Дата документу 22.10.2014
Справа № 501/5036/13-ц
22 жовтня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пушкарського Д.В.,
при секретарі - Покровській С.Л.,
представника відповідачів -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Іллічівська Одеської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 (третя особа Іллічівський МВ
ГУДМС України в Одеській області) про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку, та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
(третя особа Іллічівський МВ ГУДМС
України в Одеській області) про
До Іллічівського міського суду
Одеської області звернувся позивач
ОСОБА_1 з позовом про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим будинком АДРЕСА_1.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
знаходився з відповідачем ОСОБА_3 у
шлюбі в період з 1970 року по 29.04.2009 року.
Від шлюбу вони з відповідачкою мають
двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач зазначає, що відповідачі
ОСОБА_3, з якою він 29.04.2009 року розірвав
шлюб, та донька ОСОБА_4 з 2004 року, не
проживають в будинку по АДРЕСА_1,
комунальні платежі не сплачують.
Позивач вказує, що має іншу сімю, а
відповідачі заважають йому в
реалізації його прав власника будинку
на розпорядження зазначеним будинком.
Саме за цих обставин позов просить
задовольнити та визнати відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 такими, що втратили
право користування житловим будинком
Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому
просила вселити її в житловий будинок
Свої вимоги позивач за зустрічним
позовом обґрунтовує, тим, що між нею та
ОСОБА_1 після розірвання шлюбу склались
неприязні стосунки, через які вона була
змушена покинути спірне житло.
Зазначає, що позивач змінив замки на
вхідних дверях, комунальні послуги
позивач не сплачує, оскільки
відповідач уклав договори та є
споживачем комунальних послуг.
Зазначає, що вона разом із донькою
ОСОБА_4 надають відповідачу кошти на
ремонт будинку та у 2010 році вона
зверталась до правоохоронних органів
відносно неправомірної поведінки
відповідача ОСОБА_1 (а.с.25-27).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав в повному обсязі та
просив його задовольнити, у
задоволенні зустрічного позову просив
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не
визнали та просили відмовити в його
задоволенні. ОСОБА_3 зустрічний позов
підтримала та просила його
Представник третьої особи про час і
місце розгляду справи сповіщений
належним чином заперечень на позов не
Суд вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши та
перевіривши вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
Як вбачається з Договору дарування від
28.03.1991 року ОСОБА_1 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-7).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано
29.04.2009 року (а.с.8).
З довідки, в якій завірені підписи
сусідів начальником ЖЄД №1
м.Іллічівська вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 не проживає в
спірному будинку з 2009 року, а
відповідач ОСОБА_4, донька не проживає в
будинку з 2004 року, а мешкає в місті
В квитанціях про сплату комунальних
платежів зазначено прізвище позивача
Згідно розписки наданої до суду
вбачається, що ОСОБА_5, син позивача,
отримав кошти в розмірі 500 гривень на
ремонт спірного будинку від ОСОБА_4 та
З заяви на ім'я начальника
Іллічівського МВ вбачається, що ОСОБА_3
ще 01.10.10 року зверталась до
правоохоронних органів. (а.с.38-40).
Згідно довідки ЖЄД №1 зазначено склад
сімї ОСОБА_1 (а.с.48).
Щодо позовних вимог в частині визнання
відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач ОСОБА_4 є донькою позивача,
ця обставина визнається сторонами.
Так ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
Судом встановлено, що письмової угоди
стосовно користування спірною
квартирою між позивачем та
відповідачем не укладалось, тому
відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.
Відповідно до положень ч.2 ст.64 ЖК
України до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.
Згідно положень ст. 157 ЖК України членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення, а
відповідно до вимог ч.1 ст.116 ЖК України
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.
Згідно ст.163 ЖК України у разі
тимчасової відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
займане жиле приміщення.
Суд приходить до висновку, що оскільки
донька, яка є відповідачем по справі є
членом сімї, та позивачем не надано
доказів того, що вона або руйнує житло,
або систематично порушує правила
проживання, тощо, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині визнання
відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням суд зазначає наступне.
Так, положеннями ч.2 ст.405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Відповідно до положень ч.2,3 ст.64 ЖК
України до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство. Якщо
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач і члени його сім'ї.
Згідно вимог ч.4 ст.156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.
Згідно вимог ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
Суд зазначає, що відповідачем ОСОБА_3 та
одночасно і позивачем за зустрічним
позовом про вселення не надано жодного
допустимого та відносного доказу того,
що вона, по перше не втратила інтерес до
спірного житла, а по друге протягом
тривала строку, а саме з 2009 року вживала
обґрунтованих заходів щодо вселення у
Суд критично відноситься до розписки
отриманої її сином ОСОБА_5 та до заяви
на ім'я начальника Іллічівського МВ
(а.с.37, 38-40) оскільки вони на думку суду
не є належними доказами, того що
відповідач ОСОБА_3 дійсно вносила певні
платежі на ремонтні роботи, та дійсно
зверталась за захистом своїх житлових
прав і ці заходи дали певний результат.
Відповідач ОСОБА_3 не довела належними
та допустимими доказами обставину
того, що позивач (відповідач за
зустрічним позовом) ОСОБА_1 змінив
замки на вхідних дверях, та взагалі
відсутність її в спірному житлі без
поважних причин понад один рік.
Відповідно до п.39 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.20.2014 р. за №5 члени сім'ї
власника житла, які проживають разом із
ним, мають право користування цим
житлом відповідно до закону (особистий
сервітут, частина перша статті 405 ЦК).
Суди повинні мати на увазі, що таким
законом не може бути ЖК УРСР, а
застосуванню підлягають норми,
передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням
зазначеного суди повинні виходити з
того, що стосовно права членів сім'ї
власника житлового приміщення на
користування ним підлягають
застосуванню положення статті 405 ЦК.
Оскільки інше не встановлено законом,
договором чи заповітом, на підставі
яких встановлено сервітут, то
відсутність члена сім'ї понад один рік
без поважних причин є юридичним фактом,
що є підставою для втрати членом сім'ї
права користування житлом. У цьому
випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР
застосуванню не підлягають.
За таких обставин суд приходить до
висновку, що первісний позов в цій
частині щодо визнання ОСОБА_3, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням може бути задоволений,
щодо зустрічного позову з огляду на
його недоведеність суд вважає, що у
його задоволенні слід відмовити.
Щодо позовних вимог позивача за
первісним позовом в частині знаття з
реєстрації суд зазначає, що позов в цій
частині є обґрунтованим та підлягає
Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,
суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Зобов'язати Іллічівський МВ ГУДМС
України в Одеській області зняти з
реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за
В іншій частині вимог відмовити.
В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (третя особа
Іллічівський МВ ГУДМС України в
Одеській області) про вселення -
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Іллічівський міський суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час його
проголошення, - протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя