Номер провадження: 22-ц/785/4367/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Бабія А.П.

- Ступакова
О.А.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права
власності на нерухоме майно, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 27 лютого 2014 року, -

встановила:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання
договору довічного утримання від 28.03.2006
року за р.№ 8-665 та визнання права
власності на нерухоме майно, а саме 1/2 ч.
квартири під АДРЕСА_1 (а.с.1).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказала, що, по-перше, в
теперішній час не має фізичної та іншої
можливості виконувати умови
укладеного між нею і відповідачем
договору довічного утримання від 28.03.2006
року за р.№ 8-665 і доглядати за
відповідачем в подальшому; і по-друге,
за час виконання умов вказаного
договору довічного утримання, не
рахуючи побутових витрат на утримання
відповідача та покращення життя
відповідача, вона витратила більш ніж 30
000,00 грн., але вартість майна, переданого
в рахунок виконання цього договору
довічного утримання, яку вона і
відповідач добровільно визначили в
цьому договорі, складає 15 807,00 грн., отже
внаслідок її догляду за відповідачем
вона фактично окупила квартиру
декілька разів, тому вважала, що має
право на 1/2 частину майна - квартири, що
було передано у рахунок Виконання нею
умов цього договору.

Представника позивачки ОСОБА_5, 20
березня 2013 року подав до суду письмову
заяву про зменшення позовних вимог,
згідно з якою позивачка остаточно
вимагала визнати за нею право
власності на нерухоме майно, а саме 1/2 ч.
квартири під АДРЕСА_1, з підстав та
обгрунтувань, зазначених в первісній
позовній заяві (а.с.64).

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 підтримав позов, а
представник відповідачки - ОСОБА_6 не
визнала позов та подала адресовані
суду своїх письмові заперечення проти
позову, які приєднані судом до
матеріалів справи (а.с.152-156).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання права власності на
нерухоме майно відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким позовні
вимоги задодовльнити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що що 28 березня 2006
року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було укладено
договір довічного утримання,
посвідчений державним нотаріусом
Першої одеське державної нотаріальної
контори Пашичевою Г.Л. за р.№ 8-665, згідно
умов якого ОСОБА_8 передала у власність
ОСОБА_3 квартиру під АДРЕСА_1, а ОСОБА_3
зобов'язалась довічно повністю
утримувати ОСОБА_4, забезпечувати її
харчуванням, одягом, доглядом,
необхідною допомогою, а також
зобов'язалась зберігати в її
безкоштовному довічному користуванні
вищевказану квартиру, та згідно п. 5
цього договору вартість матеріального
забезпечення (харчування, одягу,
догляду і необхідної допомоги)
сторонами визначена в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати в місяць
у урахуванням інфляції та індексації.

Згідно ч. І ст. 755 ЦК України, договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду : 1) на
вимогу відчужувача або третьої особи,
на користь якої він був укладений, у
разі невиконання або неналежного
виконання набувачем своїх обов'язків,
незалежно від його вини ; 2) на вимогу
набувача.

Стаття 756 ЦК України встановлює правові
наслідки розірвання договору
довічного утримання (догляду). При
цьому, частина перша статті 756 ЦК
України встановлює, що у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужуває набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

Згідно з ч. З ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
учас ть ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Приморського районного суду
від 26 липня 2012 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного
утримання та визнання права власності
на квартиру, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
03 грудня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_4
було задоволено, договір довічного
утримання, укладений 28 березня 2006 року
між відчужувачем ОСОБА_4 набувачем
ОСОБА_3, посвідчений державним
нотаріусом Першої одеської державно
нотаріальної контори Пашичевою Г.Л., -
розірвано, визнано за ОСОБА_4 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2013 року
вказане рішення Приморського
районного суду від 26 липня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 03 грудня 2012 року залишено
без змін.

Заначеним рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 26 липня 2012
року встановлено, що з кінця 2007 року
ОСОБА_3 припинила навідувати ОСОБА_4,
купувати їй продукти харчування,
піклуватися станом її здоров'я,
купувати ліки, виконувати роботи по
домогосподарству, хоча ОСОБА_4, будучи
людиною похилого віку маючи дуже
поганий зір, складнощі у пересуванні, в
побуті, гостро потребувала постійно
сторонньої допомоги та догляду.

Цим рішенням також встановлено, що
надані ОСОБА_3 суду квитанції про
поштовий грошовий переказ на ім'я
ОСОБА_4 та довідки поштампу - центру
поштового зв'язку № 1 Одеської дирекції
Українського державного підприємства
зв'язку „Укрпошта" № 40/12-ІК від 12.03.2012
року, № 55/12-1К від 09.04.2012 року, № 12/103-ІОК
від 03.07.2009 року про поштові перекази
грошових коштів ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 в
період, починаючи 01.12.2007 року, які
надходили нерегулярно та не завжди в
розмірі, встановленому п. 5 укладеного
між ними договору довічного утримання,
чеки про оплату комунальних платежів
за квартиру з період з серпня 2011 року по
травень 2012 року, чеки про купівлю
харчів в 2006 - 2007 p.p. і чеки про купівлю
телевізору не можуть вважатися доказом
належного виконання ОСОБА_3 своїх
обов'язків за договором

довічного утримання, оскільки сутність
цього договору передбачає, в першу
чергу, догляд за людиною довічно, який
потребує людина за станом здоров'я та
віком (харчування, медикаменти, одяг,
догляд, інша необхідна допомога), а не
лише надання грошової допомоги, тому
суд дійшов висновку щодо неналежного
виконання набувачем ОСОБА_3 умов
договору довічного утримання від 28.03.2006
року, що у відповідності з вимогами
закону є підставою для розірвання
цього договору.

При таких даних суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для визнання за позивачем
ОСОБА_3 права власності на 1/2 ч. квартири
під АДРЕСА_1

Враховуючи все вищевикладене колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ст. 313, ч. 1 п. 4
ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 27 лютого 2014 року по справі за
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на нерухоме
майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.А.
Станкевич

А.П. Бабій

О.А. Ступаков