АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/1105/14
Головуючий 1 інст. -
Справа №2-22/11
Доповідач - Шаповал Н.М.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Виконавчого
комітету Харківської міської ради,
Червонозаводський РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області,
Виконавчий Комітет Харківської
міської ради в особі Центру
приватизації державного житлового
фонду Управління комунального майна та
приватизації, про усунення порушення
права користування,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом, який неодноразово був
уточнений, в якому просила:

- скасувати розпорядження
відділу приватизації №12493НИ1 від 09.11.2006
року;

- визнати недійсним свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
від 09.11.2006 року №9-06-265698;

- визнати недійсною реєстрацію
ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір
купівлі - продажу від 07.02.2007 року
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

В обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що разом
зі своєю родиною з 1988 року вона мешкає
за адресою: АДРЕСА_2, і є основним
наймачем цієї квартири. У зв»язку з тим,
що будинок №НОМЕР_1 був визнаний
ветхим, у 1988 році мешканці спірної
квартири АДРЕСА_1 отримали нову
квартиру та виїхали з квартири.
Позивачка звернулась до виконкому
Червонозаводської районної ради з
проханням надати їй та її сім»ї спірну
квартиру як підсобне приміщення.

Рішенням виконкому Червонозаводської
районної ради від 12.05.1992 р. спірна
квартира була виділена позивачці як
підсобне приміщення. 22.02.2007 р. позивачка
дізналася, що ОСОБА_3, яка ніколи не
проживала у спірній квартирі,
приватизувала її та продала ОСОБА_4

Позивач вважає, що вона є наймачем
спірної квартири, і оскільки своєї
згоди на вселення ОСОБА_3 у квартиру не
надавала, правових підстав для її
реєстрації у квартирі та приватизації
нею спірної квартири немає.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у
повному обсязі.

З таким рішенням суду ОСОБА_2 не
погодилась та подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказане рішення суду першої інстанції
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін з
підстав, передбачених ст. 308 ЦПК
України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була
зареєстрована з 10. 10. 2001 р. по 28. 02. 2007 р. у
АДРЕСА_1. ( т. 2 а.с. 240)

12 жовтня 2006 р. ОСОБА_3 звернулася до
відділу приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Харківської міської ради
з заявою про оформлення передачі у
приватну власність згідно з Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» АДРЕСА_1.

Розпорядженням відділу приватизації
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради від 09. 11. 2006 р.
було вирішено передати у приватну
власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного розпорядження
відділом приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Харківської міської ради
було оформлено свідоцтво про право
власності на житло від 09. 11. 2006р. на
спірну квартиру на ім'я ОСОБА_3, яке було
зареєстроване 22. 01. 2007 року.

Судом як першої, так і апеляційної
інстанції були досліджені матеріали
інвентаризаційної справи. Будь - яких
порушень при приватизації ОСОБА_3
спірної квартири не встановлено, вона
проведена з дотриманням вимог ст. 8
Закону України « Про приватизацію
державного житлового фонду», здійснена
уповноваженим на це органом.

Також відсутні підстави для визнання
недійсним розпорядження відділу
приватизації від 09. 11. 2006 року.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь - які дії, які не суперечать
закону.

07. 02. 2007 року ОСОБА_3 продала вказану
квартиру ОСОБА_4 , про що було укладено
договір купівлі - продажу і
зареєстроване право власності за
покупцем на підставі витягу № 13509493.

Підстав для визнання договору купівлі -
продажу недійсним немає.

Правочин відповідає вимогам ст. 203, 204 ЦК
України

Крім того, ОСОБА_2 не є стороною по
договору купівлі - продажу квартири, а
тому районний суд обґрунтовано
відмовив у цій частині позовних вимог.

Також на час прийняття судового
рішення права та інтереси ОСОБА_2 щодо
спірної квартири не зачіпаються.

Так, постановою Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 24. 07. 2013
року, яка залишена без змін
апеляційним адміністративним судом
Харківської області 01 жовтня 2013 року,
визнано незаконним п. 13. 3 рішення
виконкому Червонозаводської районної
ради від 12. 05. 1992 р. про надання ОСОБА_2 з
сім'єю з трьох осіб під підсобне
приміщення кв. АДРЕСА_1. ( а.с. 190 т. 2)

При цьому адміністративний суд виходив
із того, що рішення виконкому
Червонозаводської районної ради від 12.
05. 1992 р. про надання ОСОБА_2 з сім'єю з
трьох осіб під підсобне приміщення
спірної квартири, прийняте без
належного обгрунтування, та не на
підставах, передбачених чинним
законодавством.

Крім того, на час розгляду питання про
надання ОСОБА_2 спірного приміщення у
користування, вказана квартира вже
була зайнята сім'єю ОСОБА_5 на підставі
рішення цього ж виконкому від 20. 02. 1990 р.
за № 33/2, і питання щодо позбавлення її
права користування цією жилплощею не
ставилось, отже, квартира не була
вільною.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Між тим, позивачка не надала доказів на
підтвердження своїх позовних вимог.

Суд повно та всебічно з»ясував
обставини по справі, наданим доказам
дав належну оцінку і постановив
законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 26 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: