Номер провадження: 22-ц/785/3241/14
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 27.01.2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, виселення та вселення,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним
позовом до суду (а. с. 2-3), в якому просила
зобов'язати відповідачів не
перешкоджати їй в користуванні літньою
кухнею під літ. «Б», яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та виселити
відповідачів із приміщення літньої
кухні і вселити її в літню кухню, а
також просила стягнути з відповідачів
судові витрати у вигляді оплати
судового збору в розмірі 114,30 грн.

Свої позовні вимоги позивачка, як
зазначено в рішенні суду та вбачається
з її позовної заяви, обґрунтовувала
тим, що вона є власником 63/100 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, до
якого входить, зокрема, і літня кухня
літ. «Б» на підставі рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18.04.2013 року, має право користуватися
власністю, а відповідачі перешкоджають
їй в користуванні літньою кухнею під
літ. «Б», вона неодноразово зверталась
до них з проханням звільнити це
приміщення, однак ОСОБА_4 та члени його
родини відмовляються це зробити в
добровільному порядку.

В судовому засіданні в суді
першої інстанції, як зазначено в
рішенні суду, позивачка підтримала
заявлені вимоги та просила їх
задовольнити. Відповідач ОСОБА_5, яка
також є представником відповідача
ОСОБА_6, а також представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 повністю
заперечували проти позову вказуючи на
те, що ніяких перешкод в користуванні
кухнею вони не чинили, з боку позивача
не було претензій та пропозицій, літня
кухня є нежитловим приміщенням тому
нормами законодавства не передбачено
виселення з неї. Крім того, зазначили,
що з їх боку здійснюються дії по
виконанню рішення, вони вже закінчили
будівництво приміщення, однак саме
через невиконання позивачкою рішення,
вони не можуть повністю звільнити
літню кухню.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 27.01.2014 року відмовлено
ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 27.01.2014 року, в якій просить
скасувати рішення суду від 27.01.2014 року,
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
судові витрати покласти на
відповідачів, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення постановлено з
порушенням норм процесуального права
та із неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідачами рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти
задоволення апеляційної скарги. Інші
учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
причини неявки суду, крім ОСОБА_3, не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили. Від ОСОБА_3 на адресу суду
надійшла заява про перенесення
судового засідання на іншу дату, в
зв'язку з її хворобою. Проте, судова
колегія не визнала поважними причини
неявки ОСОБА_3 в судове засідання,
оскільки нею не представлені будь-які
докази поважності причин неявки
(хвороби).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не перешкоджати
ОСОБА_3 в користуванні літньою кухнею
під літ. «Б», яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 з ухваленням нового
рішення, в цій частині, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є, зокрема: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з наступного.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 квітня 2013 року за
позивачем ОСОБА_3 визнано право
приватної власності на квартиру за
НОМЕР_1 у складі домоволодіння за
АДРЕСА_1, що складається з житлового
будинку позначеного по плану під літ.
«А», загальною площею 27,2 кв. м. в складі
приміщень: приміщення І-1-1 - житлова,
площею 9,2 кв. м.; приміщення І-1-2 -
житлова, площею 8,1 кв. м.; приміщення І-1-3
- веранда, площею 7,3 кв. м., приміщення І -
тамбур, площею 2,6 кв. м.; житловий
будинок позначений по плану під літ.
«З», приміщення: І-1 коридор, площею 5,7
кв. м.; приміщення І-2 - кухня, площею 5,0
кв. м.; приміщення І-3 - санвузол, площею
2,3 кв. м.; приміщення І-4 - житлова, площею
19,4 кв. м.; загальною площею 32,4 кв. м.,
надвірні господарські споруди: гараж
позначений по плану під літ. «В», площею
забудови 19,0 кв. м. та літню кухню літ.
«Б» площею забудови 15,4 кв. м., на
земельній ділянці площею 284 кв. м.

