Справа № 462/8389/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач
Провадження № 22-ц/783/3174/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 13 березня 2014 року у справі
за позовом Львівського комунального
підприємства «Сяйво» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ЛКП «Сяйво» заборгованість в
розмірі 11927,33грн. Вирішено питання
судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі
просить рішення змінити та скасувати
задоволення вимог ЛКП «Сяйво» про
стягнення коштів за ненадані послуги,
всього на суму 8686,35грн., в тому числі за
центральне опалення - 5375,43грн, за гаряче
водопостачання - 3310,92 грн. Задовольнити
вимоги позивача частково в частині
утримання будинку та прибудинкової
території з застосуванням терміну
позовної давності в 3 роки по терміну з 1
жовтня 2007 року до 31 грудня 2012 року на
суму 3240,98 грн. Вважає рішення у згаданій
частині незаконним. Так, на його думку,
суд при ухвалення рішення не врахував
того, що квартира, власником якої він є
відключена від центрального опалення
та гарячого водопостачання в грудні 1998
року та він подав докази законності
відключення вказаної квартири від
центрального опалення та гарячого
водопостачання у відповідності до п.8,
п.9 та п.36 «Правил надання послуг з водо-,
теплопостачання», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1497 від 13 грудня 1997 року ще попереднім
власником ОСОБА_3 Крім цього, позивачем
не надано жодного документального
доказу факту надання послуг
центрального опалення та гарячого
водопостачання у його квартиру. Судом
не дотримано принципу оцінки доказів, у
достатньому обсязі суд не визначився з
характером спірних правовідносин та
правовою нормою, що підлягає
застосуванню, не з'ясовано всіх
обставин справи та не надано їм
належної правової оцінки.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, від нього до суду
надійшло клопотання з проханням про
розгляд справи у його відсутності.
Враховуючи наведене суд вважав за
можливе проводити розгляд справи у
відсутності представника позивача,
враховуючи, що позивач повідомлявся
про час та місце судового розгляду
належним чином, клопотань про
відкладення розгляду справи не
надіслав, навпаки надійшло клопотання
про розгляд справи у відсутності їх
представника та зважаючи на вимоги ст.
305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача на підтримання скарги,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Як вбачається із оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги виходив з
того, що відповідач зареєстрований у
квартирі будинку, обслуговування якого
та надання житлово-комунальних послуг
мешканцям якого здійснює позивач.
Незважаючи на це відповідач лише
частково здійснював оплату за надані
послуги та у нього наявна
заборгованість перед позивачем за
гаряче водопостачання за період з
грудня 2009 року по грудень 2012 року у
розмірі 3310,92 грн., за центральне
опалення за період з грудня 2009 року по
грудень 2012 року у розмірі 5375,43 грн. та
утримання будинку за період жовтень 2007
року - грудень 2012 року у розмірі 3240,98
грн., що в сукупності становить 11927,33
грн. Зважаючи на це, а також те, що
розпорядження, на яке посилається
відповідач, як на підставу звільнення
його від сплати послуг за гаряче
водопостачання та центральне опалення
(№582 від 9.06.1998 року «Про затвердження
висновку міжвідомчої комісії гр.
ОСОБА_3»), яким ніби то колишньому
власнику квартири ОСОБА_3 було
погоджено технічну можливість
встановлення індивідуального опалення
та гарячого водопостачання від
електричного бойлера з від'єднанням
квартири від централізованого
опалення та гарячого водопостачання, -
не видавалось, судом було позов
задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду зроблені без повного та
всебічного з'ясування всіх обставин
справи, дійсним обставинам справи не
відповідають, а обставини, які суд
вважав встановленими - недоведені.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема, довідки ЛКП «Сяйво» №3076 від
25.06.2012 року відповідач є власником
квартири АДРЕСА_1 та зареєстрований у
такій з 1.02.1999 року. Попереднім
власником квартири був гр. ОСОБА_3
Позивач ЛКП «Сяйво» здійснює утримання
та експлуатацію вказаного будинку.

Відповідач протягом тривалого часу не
здійснює оплати за послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання, а також частково
здійснює оплату з надання послуг по
утриманню будинку та прибудинкової
території. Внаслідок цього йому
нараховано заборгованість за гаряче
водопостачання за період з грудня 2009
року по грудень 2012 року у розмірі 3310,92
грн., за центральне опалення за період з
грудня 2009 року по грудень 2012 року у
розмірі 5375,43 грн. та утримання будинку
за період жовтень 2007 року - грудень 2012
року у розмірі 3240,98 грн.

Суд, вважаючи, що така заборгованість
за вказані періоди нарахована вірно
виніс рішення про її стягнення.

Відповідач же в апеляційній скарзі,
вказуючи на те, що його квартира ще
попереднім власником була від'єднана
від системи центрального опалення та
гарячого водопостачання (у грудні 1998
року) просить скасувати рішення суду
відмовивши у стягненні з нього
заборгованості за гаряче
водопостачання та центральне опалення.

Колегія суддів вважає доводи
відповідача обґрунтованими, а рішення
в частині стягнення з відповідача 11927,33
грн. заборгованості таким, що прийняте
без дотримання вимог закону.

Відповідно до п.9 Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року,
що були чинними на час виникнення
спірних правовідносин, права, обов'язки
та відповідальність виконавця і
споживача, передбачені цими Правилами,
набирають чинності з моменту укладення
договору. Сторони не можуть
відмовитися від укладення або
продовження терміну дії договору, якщо
він відповідає цим Правилам за умови,
що споживач не має наміру відмовитися
від користування послугами. У разі
відмови споживача від користування
послугами з водо-, теплопостачання та
водовідведення він має право розірвати
договір та вимагати відключення
відповідних мереж. При цьому
заборгованість за отримані послуги та
витрати, пов'язані з відключенням,
повинні бути відшкодовані споживачем у
добровільному або судовому порядку.

Крім цього, як вбачається із довідки
Будинкоуправління №3 Дистанція
цивільних споруд на ст.Львів №4080 від
18.02.1999 року, квартира АДРЕСА_1, власником
якої та зареєстрованим у якій є позивач
від'єднана від центрального опалення
та гарячого водопостачання з грудня 1998
року.

Також, відповідно до акту, складеного
відповідачем та директором позивача
ЛКП «Сяйво» 25.05.2004 року: «- в результаті
огляду системи центрального опалення
та гарячого водопостачання в квартирі
АДРЕСА_1 виявлено що вводи гарячої води
відрізані та заглушені, центральне
опалення від'єднано та закільцьовано з
облаштуванням випусків повітря із
системи».

Жодних доказів, які б вказували на те,
що квартира відповідача самовільно,
всупереч вимогам закону відключена від
мережі центрального опалення та
гарячого водопостачання в матеріалах
справи немає, законність же
відключення, у відповідності до чинних
на той час Правил надання населенню
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1497 від 30.12.1997 року, підтверджується
згаданими довідкою та актом.

Враховуючи вказане, а саме те, що
квартира відповідача відключена від
мережі центрального опалення та
гарячого водопостачання з грудня 1998
року, такі послуги відповідачу не
надаються, тому і підстав нарахування
позивачем заборгованості за такі
послуги, зокрема, і у період з грудня 2009
року по грудень 2012 року та стягнення
такої судом не було.

Тому рішення суду в частині
задоволення позову та стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості в розмірі 11927 грн. 33 коп.
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення за яким позов слід
задовольнити частково та стягнути 3240,98
грн. заборгованості за надання послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території, розмір, період нарахування
та факт надання яких відповідачем не
оспорюється.

Вказаним слід визнати
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги та таку задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 1-4
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 13 березня 2014 року в частині
задоволення позову та стягнення з
ОСОБА_2 на користь ЛКП «Сяйво»
заборгованості в розмірі 11927 грн. 33 коп.
- скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов Львівського комунального
підприємства «Сяйво» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛКП
«Сяйво» 3240,98 грн. заборгованості за
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території.

В задоволенні решти позову - відмовити.

В решті рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 13 березня 2014 року -
залишити без змін.

Стягнути з ЛКП «Сяйво» на користь
ОСОБА_2 121,8 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
цим рішенням законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник