Справа № 621/2399/13-ц
Провадження № 22-ц/790/2273/14
Головуючий 1 ін. - Шахова
Категорія: «витребування майна»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: Бородіна М.М.,

суддів - Міненкової Н.О., Костенко Т.М.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про повернення власнику
вантажопасажирського автомобіля, а у
разі неможливості відшкодувати його
вартість,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся у
суд із позовом до ОСОБА_3 про повернення
власнику вантажопасажирського
автомобіля, а у разі неможливості
відшкодувати його вартість.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що йому на праві приватної власності
належить автомобіль ІЖ - 2715, 1993 року
випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1.

06 травня 2005 року він видав довіреність,
якою уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_4
експлуатувати і розпоряджатися
вищевказаним автомобілем.

03 жовтня 2008 року позивач скасував
раніше видану довіреність та надіслав
відповідачу письмову вимогу про
повернення автомобіля. Проте
автомобіль у добровільному порядку
йому не повернули.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просив суд зобов'язати ОСОБА_3
повернути йому автомобіль. У разі
неможливості повернути автомобіль,
стягнути з відповідача його вартість у
розмірі 6500 грн.. Крім того, просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
судові витрати у справі.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач підтримав позовні
вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував,
просив застосувати строк позовної
давності.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
частково, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт зокрема зазначає, що
строк позовної давності ним не
порушено, оскільки у квітні 2009 року він
звертався із позовом до відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, вислухавши думку осіб, які
з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні суду першої
інстанції встановлено та не
заперечується стронами, що ОСОБА_2 на
праві приватної власності належить
автомобіль ІЖ - 2715, 1993 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

06 травня 2005 року ОСОБА_2 видав
довіреність, якою уповноважив ОСОБА_3
та ОСОБА_4 експлуатувати і
розпоряджатися вищевказаним
автомобілем.

03 жовтня 2008 року позивач скасував
раніше видану довіреність та направив
відповідну заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
Вказану заяву ОСОБА_3 отримав 06 жовтня
2008 року. Проте автомобіль позивачу не
повернутий.

В суді першої інстанції ОСОБА_3 подав
заяву про застосування строків
позовної давності до спірних
правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст. 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється у три роки.

Проте, ОСОБА_2 посилається на те, що
строк позовної давності переривався,
оскільки у квітні 2009 року він вже
звертався у суд із позовом до ОСОБА_3
про відшкодування вартості автомобіля.

Частиною 2, 3 ст. 264 ЦК України
передбачено, що позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Тобто чинним ЦК України передбачено, що
строк позовної давності після
переривання починає обраховуватися
заново.

ОСОБА_2 звернувся у суд із першим
позовом до відповідача у квітні 2009
року, тобто саме з цього часу строк
позовної давності почав
обраховуватися заново та сплив к
квітні 2012 року.

Повторно ОСОБА_2 звернувся у суд із
позовом ОСОБА_3 06 серпня 2013 року, тобто
із пропуском строку позовної давності.

За таких обставин, суд першої інстанції
постановив законне та обґрунтоване
рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

На підставі наведеного та ст. ст. 308, 314,
317 ЦПК колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно, суддя