Провадження № 2/755/4330/14
УХВАЛА

"13" червня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про визнання права
власності на 1/2 частину земельної
ділянки, що є у спільній сумісній
власності, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про
визнання права власності на ? частину
земельної ділянки, що є у спільній
сумісній власності.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що позовна заява не
відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог пунктів ч.2, ч.4 ст.119
Цивільного процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити
серед іншого: зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.
Під підставами позову, як вказує
Верховний суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин
підстави та кож необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Як убачається із змісту позовної заяви
предмет спору становлять вимоги
позивачки щодо визнання права
власності на 1/2 частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1, що є спільній
сумісній власності позивачки та
ОСОБА_4, як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Разом з тим, на підтвердження
викладених у позовній заяві обставин,
позивачкою не долучено до матеріалів
позовної заяви технічний паспорт на
спірну земельну ділянку,
зареєстрований, відповідно, на ім'я
позивачки та на ім'я відповідачки як
спадкоємиці співвласника ОСОБА_4, а
також позивачкою не долучено доказів
прийняття відповідачкою спадщини
після смерті ОСОБА_4 а саме свідоцтв про
право власності в порядку спадкування
на 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 181
Цивільного кодексу України, до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані
на земельній ділянці, переміщення яких
є неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Відповідно до ст. 80 Цивільного
процесуального кодексу України, ціна
позову визначається - у позовах про
право власності на нерухоме майно, що
належить фізичним особам на праві
приватної власності, - дійсною вартістю
нерухомого майна; у позовах, які
складаються з кількох самостійних
вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Разом з тим, в порушення статті 80
Цивільного процесуального кодексу
України зміст позовної заяви не
містить визначення позивачкою ціни
позову, яка має становити суму вартості
об'єкту нерухомості, що становить
об'єкт предмета спору, а саме вартості
1/2 частини земельної ділянки по
АДРЕСА_1, з долученням до позовної заяви
доказів на підтвердження визначеної
позивачкою ціни позову, яка має
становити дійсну вартість спірного
нерухомого майна станом на день
звернення з даним позовом до суду, а
саме висновку відповідного
експертного дослідження нерухомого
майна (частини спірної земельної
ділянки), право власності на яке
підлягає оспоренню згідно предмету
спору, та позивачкою не надано доказів
на підтвердження наявності складнощів
в отриманні таких документів.

Згідно частини п'ятої ст. 119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Так, звертаючись з позовом до суду,
позивачкою не додано доказів, які мають
свідчити про те, що нею в повній мірі
сплачено судовий збір.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про
судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі
змінами та доповненнями) судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Із позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.
Із позовної заяви немайнового
характеру ставка судового збору
становить 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати.

Разом з тим, розмір мінімальної
заробітної плати станом на 22.01.2014 року
складає 1 218,00 грн. Таким чином,
ураховуючи положення ст. 4 Закону
України „Про судовий збір" від 08.07.2011
року №3674-VI (зі змінами та доповненнями),
та встановивши ціну позову, відповідно
до вимог даної ухвали суду, позивачкою
підлягає до сплати судовий збір, сума
якого має становити 1 відсоток ціни
позову, але не менше 243,60 грн. та не
більше 3 654,00 грн.

При цьому, в позові позивачка не
зазначає підстави для звільнення її
від сплати судового збору у випадках,
визначених законодавством, а інших
доказів, які мають свідчити про те, що
нею в повному обсязі сплачено судовий
збір, до позову не долучено.

Відповідно до частини першої ст. 26
Цивільного процесуального кодексу
України у справах позовного
провадження особами, які беруть участь
у справі, є сторони, треті особи,
представники сторін та третіх осіб.

Крім того, відповідно до частини першої
ст. 35 Цивільного процесуального
кодексу України треті особи, які не
заявлять самостійних вимог щодо
предмету спору, можуть вступати у
справу на стороні позивача або
відповідача до ухвалення судом
рішення, якщо рішення в справі може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї із сторін.

Як убачається із змісту позовної заяви,
позивачкою не залучено до участі у
розгляді справи в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, орган, що здійснює
реєстрацію речових прав на земельні
ділянки, оскільки рішення суду може
вплинути на обов'язок даного
державного органу щодо питання
реєстрації права власності на спірну
земельну ділянку.

За нормами ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено наслідки подання позовної
заяви, що не відповідає вимогам ст.ст.
119, 120 Цивільного процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 119 - 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х
в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про визнання права
власності на 1/2 частину земельної
ділянки, що є у спільній сумісній
власності залишити без руху, про що
повідомити позивачам та надати їм
строк для усунення вказаних недоліків
до „20" червня 2014 року, однак який не
може перевищувати двох днів з моменту
отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я