Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/2504/14Головуючий у 1-й
інстанції Бойчева Н.В. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіор" в особі
керівника підприємства Кучерявка
Сергія Миколайовича на рішення
Якимівського районного суду
Запорізької області від 08 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіор» (надалі -
ТОВ «Сервіор»), третя особа в особі
керівника підприємства Кучерявко
Сергія Миколайовича про визнання
звільнення з роботи незаконним,
відміну незаконного наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення моральної шкоди
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
ТОВ «Сервіор», якій у подальшому
уточнила через свого представника
(а.с.62) та в якому просила:
- її, ОСОБА_3, звільнення з ТОВ «Сервіор»
за п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із
прогулом без поважних причин визнати
незаконним, відповідний наказ № 40 від
24.10.2013 року про її звільнення скасувати;
зобов'язати відповідача внести у її
трудову книжку відповідний запис;
- поновити її на роботі у ТОВ «Сервіор»
на посаді інженера-землевпорядника з
- стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду 5 000,0 грн.
В обґрунтування свого позову позивач
зазначала, що вона - ОСОБА_3 з 17
листопада 2008 року працювала у ТОВ
«Сервіор» на посадах інженера -
землевпорядника, начальника відділу
землеустрою та кадастру. Зазначені
обставини підтверджуються її трудовою
книжкою. З серпня по 2010 року вона
перебувала у відпустці у зв'язку з
вагітністю, пологами та доглядом за
дитиною до досягнення останньою
трирічного віку. До роботи вона повинна
була приступити 23.10.2013 року, оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_1 її дитині виповнилося 3
(три) роки. Станом на час подачі позову
вона вагітна другою дитиною і в зв'язку
із тим, що вона себе почувала недобре 23
та 24 жовтня 2013 року, вона звернулася за
медичною допомогою до жіночої
консультації Якимівської ЦРЛ.
Зазначені обставини підтверджуються
довідкою медичної установи. 25.10.2013 року
вона прибула у ТОВ «Сервіор», але до
роботи її допущено не було, в
бухгалтерії підприємства їй було
вручено копію наказу від 24.10.2013 року про
її звільнення за прогули без поважних
причин ні підставі ст. 40 п.4 КЗУпП, тобто
за відсутність на роботі 23 та 24 жовтня
2013 року. При цьому, керівництвом
товариства довідка, яка була надана нею
та яка підтверджувала поважність
причин відсутності на роботі в
зазначений час, до уваги не приймалася,
будь-яких пояснень ані в письмовому
вигляді, ані в усному щодо поважності
відсутності на роботі від неї не
На думку позивачки, дійсною підставою
звільнення її з роботи стало те, що вона
вагітна та з 25.10.2013 року їй надано
листок непрацездатності. В зв'язку із
звільненням позивача з 24.10.2013 року
зазначений листок непрацездатності
підприємством не прийнято, в зв'язку із
чим, будь-яких виплат вона не отримала.
Звільнення її з ТОВ «Сервіор» є
незаконним, оскільки розірвання
трудового договору за ініціативою
роботодавця з найманим працівником за
прогул останнього повинні бути
відсутні поважні причини відсутності
останнього на роботі. Крім того,
позивач зазначала, що діями
відповідача їй завдано моральну шкоду,
яку вона оцінює у 5 000,0 грн. та яка
полягає в тому, що внаслідок незаконних
дій відповідача вона втратила роботу,
при цьому, відповідачу було достовірно
відоме про її стан вагітності, що
негативно відобразилось на її стані,
вона перебуває у стані тривоги та
невпевненості за своє майбутнє.
Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 08 квітня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ
«Сервіор», третя особа в особі
керівника підприємства Кучерявко С.М.
про визнання звільнення з роботи
незаконним, відміну незаконного наказу
про звільнення, поновлення на роботі та
стягнення моральної шкоди задоволено
частково.

Звільнення ОСОБА_3 з ТОВ «Сервіор» за п.4
ст. 40 КЗУпП - в зв'язку з прогулом без
поважних причин - визнано незаконним,
відповідний наказ № 40 від 24 жовтня 2013
року про звільнення ОСОБА_3 скасовано
та зобов'язано ТОВ «Сервіор» внести до
трудової книжки ОСОБА_3 відповідний
запис.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на ТОВ
«Сервіор» на посаді
інженера-землевпорядника з 24 жовтня 2013
року.

Рішення в частині поновлення на роботі
підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Сервіор» на користь
ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2 000,0
грн.

