У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

19 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення»,
Профспілкового комітету профспілкової
організації Державної
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення» профспілки працівників
культури про визнання звільнення з
роботи незаконним, скасування
незаконно винесених доган, скасування
наказу про звільнення, поновлення в
займаній посаді, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 11 листопада
2013 року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що з 2004 року працював у
Державній телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення» на посаді
начальника цеху господарського
забезпечення. Наказом № 114 від 29
листопада 2012 року був звільнений з
роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України, у
зв'язку із втратою довіри.

Звільнення позивача передували
оголошення йому доган: наказ № 71 від 05
вересня 2012 року; наказ № 86 від 02 жовтня
2012 року; наказ № 100 від 01 листопада 2012
року; наказ № 104 від 02 листопада 2012 року.

Вважаючи, що оголошення йому доган та
звільнення незаконним, позивач,
уточнивши позовні вимоги, просив
визнати рішення профспілкового
комітету відповідача від 28 вересня 2012
року та 31 жовтня 2012 року про надання
згоди адміністрації УТР на винесення
йому трьох доган такими, що не мають
юридичного значення та скасувати їх;
скасувати незаконно винесені догани:
наказ № 86 від 02 жовтня 2012 року за
значні порушення в забезпеченні
робочого стану вогнегасників та правил
пожежної безпеки; наказ №100 від 01
листопада 2012 року за систематичне
порушення трудової та виконавчої
дисципліни; наказ №104 від 02 листопада
2012 року за демонстративну відмову
організації розвантаження та
прийняття паперу на склад; скасувати
наказ №114 від 29 листопада 2012 року про
звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України та
визнати звільнення незаконним;
поновити його на займаній посаді
начальника цеху господарського
обслуговування УТР з 29
листопада 2012 року; призначити
перерахунок виплати по заробітній
платі з виплатою надбавок і премій, як і
іншим членам трудового колективу,
згідно трудового договору, яких він був
позбавлений у зв'язку з незаконною
доганою №86 від 02 жовтня 2012 року, з
урахуванням офіційного індексу
інфляції та 3% річних, по 29 листопада 2012
року; стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 30 листопада 2012 р.
по 08 листопада 2013 року, з урахуванням
інфляційних та 3% річних в розмірі 108 080
грн.; стягнути з відповідача на його
користь відшкодування моральної шкоди
в сумі 221400 грн., завданої незаконним
звільненням за значне зниження
престижу, ділової репутації, часу та
зусиль потрібних для відновлення
попереднього фізичного стану, обсягу
страждань, лікування загострених
хронічних хвороб за цей період,
незаконним нарахуванням матеріальної
шкоди.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2013 року, в
задоволенні позову ОСОБА_4 було
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
21 січня 2014 року, рішення суду першої
інстанції було змінено в частині
правового обґрунтування вирішення
позовних вимог. В іншій частині рішення
суду було залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
21 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.П. Касьян О.В. Кафідова