Крім того, було стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 суму компенсації
вартості частини у домоволодінні
АДРЕСА_1, у зв'язку із розділом
домоволодіння АДРЕСА_1 у розмірі 32 287
гривень 59 копійок, та зобов'язано
ОСОБА_3 здійснити дії по переобладнанню
домоволодіння АДРЕСА_1, які складаються
з перенесення інженерно-технічних
комунікацій, а саме: газу (газового
обладнання та пристроїв) з літньої
кухні літ. «Б» в квартиру НОМЕР_2
житлового будинку літ. «А», яка
знаходиться у фактичному користуванні
ОСОБА_4.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що відповідачі не
перешкоджають позивачу в користуванні
кухнею, лише після отримання суми
компенсації вартості частини у
домоволодінні від ОСОБА_3 здійснили
будівництво приміщення з метою
облаштування нової кухні, однак у
зв'язку з тим, що свої зобов'язання по
перенесенню інженерно-технічних
комунікацій, а саме: газу (газового
обладнання та пристроїв) з літньої
кухні літ. «Б» в квартиру НОМЕР_2
житлового будинку літ. «А» позивач не
виконала, вони не можуть звільнити
спірне приміщення.

Крім того, суд першої інстанції звернув
увагу на те, що заявлена позивачем
вимога про виселення відповідачів з
літньої кухні, яка є нежитловим
приміщенням, взагалі не передбачена
вимогами Житлового кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відповідачі не
чинять перешкод в користуванні
позивачу власністю, доводи позивача не
знайшли свого підтвердження в ході
розгляду справи, тому підстав для
задоволення вимог не має.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст.
316, ст. ст. 317, 391, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ч. 1
ст. 58, ст. ст. 59-60 ЦПК України, суд першої
інстанції відмовив в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог позивачки щодо виселення
відповідачів та вселення позивачки в
спірну літню кухню під літ. «Б» за
адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що виселення
з нежитлових приміщень та вселення в
нежитлові приміщенням, яким є спірна
літня кухня, докази протилежного в
матеріалах справи відсутні, не
передбачено чинним житловим
законодавством.

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови позивачці в задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідачів не перешкоджати їй в
користуванні літньою кухнею під літ.
«Б», яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачка
ОСОБА_3 є власником спірної літньою
кухнею під літ. «Б», яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4-13, 16).

Судом першої інстанції відповідно до
оскаржуваного рішення встановлено та
підтверджено в судовому засіданні в
суді апеляційної інстанції
відповідачкою ОСОБА_5, що відповідачі
не звільнили спірну літню кухню і
користуються нею та підтверджує доводи
позовної заяви позивачки, щодо
перешкоджання їй в користуванні її
власністю (спірною літньою кухнею) зі
сторони відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

За таких обставин, судова колегія
погоджуючись з апеляційною скаргою, в
цій частині, вважає, що суд першої
інстанції помилково відмовив в
задоволенні цих позовних вимог, а
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, в цій частині, з ухваленням
нового рішення про задоволення цих
позовних вимог позивачки та
зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні
літньою кухнею під літ. «Б», яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги стосовно
виселення та вселення в спірну літню
кухню, судова колегія не приймає до
уваги, враховуючи вищевикладене.

Доводи представника ОСОБА_4 та
відповідачки ОСОБА_5 стосовно того, що в
зв'язку з тим, що позивачка не виконала
свої зобов'язання по перенесенню
інженерно-технічних комунікацій, а
саме: газу (газового обладнання та
пристроїв) з спірної літньої кухні в
квартиру НОМЕР_2 житлового будинку літ.
«А», а тому відповідачі не звільняють
приміщення спірної літньої кухні,
судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, вказане зобов'язання у
позивачки виникло на підставі рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18.04.2013 року (а. с. 4-13), яке повинно
виконуватися у встановленому законом
порядку, передбаченому для виконання
судових рішень, що не позбавляє
позивачки права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном та захисту цього права.

Таким чином, судова колегія частково
погоджується з доводами апеляційної
скарги та вважає, що рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 27.01.2014 року, в частині відмови
позивачці в задоволенні позовних вимог
щодо зобов'язання відповідачів не
перешкоджати позивачці в користуванні
літньою кухнею під літ. «Б», яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, в цій частині, про
зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні
літньою кухнею під літ. «Б», яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. В
іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
позивачки підлягають стягненню судові
витрати по сплаті судового збору,
понесені позивачкою і документально
підтверджені (а. с. 1, 97, 108) пропорційно
до задоволених позовних вимог, в
розмірі 78 грн. 70 коп. в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 27.01.2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні власністю, виселення та
вселення скасувати, в частині відмови
ОСОБА_8 в задоволенні позовних вимог
щодо зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_3 в
користуванні літньою кухнею під літ.
«Б», яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Ухвалити нове рішення, в цій частині,
яким задовольнити ці позовні вимоги
ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні
літньою кухнею під літ. «Б», яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 78 грн. 70
коп. в рівних частинах.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич