АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5064/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів:
Макарова М.О., Тамакулової В.О.

при
секретарі: Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 серпня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської
міської ради, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог Житлово -
будівельний кооператив № 264 м.
Дніпропетровська, про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі, посилаючись
на те, що судом неправильно встановлені
та не доведені обставини, що мають
значення для справи і, які суд вважав
встановленими, а також неправильно
застосовані норми матеріального права,
відповідач просив скасувати рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року,
яким були задоволені вимоги ОСОБА_2, та
ухвалити нове рішення, в позові
відмовити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з*ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України визначені
питання, які повинен вирішити суд під
час ухвалення рішення.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно ордеру № 704 від
16.01.1980 року, виданого виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради народних депутатів, на підставі
списків ЖБК № 264, ОСОБА_3 на сім*ю, в
складі трьох осіб, в тому числі чоловік
та син - позивач по справі, була надана
двокімнатна квартира АДРЕСА_1. (а.с. 9).

Являючись членом ЖБК- 264 матір*ю
позивача ОСОБА_3 у квітні 1992 року була
сплачена в повному обсязі вартість паю
в сумі 6330 руб. ( а.с.49)

Згідно довідки ЖБК-264 ОСОБА_2
зареєстрований і проживає в спірній
квартирі з 29 грудня 1980 року по
теперішній час. ( а.с.50)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть. ( а.с.6)

З витягу з протоколу № 32 зборів
уповноважених ЖБК-264 від 25 січня 2013
року видно, що ОСОБА_2 був прийнятий в
члени житлово-будівельного
кооперативу у зв*язку зі смертю його
матері ОСОБА_3 ( а.с.36)

Оскільки після прийняття
спадщини у вигляді пайових внесків та
сплати пайового внеску у повному
обсязі, ОСОБА_3 не зареєструвала речове
право на нерухомість в органах
державної влади, як було встановлено
діючим на той час законодавством,
позивач, як її спадкоємець позбавлений
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину в нотаріальній
конторі та зареєструвати за собою
відповідне речове право, що
підтверджується листом Другої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори про не видачу
нотаріусом такого документу. ( а.с.19)

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку, що позивач фактично
вступив в управління та володіння
спірною квартирою, яка є спадковим
майном, на підставі положень ст.ст.1268,1269
ЦК України, п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами справ про спадкування
від 24 червня 1983 року № 4 зі змінами та
доповненнями, а також ст. ст.2, 3 Закону
України від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» і правомірно
визнав за ним право власності на спірну
квартиру.

Враховуючи наведене, судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції була дана належна оцінка
наданим сторонами доказам у сукупності
з встановленими обставинами справи,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, а
доводи скарги фактично зводяться до їх
переоцінки. Рішення суду
відповідає вимогам норм матеріального
та процесуального права і підстав для
його скасування та ухвалення нового
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 серпня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: