Справа № 335/1080/14-ц 2/335/739/2014 ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Геєць Ю.В., при секретарі Замуруєвій
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, Міське
комунальне підприємство „Основаніє"
про усунення перешкод у користуванні
житлом, визначення порядку
користування житлом та розподіл
особових рахунків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним
позовом, який уточнила в ході розгляду
справи.

В обґрунтування позову позивач
зазначила, що відповідно до свідоцтва
про право власності на житло № 845,
виданого Запорізьким виробничим
алюмінієвим комбінатом 15.02.1995 року,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

При житті ОСОБА_5 склала заповіт, яким
заповідала ОСОБА_2 належну їй частку
квартири.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2008
року по справі № 2-357/2008 за ОСОБА_2
визнано право власності в порядку
спадкування на 1/4 частки квартири
АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за
кожним право власності на 1/4 частки
вказаної квартири.

Відповідно до договору дарування від
06.12.2013 року зареєстрованого в реєстрі
за № 2444 ОСОБА_4 передав у власність
ОСОБА_1, як дарунок, 1/4 частку квартири
АДРЕСА_1.

Отже, враховуючи викладене, позивачу
належить 1/2 частина вказаної квартири.

Станом на дату подання позовної заяви у
вказаній квартирі проживають: ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 з дівчиною.

За комунальні послуги ОСОБА_2 не
сплачує, натомість, разом з дівчиною
постійно чинить позивачу та ОСОБА_3
перешкоди у користуванні житлом.

Посилаючись на зазначене, позивач
просить визнати за нею право власності
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1; визнати
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на
1/4 частку зазначеної квартири;
встановити порядок користування
квартирою, виділивши ОСОБА_2 у
користування ізольовану кімнату
площею 12,61 кв.м, виділивши ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 у користування ізольовану
кімнату площею 17,82 кв.м, підсобні
приміщення залишити у спільному
користуванні; заборонити будь-якій
особі, без належних правових підстав
проживати у АДРЕСА_1; зобов'язати МКП
„Основаніє" розділити особові рахунки
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до
займаних житлових приміщень.

В судовому засіданні представник
позивача просив задовольнити позовні
вимоги, викладені в уточненій позовній
заяві, просив ухвалити заочне рішення
по справі.

Представник третьої особи МКП
„Основаніє" в судовому засіданні
заперечував щодо позовних вимог про
зобов'язання МКП „Основаніє" розділити
особові рахунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відповідно до займаних житлових
приміщень, посилаючись на те, що
позивач не може просити про
зобов'язання третьої особи вчинити дії,
крім того, рішення суду про визначення
порядку користування між сторонами є
підставою для розподілу особових
рахунків сторін.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися,
про час та місце слухання справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили.

На підставі ст. 224 ЦПК України, та зі
згоди представника позивача, суд
вважає за можливе розглянути справу на
підставі наявних у справі доказів та
ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 на
підставі рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2008
року у справі № 2-357/2008 (а.с. 8).

Крім того, позивач є власником 1/4 частки
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 06.12.2013 року, посвідченого
ОСОБА_6, приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі за №
2444 (а.с. 9-10).

Окрім того, встановлено, що власниками
квартири АДРЕСА_1 є відповідач - ОСОБА_2
та третя особа - ОСОБА_3, кожному з них
належить по 1/4 частки вказаної квартири
на підставі рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 04.04.2008 року у справі №
2-357/2008 (а.с. 8).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1,
відповідач - ОСОБА_2 та третя особа -
ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1
на підставі зазначених вище
правовстановлюючих документів, тому
відсутні передбачені законом підстави
для визнання за ОСОБА_1 права власності
на 1/2 частку вказаної квартири та
визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права
власності на 1/4 частку зазначеної
квартири. За вказаних обставин в цій
частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня, коридор
тощо) можуть бути залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності. Порядок
користування жилим будинком може бути
встановлено також і між учасниками
спільної сумісної власності.

