________________________________________________________________________
____________________________________________________________Справа
№ 520/3563/14-ц
Провадження № 2-о/520/148/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

15.05.2014
року                              Ки
ївський районний суд міста Одеси у
складі:

головуючого
судді                    Реви С.В.,

при
секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за
участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту,
що має юридичне значення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаною заявою, в якій просить суд
встановити факт, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 29 липня 2013
року, є її матір’ю.

Заявлені вимоги
обґрунтовані тим, що після смерті її
матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась
спадщина на належне їй майно, а
спадкоємцям першої черги є заявниця.

17 березня 2014 року ОСОБА_1 у
встановлений законом строк звернулася
до приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
із заявою про прийняття спадщини.

Однак, приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 відмовила ОСОБА_1,
оскільки зі свідоцтва про смерть
спадкодавця вказано її по-батькові
«Сидорівна», тоді як в архівній довідці
за № Л-210 від 28 лютого 2014 року
та в свідоцтві про народження ОСОБА_7
(заявниці) за № 417415 вказано по-батькові
матері «Ісидорівна», а наявність цієї
розбіжності унеможливлює видати
свідоцтво про право на спадщину.

У судовому засіданні
заявниця ОСОБА_1 свої вимоги підтримала
та просила суд їх задовольнити з
підстав, викладених у заяві.

Заінтересовані особи, а саме
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому
засіданні підтвердили, що померла 29
липня 2013 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дійсно була матір’ю заявниці.

Вислухавши пояснення
заявниці ОСОБА_1, а також
заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та
надані докази, суд вважає, що заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України встановлено, що суд розглядає
справи про встановлення факту родинних
відносин.

У судовому засіданні
встановлено, що 22 липня 1937 року
народилася ОСОБА_7, про що 29 липня 1937
року в Книзі реєстрації актів про
народження м. Балта Автономної
Молдавської РСР (на теперішній час
м. Балта Одеської області)
зроблено запис за № 385, в графі батько
вказано «Дурасов Евгений
Константинович», а в графі мати вказана
«Дурасова Евдокия Исидоровна», що
підтверджується архівною довідкою за
№ Л-210, виданої 28 лютого 2014 року
Державним архівом Одеської області
Одеської обласної державної
адміністрації.

12 липня 1958 року ОСОБА_7
зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, про що 12
липня 1958 року Токмацьким міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції у Запорізькій області зроблено
актовий запис за № 165, після реєстрації
шлюбу ОСОБА_7 отримала прізвище -
«Кучиць», що підтверджується Витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб щодо
підтвердження дошлюбного прізвища за
№ 3 від 05 березня 2014 року.

28 лютого 1964 року шлюб між
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було розірвано, про що
28 лютого 1964 року в Книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено відповідний
актовий запис за № 254, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу, а також
вищезазначеним Витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб щодо підтвердження
дошлюбного прізвища за № 3 від 05
березня 2014 року.

10 травня 1964 року ОСОБА_9
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, про що 10
травня 1964 року міським ЗАГСом м. Одесі в
Книзі записів актів громадянського
стану про одруження зроблено
відповідний актовий запис за № 1282,
після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 отримала
прізвище - «Луцкова», що
підтверджується свідоцтвом про
одруження.

20 травня 1970 року ОСОБА_1
(заявниця) з ОСОБА_2 зареєструвалися за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідною довідкою про склад сім’ї
та реєстрацію за № 18, виданої 09
січня 2014 року КП «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський», а також
відповідним штампом та записом у
паспорті громадянки України ОСОБА_1,
серія КЕ № 922625, виданого 09 лютого 1998
року Київським РВ УМВС України в
Одеській області.

У 1981 році за адресою:
АДРЕСА_1, зареєструвалися: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та заінтересована особа
ОСОБА_3, що підтверджується відповідною
довідкою про склад сім’ї та реєстрацію
за № 18, виданої 09 січня 2014 року КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський».

При цьому, в матеріалах
справи є довідка, яка свідчить про те,
що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на
реєстраційному обліку за вищевказаною
адресою з 19 грудня 1981 року по день
смерті, тобто 29 липня 2013 року.

10 березня 2000 року ОСОБА_2
отримав свідоцтво про право власності
на житло за № 15-5654, яке свідчить про те,
що йому та членам його сім’ї, а саме
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в
рівних частках (по 1/5 частини) належить
квартира АДРЕСА_2. Вищевказане
свідоцтво про право власності на житло
було видано Управлінням
Житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Одеської міської
ради на підставі розпорядження від 10
березня 2000 року за № 149031.

29 липня 2013 року померла
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 30 липня 2013
року складено відповідний актовий
запис за № 7412, що підтверджується
свідоцтвом про смерть.

Статтею 1261 ЦК України
передбачено, що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, заявниця, як спадкоємець
першої черги, у встановлений законом
строк звернулася до приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини, однак нотаріус
відмов їй у видачі свідоцтва про право
на спадщину через наявність
розбіжностей в наданих нею документів
в частині написання по-батькових
спадкодавця.

Однак, з огляду на
вищевказане, оцінивши всі докази у їх
сукупності, з урахуванням пояснень, суд
дійшов до висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_10
(*русс. ОСОБА_11) є одна і та ж особа, а
саме ОСОБА_5, у зв’язку із невірним
перекладом її прізвища при обміні
радянського громадянського паспорту
на український у 1996 році.

З огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що ОСОБА_1 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_12 та ОСОБА_5
дійсно є родичами, оскільки ОСОБА_5 є
матір’ю ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище
ОСОБА_5) ОСОБА_12.

При цьому, суд зазначає, що в
даному випадку встановлення факту
родинних відносин ОСОБА_1 необхідно для
оформлення свого права на спадщину
після померлої 29 липня 2013 року ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, оцінивши встановлені
по справі обставини у їх сукупності, з
урахуванням пояснень, суд дійшов до
висновку, що дана заява є цілком
обґрунтованою та підлягає задоволенню
у повному обсязі шляхом встановлення,
що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 29
липня 2013 року, є матір’ю ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 256,
257, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 29 липня 2013
року, є матір’ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя

Рева С. В.