Провадження № 2/522/2302/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.05.2014 року, Приморський районний суд м.
Одеси, у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одесі, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського
районного суду м. Одесі з вищевказаним
позовом, в якому просить суд стягнути з
ОСОБА_2 борг у розмірі 7.900,00 доларів США,
вказуючи на те, що 22.04.2010 року він
позичив Відповідачу кошти, про що було
складено розписку, які останній
зобов'язався повернути до 22.08.2010 року,
але обов'язок так і не виконав.

На претензію від 12.03.2013 року ОСОБА_2 не
відреагував.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час, дату та місце
розгляду справи були належним чином
повідомлені, позивач надав заяву про
розгляд справи за його відсутністю
заочно, позовні вимоги підтримує та
просить задовольнити, відповідач про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи в його відсутність
та заперечень на позов до суду не
надходило.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового процесу звукозаписувальним
засобом не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів щодо взаємовідносин
сторін, а також маючи згоду позивача на
заочний розгляд справи, суд вважає
можливим заочно розглядати справу у
відсутності належно повідомленого
відповідача.

З'ясувавши обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та
правовідносини сторін, що випливають з
таких обставин, дослідивши матеріали
справи, надавши їм правову оцінку, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
повністю виходячи з наступного.

Як випливає з матеріалів справи, 22.04.2010
року ОСОБА_3 позичиd ОСОБА_2 кошти у
розмірі 7.900,00 доларів США із виплатою 5 %
на місяць, про що було складено
розписку, які останній зобов'язався
повернути через чотири місяці, тобто до
22.08.2010 року, однак до тепер не повернув.

Факт передачі коштів був закріплений у
розписці, яку склав та підписав ОСОБА_2

Згідно статей 526-527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених містом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В позові, уточненому 04.06.2013 року, ОСОБА_1
просить стягнути суму позики в
гривневому еквіваленті у розмірі 63.144,70
грн. та заборгованість за відсотками у
розмірі 3.157,23 грн.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни,
судові витрати складаються з судового
боргу та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Судові витрати позивача на момент
подання позову складають судовий збір
у розмірі 640,00 грн.

Отже, з відповідача по справі підлягає
до стягнення сума витрат понесених
позивачем, а саме: витрати по сплаті
судового збору у розмірі 640,00 грн.

На підставі ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 59-60, 79, 88,
109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 борг у
розмірі 66.301 (шістдесят шість тисяч
триста одну) гривню 93 (дев'яносто три)
копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 судовий
збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід
держави судовий збір у розмірі 23
(двадцять три) гривні 02 (дві) копійrb.

Заява про перегляд заочного рішення,
може бути подана відповідачем до
Приморського районного суду м. Одеси
протягом 10-ти днів, після отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення суду може бути оскаржено в
Апеляційний суд Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про відмову в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення.

Суддя:

О.С.Турецький

26 травня 2014 року