При неможливості виділу частки будинку
в натурі або встановлення порядку
користування ним, власнику, що
виділяється, за його згодою
присуджується грошова компенсація.
Розмір грошової компенсації
визначається за угодою сторін, а при
відсутності такої угоди -судом по
дійсній вартості будинку на час
розгляду справи (п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року № 7 "Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок")

Із матеріалів справи видно, що позивач -
ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2 та третя
особа - ОСОБА_3 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. Частка ОСОБА_1 у праві
спільної часткової власності
становить 1/2, а частки у праві спільної
власності відповідача - ОСОБА_2 та
третьої особи - ОСОБА_3 є рівними і
становлять - 1/4 (а.с.6).

Спірна квартира має загальну площу - 54,73
кв. м, житлову площу - 30,43 кв. м,
складається з 2-х ізольованих кімнат
площею: 17,82 кв. м та 12,61 кв.м. На долю
позивача ОСОБА_1 припадає 15,21 кв.м
житлової площі, на долю ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 припадає по 7,6 кв.м житлової
площі.

Важливим є те, що між власниками
склався фактичний порядок
користування житловими приміщеннями.
Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3
користуються кімнатою площею 17,82 кв. м,
а відповідач користується кімнатою 12,61
кв.м.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3
бажають мати у користуванні кімнату
площею 17,82 кв. м.

Спостерігається, що встановлення
запропонованого позивачем порядку
користування квартирою не обмежує
право користування відповідача, як
власника 1/4 частин квартири.

Отже, суд погоджується з
запропонованим позивачем порядком
користування квартирою, тому вважає за
можливе задовольнити позов в цій
частині.

Позивач у поданому до суду позові
просить захистити його права у обраний
ним спосіб, а саме: заборонити ОСОБА_2
чинити перешкоди у користуванні житлом
позивачу та третій особі, а саме
закривати кімнати, обмежувати доступ
до усіх приміщень квартири, а також
заборонити будь-якій особі, без
належних правових підстав проживати у
квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. При цьому відповідно
до ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном. За змістом
ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, встановлено
принцип диспозитивності цивільного
судочинства, тобто визначення
відповідачів, як осіб, до яких
пред'являється позов, є виключним
правом позивача. Згідно з ч. 1 ст. 15, ст. 3
ЦПК України особа має право на захист
свого цивільного права лише в разі його
порушення.

Юридична заінтересованість позивача у
цивільному процесі зобов'язує довести
як наявність спірних матеріальних
правовідносин, так і ту обставину, що
його права порушені і вони можуть бути
захищені у визначений ним спосіб.

Оскільки правом звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме його прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
та осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений до
справи відповідач відповідальним за
це.

Проте в порушення вимог закону позивач
у позові не зазначив та не надав суду
доказів про те, що відповідач або інша
особа чинять перешкоди позивачу у
користуванні власністю, не вказав яким
чином їх дії чи бездіяльність
унеможливили в повній мірі реалізувати
позивачу свої права, та що права
позивача можуть бути захищені у
визначений ним спосіб.

За вказаних обставин, у задоволенні
позову ОСОБА_1 в цій частині слід
відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
зобов'язання МКП „Основаніє" то ці
вимоги не можуть бути задоволені судом,
оскільки відповідно до вимог чинного
законодавства суд не вправі виносити
рішення, яким покладати обов'язок
розподілити особові рахунки на особу,
яка не була відповідачем у справі, а
визначена позивачем в якості третьої
особи - МКП „Основаніє".

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3, Міське комунальне
підприємство „Основаніє" про усунення
перешкод у користуванні житлом,
визначення порядку користування
житлом та розподіл особових рахунків -
задовольнити частково.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 у користування
ізольовану кімнату площею 12,61 кв.м у
квартирі АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
користування ізольовану кімнату
площею 17,82 кв.м у квартирі АДРЕСА_1.

Підсобні приміщення: кухня площею 7,8
кв.м, ванну кімнату площею 3,88 кв.м,
туалет площею 1,62 кв.м, коридор площею 9,07
кв.м, комори площею 0,6; 0,7 кв.м, балкон
площею 0,63 кв.м залишити у спільному
користуванні.

В задоволенні решти позову про
визнання права власності на квартиру,
про заборону відповідачу вчиняти дії,
зобов'язання Міське комунальне
підприємство „Основаніє" вчинити дії -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Ю.В.Геєць