АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3526/14
Головуючий 1 інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Бобровського В.В.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду
м.Харкова від 27 березня 2014 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_2,
заінтересована особа Управління
Дердземагенства в Дергачівському
районі Харківської області про
встановлення факту приналежності
правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про встановлення факту
приналежності правовстановлюючого
документу, заінтересована особа
Управління Дердземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 вказував,
що він є власником земельної ділянки
площею 0,13 га в АДРЕСА_1 та території
Безруківської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області, - згідно державного акту на
землю від 24 червня 1996 року, виданого
йому на підставі рішення Безруківської
сільської ради народних депутатів від
14 травня 1996 року за № 352, але у вказаному
акті на землю від 24 червня 1996 року на
його ім'я не була зазначена юридична
адреса, а саме номер земельної ділянки.
Рішенням Безруківської сільської ради
від 18.08.2011 року земельній ділянці було
присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_2. На
виконання цього рішення секретарем
виконкому в державному акті було
дописано № 15 та зроблена помітка
«Виправленому на АДРЕСА_2 вірити». В
подальшому ним була замовлена технічна
документація для присвоєння
кадастрового номеру земельної ділянки,
але йому було відмовлено.

Тому, ОСОБА_2 просив суд встановити факт
належності йому державного акту на
право приватної власності на землю від
24.06.1996 року, на його ім'я, виданого на
підставі рішення Безруківської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області від 14.05.1996 р. № 3532,
на земельну ділянку 0,13 га, що
розташована в АДРЕСА_2, цільове
призначення - будівництво
обслуговування житлового будинку.

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 27 березня 2014 року в
задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким задовольнити його заяву
про встановлення факту у повному
обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної
скарги заявник посилаються на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд
першої інстанції виходив з
недоведеності факту приналежності
заявнику саме земельної ділянки по
АДРЕСА_2, оскільки державний акт був
виданий без номеру вулиці, на якій
розташована земельна ділянка.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та
інтересів особи, або створення умов
здійснення нею особистих немайнових чи
майнових прав, або підтвердження
наявності чи відсутності не
оспорюваних прав.

Зокрема, в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, до числа яких, згідно п.6 ч.1
ст. 256 цього Кодексу, віднесені факти
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що визначені в документі, не
збігаються з ім'ям, по-батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, зазначеним у свідоцтві про
народження або паспорті.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 24 червня 1996 року на ім'я ОСОБА_3, на
підставі рішення Безруківської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області від 14 травня 1996
року № 3532, видано державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку 0,13 га, що розташована в АДРЕСА_1
(а.с. 5, 6).

У виданому заявнику державному акті не
було зазначена юридична адреса, а саме
номер земельної ділянки. Рішенням
Безруківської сільської ради від 18
серпня 2011 року вищевказаній земельній
ділянці було присвоєно юридичну
адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

На виконання цього рішення секретарем
виконкому в державному акті було
дописано НОМЕР_1 та зроблена помітка
«Виправленому на АДРЕСА_2 вірити».

ОСОБА_3 замовив технічну документацію
для присвоєння кадастрового номеру
земельної ділянки, проте йому було
відмовлено (а.с.7).

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під
час розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» роз'яснено, що у порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів,
зокрема якщо: згідно з законом такі
факти породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

У даному випадку не зазначення
юридичної адреси, а саме номеру
земельної ділянки 0,13 га, що розташована
в АДРЕСА_1 при видачі державного акту на
землю позбавляє ОСОБА_2 можливості
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, позбавляє
можливості зареєструвати право
власності на землю.

Ці обставини свідчать про наявність
спору про право, оскільки фактично
заявник ставить питання про визнання
за ним права власності на земельну
ділянку, яке може зачіпати інтереси
органу місцевого самоврядування.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що встановивши факт належності ОСОБА_2
державного акту на право приватної
власності на землю площею 0,13 га, що
розташована в АДРЕСА_2, цільове
призначення - будівництво
обслуговування житлового будинку від
24.06.1996 року, виданого на його ім'я, -
спірний факт зачіпатиме інтереси
Безруківської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області на території якої розташована
земельна ділянка.

Ураховуючи викладене, суд першої
інстанції не мав підстав для розгляду
заяви ОСОБА_2 про встановлення факту
приналежності правовстановлюючого
документу, оскільки така заява
відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК
України підлягала залишенню без
розгляду з роз'ясненням
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Виходячи з викладеного та з
врахуванням вимог ст.310 ЦПК України,
апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
порушенням норм процесуального права,
ухвалено судове рішення, що не
відповідає вимогам законності і
обґрунтованості, у зв'язку з чим таке
рішення підлягає скасуванню із
залишенням заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304,
ст..ст.308,310,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 27 березня 2014 року -
скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа
Управління Дердземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області про встановлення факту
приналежності правовстановлюючого
документу - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: