Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому
судовому засіданні в залі суду № 24 в
місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення та зобов'язання виписати,-

Установив

ОСОБА_1 19 вересня 2014 року звернулася
з позовною заявою, в якій просила
виселити відповідача ОСОБА_2, а також
тих хто разом з ним проживає з ? частини
будинку № АДРЕСА_1, що належить
позивачці на підставі права власності
та виписати ОСОБА_2 з вище вказаної
адреси.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на
підставі рішення апеляційного суду
Одеської області від 21.03.2011 року
позивачці належить ? частини
домоволодіння під АДРЕСА_1, дане
рішення було зареєстровано в КП ОМБТІ
та РОН. В зазначеній частині будинку
проживає відповідач зі своєю родиною
та перешкоджає їй у користуванні
власністю та вселенню.

Позивачка в судове засідання не
з'явився, надала до суду заяву
розглядати справу у її відсутність.

Відповідач та представник
відповідача в судове засідання
з'явились, та заперечували проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на відсутність доказів та
підстав для виселення, оскільки
відповідач є зареєстрований за даною
адресою з 1990 року, не перешкоджає
позивачці у користуванні власністю, не
руйнує та псує житлове приміщення, та
не порушує правил суспільного
співжиття.

З,ясував обставини справи,
дослідивши матеріали справи,
вислухавши відповідача та його
представника, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що на підставі
рішення апеляційного суду Одеської
області від 21.03.2011 року ОСОБА_1 належить
? частина будинку АДРЕСА_1, дане рішення
було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН
під реєстраційним номером: 360442417.

Інша частина будинку належить
ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право
власності у порядку спадкування за
законом, після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 приходиться братом
ОСОБА_5, колишнього чоловіка ОСОБА_1.
Крім того, ОСОБА_3 є відчимом ОСОБА_2,
який зареєстрований за вищевказаною
адресою з 19.10.1990 року та проживає там з
родиною по теперішній час, іншого житла
не має.

Починаючи з 1990 року відповідач
вселився в даний будинок зі своєю
родиною та користуються кімнатами, які
належать ОСОБА_3,за встановленим
порядком користування жилою площею, не
порушуючи правила соціального
співжиття, та не руйнує і не псує майно.

Згідно зі ст. 157 ЖК
України,відповідно до якої членів сім`ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідного до ч. 1 ст. 116 ЖК
України, якщо наймач, члени його сім`ї
або інші особи, які проживають разом з
ним, систематично руйнують чи псують
жиле приміщення, або використовують
його не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Доводи позивачки не знайшли свого
підтвердження, оскільки до суду не
надано належних та допустимих доказів
перелічених в даній нормі, підстав для
виселення ОСОБА_2, та проживаючих разом
з ним, з будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Крім того, відповідо до ч. 4 ст. 9 ЖК
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статею 61
цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надано
жодного доказу в підтвердження своїх
позовних вимог, тому суд вважає не
обґрунтованими вимоги про виселення
ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст 157,116 ЖК України,
ст..ст 3,4,10,11,57-61,77,88,158,169,209,212-215,218 ЦПК
України суд, -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та
зобов'язання виписати з ? частини
будинку АДРЕСА_1 - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі ,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя