Справа № 146/1892/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" березня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого -судді
Пилипчука О.В.

з участю секретаря
Бойко Т.Є.,

представника позивачки
ОСОБА_1,

відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Томашпіль
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з даним позовом, в
якому попросила стягнути з ОСОБА_2 суму
боргу у розмірі 100060,78 гривень та суму
сплаченого судового збору в розмірі
1000,61 гривень.

Позов ОСОБА_3 обґрунтувала
наступним.

19 липня 2013 року між нею та
відповідачкою відповідно до ч.2 ст. 1047
ЦК України було укладено договір
позики, в підтвердження якого остання
взяла в борг у позивачки 100060,78 гривень,
про що власноручно написала розписку.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України,
ОСОБА_2 зобов'язалася повернути борг до
1 жовтня 2013 року. Порушуючи вимоги даної
статті та умови договору, відповідачка
у встановлений термін борг не
повернула, від зустрічей ухиляється, на
дзвінки не відповідає.

17 січня 2014 року ОСОБА_3 подала до суду
заяву про уточнення та збільшення
позовних вимог, в якій просить стягнути
з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 100060,78
гривень та суму моральної шкоди у
розмірі 100000 гривень.

Заяву ОСОБА_3 обґрунтувала наступним.

Відповідачка ОСОБА_2 була зобов'язана
виконати свої зобов'язання до 1 жовтня
2013 року, однак до теперішнього часу
борг не повернула, таким чином
позивачка зазнала суттєвих моральних
страждань, якими є погіршення сну,
перебування у депресивному стані,
погіршення апетиту, втрата ваги. Таким
чином ОСОБА_3 має можливість
скористатися своїми правами та
збільшує позовні вимоги, а саме просить
стягнути з ОСОБА_2 суму моральної шкоди
в розмірі 100000 гривень.

17 січня 2014 року в судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2 заявила
клопотання про призначення у даній
справі почеркознавчо-технічної
експертизи, пояснюючи, що ніяких грошей
у ОСОБА_3 не брала і розписка про
отримання грошей написана не нею, тому
ухвалою Томашпільського районного
суду від 17 січня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу призначено
почеркознавчо-технічну експертизу, на
вирішення якої було поставлено
питання, чи належить ОСОБА_2 підпис в
розписці про отримання грошей та чи
написана дана розписка ОСОБА_2

4 березня 2014 року завідувач Вінницького
відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надіслав до Томашпільського
районного суду висновок експертизи за
результатами проведення
судово-технічної та почеркознавчої
експертизи, згідно якого вбачається, що
підпис від імені ОСОБА_2 в розписці від
19.07.2013 року не самою ОСОБА_2, а іншою
особою; рукописний текст розписки від
імені ОСОБА_2 від 19.07.2013 року про
отримання грошей виконаний не ОСОБА_2, а
іншою особою.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги, а
також збільшені позовні вимоги
підтримав повністю, посилаючись на
обставини, викладені у позові, попросив
їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
пояснюючи, що ніяких грошей у ОСОБА_3 не
брала, відповідно, і розписки про
отримання суми боргу не писала. Хто
така ОСОБА_3, їй взагалі не відомо.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що розписку від імені доньки
ОСОБА_2 писала вона власноручно, однак
писала її під тиском позивачки.

Дана подія мала місце 19 липня 2013 року у
приміщенні магазину в смт Томашпіль, де
вона працює продавцем. До даного
магазину приїхала позивачка разом з
незнайомим чоловіком на ім'я Дмитро. В
магазині, крім свідка і даних людей,
нікого не було. Обоє незнайомих людей
вимагали написати розписку про те, що
її дочка ОСОБА_2 заборгувала гроші в
сумі 100000 гривень. Дані люди тиснули на
ОСОБА_4 та погрожували їй, пояснюючи, що
ОСОБА_2 винна їм таку суму грошей і якщо
вона не напише таку розписку, то дочку
притягнуть до кримінальної
відповідальності. Свідок дуже
злякалася незнайомих людей, тому й
написала розписку під їхнє диктування.

Анкетні дані в розписці ОСОБА_4 взяла із
копії паспорта дочки, яка була в неї.

Заслухавши пояснення сторін у справі,
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до наступного.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із установлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно
розписки від 19 липня 2013 року ОСОБА_2
отримала від ОСОБА_3 гроші в сумі 100060,78
гривень для особистих цілей, які,
відповідно до даної розписки повинна
була повернути до 1 жовтня 2013 року. Борг
позивачці не був повернутий, вона
звернулася до суду із даним позовом, в
якому попросила стягнути з ОСОБА_2 суму
боргу та суму моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості , що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа,-
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Оскільки відповідачкою ОСОБА_2 позовні
вимоги ОСОБА_3 не були визнані, вона
попросила призначити у справі
почеркознавчо-технічну експертизу,
пояснюючи, що ніяких грошей у ОСОБА_3 не
позичала, відповідно, і розписки про
отримання суми боргу не писала;
зазначила, що почерк у розписці та
підпис їй не відповідають та не
належать.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла, тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно висновку експертів за
результатами проведення
судово-технічної та почеркознавчої
експертизи від 27.02.2014 року № 152/153/14-21,
встановлено: підпис від імені ОСОБА_2 в
розписці від 19.07.2013 року виконаний
рукописним способом без попередньої
технічної підготовки чи використання
технічних засобів; підпис від імені
ОСОБА_2 від 19.07.2013 року про отримання
грошей виконаний не самою ОСОБА_2, а
іншою особою; рукописний текст
розписки від імені ОСОБА_2 від 19.07.2013
року про отримання грошей виконаний не
ОСОБА_2, а іншою особою.

Оскільки суду не надано жодних доказів
в підтвердження того факту, що саме
ОСОБА_2 заборгувала кошти в сумі 100060.78
грн у ОСОБА_3, факти, викладені
позивачкою у позовній заяві, в судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження, тому суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_3 про стягнення суми боргу
з ОСОБА_2 безпідставними, які не
підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3
про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 суд
визнав безпідставними, які не
підлягають до задоволення, тому і
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 суд
вважає також безпідставними, які не
підлягають до задоволення

Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд вважає
понесені сторонами судові витрати
залишити за ними же.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 341, 1046, 1047-1049 ЦК України, ст. 10, 60, 88,
212-215, 224-227 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення суми боргу в розмірі
100060,78 гривень та суми моральної шкоди у
розмірі 100000 гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, в цей же строк з
дня отримання копії рішення, до
апеляційного суду Вінницької області
через Томашпільський районний су

Повний текст рішення виготовлено
1 квітня 2014 року.

Суддя: О. В. Пилипчук