Стягнуто з ТОВ «Сервіор» на користь
держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, відповідач ТОВ
«Сервіор» в особі керівника
підприємства Кучерявка С.М. у своїй
апеляційній скарзі просило рішення
суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
задовольняючи позов ОСОБА_3 частково,
керувався ст.ст. 184, 221, 231-232, 235-237, 237-1 КЗпП
України та виходив із того, що
звільнення позивача ОСОБА_3, яка станом
на 24.10.2013 року була вагітна (29-30 тижнів),
з ТОВ «Сервіор» з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (у
зв'язку з прогулом без поважних причин)
є незаконним; тому наказ ТОВ «Сервіор»
№ 40 від 24 жовтня 2013 року про звільнення
ОСОБА_3 підлягає скасуванню, останню
слід поновити на ТОВ «Сервіор» на
посаді інженера-землевпорядника з 24
жовтня 2013 року; крім того, ТОВ «Сервіор»
позивачеві незаконним звільненням
завдано моральну шкоду, обґрунтованим
розміром якої суд першої інстанції
вважав 2 000,0 грн.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що позивач
ОСОБА_3 з 17 листопада 2008 року працювала
ТОВ «Сервіор» на посадах
інженера-землевпорядника, начальника
відділу землеустрою та кадастру (а.с.2-3).

З серпня по 2010 року позивач ОСОБА_3
перебувала у відпустці ц зв'язку з
вагітністю, пологами та доглядом за
дитиною до досягнення останньою
трирічного віку та повинна була
приступити до роботи 23 жовтня 2013 року,
оскільки 22 жовтня 2013 року її дитині
виповнилося 3 (три) роки (а.с.10).

Проте, станом на 22 жовтня 2013 року
позивач ОСОБА_3 була вже вагітна другою
дитиною (29-30 тижнів а.с.9).

У зв'язку із тим, що позивач ОСОБА_3 себе
почувала недобре 23 та 24 жовтня 2013 року,
вона звернулася за медичною допомогою
до жіночої консультації Якимівської
ЦРЛ (довідка а.с.8).

25 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_3 прибула
у ТОВ «Сервіор», але до роботи її
допущено не було, в бухгалтерії
товариства їй було вручено копію
наказу про її звільнення за прогули без
поважних причин на підставі ст. 40 п.4
КЗУпП, тобто через відсутність на
роботі 23 та 24 жовтня 2013 року без
поважних причин.

При цьому керівництвом товариства
довідка, яка була надана позивачем
ОСОБА_3 та яка підтверджувала
поважність причин відсутності роботі в
зазначений час та будь-яких пояснень
ані в письмовому вигляді, ані в усному
щодо поважності відсутності на роботі
від позивача до уваги не приймалися.

Звільнення із зазначених підстав
позивача ОСОБА_3 з товариства є
незаконним, оскільки розірвання
трудового договору за ініціативою
роботодавця з найманим працівником:
прогул останнього повинні бути
відсутні поважні причини відсутності
на роботі.

Відповідно до ст. 184 Кодексу закону
України про працю звільнення вагітних
жінок і жінок, які мають дітей віком до
трьох років, одиноких матерів при
наявності дитини віком до чотирнадцяти
років або дитини - інваліда з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не
допускається.

Згідно п.5 ст. 235 КЗУпП рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, прийняте органом,
який розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Відповідно до ст. 237-1 КЗУпП
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Всебічно дослідивши докази по справі,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що заявлені
вимоги позивача ОСОБА_3 в частині
стягнення моральної шкоди у розмірі 5
000,0 грн. підлягають частковому
задоволенню та вважав за необхідне
стягнути з відповідача ТОВ «Сервіор»
на користь позивача моральну шкоду у
розмірі 2 000,0 грн.

Доводи апеляційної скарги ТОВ
«Сервіор» в особі керівника
підприємства Кучерявка С.М. є такими, що
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а лише відображають позицію
відповідача та третьої особи,
висловлену останніми у запереченнях на
позов позивача і яку вони вважають
такою, що є єдино вірною та єдино
можливою.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Порушення судом першої інстанції у цій
справі норм процесуального права,
передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України,
відсутні.

Рішення суду не може грунтуватись на
припущеннях.

Суд першої інстанції з додержанням
вимог ст.ст. 10-11 ЦПК України розглянув
дану цивільну справу, а саме: в межах
заявлених позивачем позовних вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Так, суд першої інстанції мав право
прийняти як один із доказів у цій
справі довідку Якимівської ЦРЛ, що не
суперечить вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК
України.

ОСОБА_3 станом на день звільнення 24.10.2013
року була вагітна (29-30 тижнів) і цей факт
ТОВ "Сервіор" не спростований, а тому
остання не могла бути звільнена з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в силу вимог
ст. 184 КЗпП України.

Сам факт незаконного звільнення
відповідачем позивача вже свідчить про
завдання останньому моральної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що обґрунтованим
відшкодуванням моральної шкоди
позивача у цій справі є 2 000,0 грн.

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції є законним та
обгрунтованим, ухвалено з додержанням
вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови ТОВ «Сервіор»
в особі керівника підприємства
Кучерявка С.М. у задоволенні його
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції у повному обсязі у цій
справі, останній не має права на
компенсацію за рахунок позивача
судових витрат, понесених ним у зв'язку
із розглядом справи у суді апеляційної
інстанції (а.с. 72).

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сервіор»
в особі керівника підприємства
Кучерявка Сергія Миколайовича
відхилити.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 08 квітня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.