку почати звернення стягнення на
предмет іпотеки виникає тільки через
тридцять днів після отримання
іпотекодавцем, а також іншим власником
предмету іпотеки, письмової вимоги
Банку про погашення заборгованості.

При цьому позивачем не надано суду
доказів щодо направлення на адресу
відповідачки ОСОБА_2 такої вимоги, а
тому суд вважає, у Банку не виникло
права на звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Дослідивши вищезазначені докази, суд
вважає, що прострочена заборгованість
за кредитним договором у сумі 124 400 грн.
79 коп., яку суд визначив з урахуванням
строків позовної давності щодо
звернення про стягнення останньої, не
є співмірною до ринкової вартості
предмету іпотеки на час розгляду
справи.

Крім того, судом встановлено, в
квартирі, яка є предметом іпотеки і
щодо якої заявлені позовні вимоги про
звернення стягнення. Зареєстровані та
проживають неповнолітні діти
відповідачки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які постійно
проживають з відповідачкою,
зареєстровані у квартирі, іншого житла
не мають, що підтверджується
Свідоцтвами про народження дітей та
довідкою единої абонентської служби
ЗМР від 09.01.2014р. про реєстрацію
останніх за адресою предмету іпотеки.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбаченим законом.

Керуючись ст.ст. 3, 33, 23 Закону Украъни
«Про іпотеку», ст.ст. 623, 625, ч.2 ст. 1050,
257-259, 261 ЦК України, ст. 9 ЖК України, ст.
ст. 169, 2212-214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
А.І. Боровікова