Справа № 367/9118/13-ц Головуючий у І
інстанції Линника В.Я.Провадження №
22-ц/780/1718/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря
Лопатюк В.Ю., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 14 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

17 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом, де просив припинити з 01
вересня 2013 року стягнення аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які
стягуються з нього на користь ОСОБА_2
відповідно до рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 19
березня 2007 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 01
вересня 2013 року його син ОСОБА_3
проживає разом з позивачем, а всі
витрати пов'язані з утриманням дитини
та будь-які додаткові витрати останній
здійснює самостійно.

Таким чином, підстави для отримання
відповідачем аліментів, передбачені
ст.ст. 18, 182 СК України, відсутні у
зв'язку зі зміною місця проживання
дитини.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 14 січня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого заочного
рішення зазначено, що законом не
передбачено підстав для припинення
стягнення аліментів за рішенням суду.

При цьому, суд першої інстанції не
прийняв до уваги посилання позивача на
ч. 4 ст. 223 ЦК України, оскільки дана
норма містить підстави лише для зміни
розміру, строків платежів або
звільнення від них, а не припинення їх
стягнення.

Не погоджуючись із вказаним заочним
рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення
матеріального та процесуального права
при його ухваленні.

Просить заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 14
січня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини та
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу в судових
дебатах, вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
рішенням Ірпінського міського суду від
19 березня 2007 року з ОСОБА_3 стягнено на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму, починаючи з 14.12.2006 року до
його повноліття ( а.с. 7-9 ).

30 березня 1997 року, за цим рішенням,
виданий виконавчий лист ( а.с. 16 ).

За згодою сторін, ОСОБА_3 з 01 вересня 2013
року став мешкати з позивачем - в
АДРЕСА_1, де і зареєстрований ( а.с. 5 ).

В даний час, син сторін навчається на
денному відділенні Київського коледжу
будівництва, архітектури та дизайну і
турботи щодо його матеріального
утримання взяв на себе ОСОБА_1.

Відповідно, на переконання
апеляційного суду, змінились
обставини, що впливають на припинення
стягнення аліментів з позивача на
користь ОСОБА_2.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до переконання про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог, які мають бути задоволені у
спосіб, визначений ст. 223 ЦПК України,
зокрема, шляхом звільнення ОСОБА_1 від
сплати аліментів за рішенням суду.

При цьому, правовою підставою для
задоволення позовних вимог необхідно
зазначити ст.ст. 7, 8 СК України та ст. 16
ЦК України, які передбачають
можливість захисту порушеного права
позивача у спосіб, встановлений
законом.

За таких обставин, суд першої інстанції
неправильно прийшов до переконання про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог та без додержання матеріального
та процесуального права, зокрема, ст.ст.
7, 8 СК України, ст. 16 ЦК України та ст.ст.
11, 60, 212-213, 223 ЦПК України, ухвалив
незаконне і необґрунтоване рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

А тому, доводи ОСОБА_3 про
незаконність та необґрунтованість
рішення, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення
матеріального та процесуального права
при його ухваленні на переконання
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження при апеляційному
розгляді справи.

Відповідно, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
ухваленням нового про часткове
задоволення позову в спосіб,
визначений законом, на підставі ст. 309
ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 14
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення
стягнення аліментів скасувати та
ухвалити по справі нове рішення.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на користь ОСОБА_2, які стягуються
згідно рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 19 березня 2007
року, починаючи з 17 грудня 2013 року.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С.
Сержанюк

Судді:

О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба