Провадження №2/761/3916/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києві в складі:

головуючого судді Макаренко
І.О.

при секретарі Бондар
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Національна кіностудія
художніх фільмів імені О.Довженка» про
стягнення заробітної плати,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача в якому просить стягнути
заборгованість по заробітній платі в
сумі 187507, 99 грн., інфляційні збитки в
розмірі 174929, 00 грн. та три проценти
річних в сумі 21994, 12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1991
року працює в ДП «Національна
кіностудія художніх фільмів імені
О.Довженка» на посаді організатора
трюкових зйомок. Починаючи з січня 1991
року йому не виплачується заробітна
плата. Вимогу про погашення
заборгованості відповідач залишив без
задоволення. При визначенні розміру
заборгованості виходив із
середньостатистичних даних про
заробіток штатних працівників у галузі
культури, спорту, відпочинку та розваг.

В подальшому позивач уточнив позовні
вимоги, просив стягнути з відповідача
борг із заробітної плати в сумі 233828, 00
грн., інфляційні збитки у розмірі 69198, 00
грн. та три проценти річних в сумі 6922, 00
грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з
урахуванням уточнень, посилаючись на
обставини, викладені в ньому.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову
посилаючись на те, що кіностудія є
роботодавцем зі специфічним предметом
діяльності, посада позивача належить
до художньо - виробничого персоналу,
праця якого задіюється лише у
постановках фільмів. У колективних
договорах з 1991 по 2013 роки передбачено,
що оплата праці акторів, художньо -
виробничого персоналу здійснюється на
підставі укладених з ними контрактів
на період виробництва фільму.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
його представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивача
прийнято на роботу згідно з наказом
№426-к від 20.09.1979 року до Київської
ордена Леніна кіностудії художніх
фільмів імені О.П. Довженка на посаду
актора другої категорії з окладом 150
крб. на місяць в театр кіноактора.

Наказом № 268-к від 25.07.1985 року
переведено на посаду головного
організатора трюкових зйомок театра -
студії кіноактора з окладом 200 крб. на
місяць.

Наказом №210-к від 23.05.1986 позивача
зарахували в штат виробництва.

Наказом № 443-к від 27.08.2004 року позивача
закріпили до знімальної групи
кінокартини «Подарунок долі», як
працівника художньо-виробничого
персоналу.

Наказом № 459/1-к від 29.10.2012 року позивача
прикріпили до кінокартини «Такі
красиві люди» на посаду постановника
трюків з 31.10.2012 року по 02.11.2012 року.

14.11.2012 року позивачу за участь в
кінокартині «Такі красиві люди» за
відомістю на виплату грошей за жовтень
2012 року виплачено 4097, 00 грн.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України від 19.03.2014 року було
встановлено, що позивач працює на
підприємстві у відповідача на посаді
головного організатора трюкових
зйомок за безстроковим трудовим
договором з помісячною оплатою праці
(а.с. 24- 25, II тому).

Згідно ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Відповідно до даної статті позивач
належним чином виконував свої посадові
обов'язки за трудовим договором.
Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів того, що позивач не
виконує посадові обов'язки чи порушує
трудову дисципліну, таким чином
відповідач порушує обов'язки за
договором.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» №2050-111 від 19.10.2000 року
підприємства, установи і організації
всіх форм власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ч. 3 вказаного Закону сума
компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць на індекс інфляції
в період невиплати доходу.

Середня заробітна плата за даними
Державної служби статистики України
для працівників у галузі культури,
спорту, відпочинку та розваг за період
з 01.08.2001 року по 05.06 2014 року складає 233828,
00 грн. (а.с. 37, II тому).

Сума компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати становить 69198, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до боржника,
оскільки позов був пред'явлений 01.07.2013
року, то розрахунок трьох процентів
річних від простроченої суми наводимо
починаючи з 01.07.2010 по 31.03.2014 року.

Отже, сума трьох процентів річних
становить 6922, 00 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач надав суду належні та
допустимі докази, довів суду їх
переконливість, а також довів
обставини, на які посилався як на
підставу своїх вимог.

Відповідач не довів суду
переконливості своїх заперечень на
позов.

Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача,
на користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 221,
233 КЗпП України, ст. ст. 10, 625ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 226 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до державного
підприємства «Національна кіностудія
художніх фільмів імені О.Довженка» про
стягнення заробітної плати -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з державного підприємства
«Національна кіностудія художніх
фільмів імені О.Довженка» на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в розмірі 233828, 00 грн., компенсацію
втрати частини доходів в розмірі 69198, 00
грн., три відсотки річних в сумі 6922, 00
грн., а всього підлягає стягненню 309948,00
грн.

Стягнути з державного підприємства
«Національна кіностудія художніх
фільмів імені О.Довженка» в дохід
держави судовий збір в розмірі 3099, 48
грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя: