РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

24 квітня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Моцного О.С., при
секретарі Відоновій О.О., за участі
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Селидове цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому вказав, що за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрований відповідач. Згідно
пояснень сусідів він не мешкає у
будинку з 01 вересня 2009 року. Відповідач
участі у догляді за будинком не
приймає, добровільно припинити свою
реєстрацію відмовляється, позивач
сплачує комунальні платежі за
відповідача. На підставі викладеного
просив визнати відповідача таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. Суд вважає можливим розглянути
справу з постановленням заочного
рішення в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК
України.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснили, що ОСОБА_3
зареєстрований в будинку за адресою:
АДРЕСА_1 та з 01.09.2009 року не проживає в
ній, участь у догляді за утриманням
будинку не приймає.

Зібраними по справі доказами судом
встановлено, що будинок за адресою:
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на підставі
договору дарування жилого будинку від
07 травня 1999 року.

Згідно акту про не проживання від 13.02.2013
року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 та в ньому не проживає з 01
вересня 2009 року.

Дослідивши в судовому засіданні
матеріали справи, законодавство, що
регулює дані правовідносини, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Статтею 191 ЖК України закріплено, що
житлові спори вирішуються відповідно
до закону.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно статті 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з
урахуванням вимог ст. 405 ЦК України, за
якими члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ч. 8. ст. 8 ЦПК України якщо спірні
відносини не врегульовані законом, суд
застосовує закон, що регулює подібні за
змістом відносини, (аналогія закону), а
за відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія закону).

Судом встановлено, що відповідач
тривалий час відсутній в місті
реєстрації без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
що позовні вимоги позивача необхідно
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 9, 156, 191 Житлового
кодексу України, ст. ст. 321, 405 ЦК України,
ст.ст. 11, 60, 213-218, 224 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
таким, що втратив право користування
вказаним житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1, повернення судового
збору у розмірі 121 (сто двадцять одну)
грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя