Єдиний унікальний номер 0555/1101/12
Номер провадження 22-ц/775/186/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на рішення
Ясинуватського міськрайонного суду
від 28 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області - про усунення
перешкод у користуванні нерухомим
майном шляхом знесення самочинно
збудованої прибудови, стягнення
матеріальної шкоди,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернулась
відповідачка ОСОБА_1 з апеляційною
скаргою на рішення суду, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 були задоволені: суд
зобов»язав відповідачку усунути
перешкоди, які вона вчиняє позивачеві у
користуванні його садовим будинком,
шляхом знесення самочинно зведеної
відповідачкою прибудови до її садового
будинку, розташованому на сусідній
земельній ділянці; суд також стягнув з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 спричинену
йому матеріальну шкоду у сумі 5 696 грн.
та судові витрати у сумі 4 521 грн. 30 коп.

Суд першої інстанції виходив з того, що
позивачеві на праві власності належить
садовий будинок, розташований на
земельній ділянці АДРЕСА_1.

На підставі державних актів він також є
власником земельних ділянок певної
площі та за договором оренди додатково
користується земельною ділянкою
площею 273 кв.м.

Сусідня земельна ділянка № НОМЕР_1 у
цьому садовому товаристві на підставі
державних актів на землю належить
відповідачці у справі ОСОБА_1.

Судом встановлено, що відповідачка на
своїй земельній ділянці самочинно
звела триповерхову прибудову до свого
садового будинку, чим створила
перешкоди позивачеві у користуванні
його садовим будинком та земельною
ділянкою, що підтверджується
висновками судово-будівельних
експертиз.

Суд також установив, що через порушення
відповідачкою будівельних норм при
зведенні своєї прибудови була
спричинена матеріальна шкода
позивачеві, бо його будинок через цю
прибудову потребує визначеного
експертом ремонту, вартість якого
встановлена експертом у сумі 5 696 грн.,
які суд і стягнув з відповідачки на
користь позивача.

Суд також вирішив питання судових
витрат, понесених позивачем.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та відмовити позивачеві у задоволенні
його позовних вимог, оскільки вважає,
що рішення є незаконним, таким, що
ухвалене з порушенням вимог
матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції не
з»ясував питання, чи є ОСОБА_2 належним
позивачем у вимогах про знесення
прибудови, зведеної відповідачкою,
оскільки позивач повинен довести, що
саме будівництво на сусідній ділянці
унеможливлює його право користування
своїм будинком.

Суд також не з»ясував, чи є наявні
порушення будівельних норм і правил
істотними, чи існує технічна
можливість виконати перебудову
будинку відповідачки, крім того, суд не
звернув уваги на те, що позивач і сам
порушив будівельні норми, бо замість
одноповерхового садового будинку звід
двоповерховий.

Апелянтка вважає, що оскільки вони
обидва порушили будівельні норми та
правила, суд мав з»ясувати, чиї саме
порушення знаходяться у причинному
зв»язку з тим, що у будинку позивача
затікає стеля. Оскільки такий висновок
спеціалістів відсутній, суд
безпідставно стягнув з неї матеріальну
шкоду на користь позивача.

Апелянтка також вказала, що суд першої
інстанції не прийняв до уваги, що
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2010
року у справі за позовом інспекції ДАБК
у Донецькій області з приводу спірної
прибудови було встановлено, що
інспекція не довела факту істотного
порушення будівельних норм і правил, а
також прав інших осіб.

Апелянтка у суді першої інстанції
заперечувала проти висновків
експертизи від 11 липня 2012 року та від 25
січня 2013 року і заявляла усне
клопотання про призначення незалежної
експертизи. Однак їй у цьому, як вона
вважає безпідставно, було відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 до апеляційного суду не
з"явився, надав заяву, у якій просив
розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 двічі не з»явилась
до апеляційного суду: 24 грудня 2013 року
та 14 січня 2014 року. Обидва рази
напередодні судових засідань - 23 грудня
2013 року та 13 січня 2014 року - хірургом
Чуприна міської лікарні № 20 м.
Донецька на ім»я відповідачки
відкривались лікарняні листи, копії
яких ОСОБА_1 надала до апеляційного
суду.

Клопотання відповідачки про
відкладення розгляду справи 24 грудня
2013 року у зв»язку з хворобою було
задоволене. Однак апеляційний суд
вважає, що аналогічне повторне
клопотання, надане до суду 13 січня 2014
року, слід відхилити, оскільки на думку
апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1
недобросовісно користується своїми
цивільно-процесуальними правами та
обов»язками, тоді як у відповідності до
вимог ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов»язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні обов»язки.

До того ж, інтереси відповідачки ОСОБА_1
представляє адвокат ОСОБА_3, з якою
відповідачка 26 вересня 2013 року уклала
договір про надання юридичних послуг
(а.с.162-163), при цьому, за договором
адвокат має право представляти
інтереси відповідачки в усіх судових
органах з усіма правами, передбаченими
законом.

Представник ОСОБА_1 була особисто
повідомлена про час та місце розгляду
справи як на 23 грудня 2013 року, так і на 14
січня 2014 року, однак у судові засідання
також не з»явилась.

Між тим, повідомлення представника
особи, яка бере участь у справі,
вважається повідомленням і цієї особи.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що повторне клопотання
відповідачки ОСОБА_1 про відкладення
розгляду справи слід відхилити як
безпідставне та з метою запобігання
тяганині у справі розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
сторін на підставі доказів, які
містяться в матеріалах справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, тому апеляційний
суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності як сторін у справі, так і
їхніх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивача є підставними та
обґрунтованими.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у справі є сусідами у садовому
товаристві «Каштан» у с. Нетайлово
Ясинуватського району: позивачеві
належить земельна ділянка № НОМЕР_2
загальною площею 0,0547 га, а відповідачці
- № НОМЕР_1 площею 0,0242 га.

Позивачеві була передана у власність
земельна ділянка частинами площею 0,0020
га; 0,0031 га; 0,0177 га; 0,0319 га, а усього: 0,0547
га, що підтверджується відповідними
Державними актами на право власності
на земельні ділянки від 10 серпня 2007
року (а.с.9-12).

Крім того, на підставі договору
довгострокової оренди земельної
ділянки від 30 грудня 2010 року,
укладеного між позивачем та садовим
товариством строком на 49 років, ОСОБА_2
також користується земельною ділянкою
площею 273 кв.м (а.с.13-21).

На земельній ділянці № НОМЕР_2
розташований двоповерховий садовий
будинок, який належить позивачеві на
праві власності, що підтверджується
витягом про державну реєстрацію прав,
виданим КП «Бюро технічної
інвентаризації м. Ясинувата» від 03
серпня 2011 року (а.с.22, 39-41).

Відповідачці ОСОБА_1 земельна ділянка у
власність також передавалась
частинами: площею 0,0124 га та 0,0118 га, а
усього: 0,0242 га, що підтверджується
наданими нею до суду Державними актами
на право власності на земельні ділянки
від 04 липня 2007 року (а.с.67, 68).

У подальшому ОСОБА_1 звела на своїй
земельній ділянці № НОМЕР_1
триповерхову прибудову до свого
садового будинку. Судом першої
інстанції було встановлено, що ця
прибудова є самочинною, виконана з
порушеннями існуючих будівельних норм
і правил, не прийнята в експлуатацію та
не узаконена.

Вказаний висновок суду першої
інстанції не спростований
відповідачкою.

Більш того, зокрема, у своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1 підтвердила,
що допустила порушення будівельних
норм і правил, однак вважає, що позивач
не має права ставити питання про
знесення її самочинної прибудови.

Проте з таким твердженням ОСОБА_1
погодитись не можна, бо, звертаючись до
суду зі своїм позовом, ОСОБА_2 ставив
питання про знесення цієї прибудови
виключно з тих підстав, що незаконно
зведена споруда порушує його узаконені
права на користування його садовим
будинком та земельною ділянкою.

Згідно з експертними висновками
будівельно-технічних досліджень від 11
липня 2011 року, 22 жовтня 2012 року та 25
січня 2013 року прибудова шириною 1,26-1,3 м
на ділянці № НОМЕР_1 зведена
відповідачкою ОСОБА_1 на відстані 70-73 см
від стіни будинку № НОМЕР_2, у зв»язку з
чим мають місце суттєві порушення
санітарних, пожежних та будівельних
вимог, а саме: відсутній протипожежний
розрив між самовільно зведеною
прибудовою до будинку № НОМЕР_1 та
будинком № НОМЕР_2; відсутній
побутовий розрив та інсоляція ділянки
№ НОМЕР_2; стік конденсату з
кондиціонера, розташованого на будинку
№ НОМЕР_1, здійснюється на покрівлю та
територію будинку № НОМЕР_2; відсутня
зона догляду за будівлями (а.с.87).

Крім того, експертом було встановлено,
що у 3-поверховій прибудові відсутній
фундамент, наявне перевищення
відхилення стін від вертикалі,
відсутнє армування та монолітний
залізо-бетонний пояс, є вертикальні
тріщини близько 4 мм з розривом
стінового матеріалу, тому не можна
гарантувати надійність та безпеку цієї
самовільно зведеної конструкції
(а.с.23-34).

До того ж, зведення цієї прибудови
негативно впливає на технічний стан
будинку позивача, оскільки через стоки
атмосферних випадів з прибудови на
покрівлю будинку № НОМЕР_2 та прилеглу
територію порушений режим вологості у
приміщеннях будинку позивача. Зокрема,
у приміщенні І по зовнішній стіні є
сліди потьоків кольору іржі від
протікання покрівлі прибудови, темні
плями плісняви уздовж плінтусів, а
також у процесі зведення прибудови
була зрізана частина азбоцементної
покрівлі будинку позивача (а.с.59-60).

Отже експертними висновками було
встановлено, що триповерхова прибудова
була зведена відповідачкою самовільно,
з порушенням будівельних вимог та
державних стандартів у галузі
будівництва, тому через наведені
експертом порушення ця прибудова
перешкоджає позивачеві користуватись
своїм садовим будинком та земельною
ділянкою.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Натомість відповідачка не надала до
суду належних та допустимих доказів на
спростування висновків суду, не довела,
що зведена нею 3-поверхова прибудова до
її будинку відповідає будівельним,
технічним, санітарним нормам, що вона
прийнята в експлуатацію у
встановленому законом порядку, що ця
прибудова не є перешкодою позивачеві у
користуванні його власністю тощо.

Усі доводи апеляційної скарги також
були предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, тому апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити як
безпідставну, рішення суду як таке, що
відповідає вимогам закону, залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ясинуватського міськрайонного
суду від 28 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: