Справа № 489/1624/14-ц
Номер провадження 2-с/489/24/14
Ухвала

Іменем України

23 травня 2014 року
місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві заяву ОСОБА_1 про скасування
судового наказу від 24.03.2014 ,

встановив

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою про скасування судового наказу
від 24.03.2014, виданого за заявою ПАТ
"Миколаївобленерго" про видачу
судового наказу за вимогою про
стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту
електроенргію.

Свої вимоги мотивував тим, що 24.03.2014 за
заявою ПАТ "Миколаївобленрго" видано
судовий наказ про стягнення з нього
боргу за спожиту електроенергію в сумі
555,47 грн. та судовий збір в розмірі 121,80
грн. Зазначає, що вимоги ПАТ
"Миколаївобленерго" щодо стягнення з
нього заборгованості за спожиту
електроенергію є необґрунтованими та
безпідставними, оскільки він регулярно
сплачує зазначені послуги і є доказі,
які свідчать про незаконність та
необґрунтованість вимог стягувача,
таким чином між сторонами існує спір
про право.

Заявник в судове засідання не з'явився,
про місце й час розгляду справи 25.04.2014
та 23.05.2014 повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ «Миколаївобленерго»
просила відмовити у задоволенні заяви
про скасування судового наказу.
Вказала, що заборгованість має місце,
посилання заявника не підтверджені
доказами та свідчать про наявність
реального спору щодо заборгованості.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що вимоги
заявника слід залишити без задоволення
виходячи з такого.

24.03.2014 Ленінським районним судом м.
Миколаєва видано судовий наказ за
заявою ПАТ "Миколаївобленерго" про
стягнення боргу за спожиту
електроенергію з ОСОБА_1 в сумі 555 грн. 47
коп. та судового збору в розмірі 121,80
грн.

Заявник у своїй заяві про скасування
зазначеного наказу зазначив, що вимоги
ПАТ "Миколаївобленерго" щодо стягнення
з нього заборгованості за спожиту
електроенергію є необґрунтованими та
безпідставними, оскільки він регулярно
сплачує зазначені послуги і є доказі,
які свідчать про незаконність та
необґрунтованість вимог стягувача,
таким чином між сторонами існує спір
про право.

Однак, в судове засідання заявник не
з'явився, не надав жодних доказів про
сплату за спожиту електроенергію або
інших доказів, що підтверджують
відсутність боргу за спожиту
електроенергію за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України, за
результатами розгляду заяви про
скасування судового наказу суд має
право: 1) залишити заяву про скасування
судового наказу без задоволення; 2)
скасувати судовий наказ та роз'яснити,
що заявлені стягувачем вимоги можуть
бути розглянуті у позовному
провадженні з додержанням загальних
правил щодо пред'явлення позову; 3)
змінити судовий наказ.

У частині 3 пункту 19 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.12.2011 за № 14 роз"яснено, що у
заяві про скасування судового наказу
має бути зазначено не лише про
оспорення наказу, а й про обставини,
які свідчать про повну чи часткову
необґрунтованість вимог стягувача, а
також посилання на докази, якими
боржник обґрунтовує свої запереченя
проти заявлених вимог. Самі докази
можуть бути подані суду при розгляді
заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, ОСОБА_1 не довів суду
обставини сплати ним боргу по судовому
наказу чи інші обставини, які б могли
стати підставою для скасування
судового наказу, а тому суд вважає, що є
підставою для залишення заяви про
скасування судового наказу без
задоволення.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.
ст. 11, 207, 208-210 ЦПК України суд

ухвалив

Залишити заяву ОСОБА_1 про скасування
судового наказу Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 24.03.2014 без
задоволення .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В. В. Кокорєв