Справа № 127/7426/14-ц
Провадження № 2/127/3244/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.05.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Овсюк Є.
М.,

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що 08.07.1996 р. сторони зареєстрували шлюб.
У зв'язку з тим, що подружнє життя не
склалося - 14 квітня 2004 року шлюб між
ними було розірвано. Від цього шлюбу у
них є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
залишився проживати з відповідачем.
Позивач порадившись зі своєю матір'ю,
вирішив придбати житло, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, що складає 23/100
частина секції № 51 в будинку АДРЕСА_1,
на яке його мати ОСОБА_4 погодилась
надати кошти, для чого була змушена
продати худобу, а кошти у розмірі 6 000
(шість ) тис. грн.. відала позивачу. На
придбання вище зазначеного житла. В той
час, коли укладали вище згаданий
договір купівлі - продажу квартири ,
позивач не зміг бути присутнім
особисто, в зв'язку з зайнятістю на
роботі в іншій країні. Тому договір
купівлі продажу був оформлений на
відповідача. 21.08.2002 року на ім'я
відповідача, на той час вона мала
прізвище ОСОБА_2, було укладено договір
купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1, що
складає 23/100 частина секції № 51 в
будинку АДРЕСА_1 та зареєстровано в
реєстрі за № 2700 і записано в реєстрову
книгу № 442, реєстр № 398/40083. Після
розірвання шлюбу відповідач визнавала
той факт, що житло було куплене за
особисті кошти позивача, що йому надала
мати і він є його власником, тому між
ними була усна домовленість про
користування спірною квартирою.
Нещодавно позивач дізнався, що
відповідач проживає у власній
двокімнатній квартирі разом зі своїм
другим чоловіком і дітьми та не
користується спірною квартирою. Тоді
позивач поставив до відома
відповідача, що має намір вселитися у
своє житло, але відповідач почала
ігнорувати його, не відповідала на
дзвінки та уникала зустрічей, цим самим
створила перешкоди у вселенні та
користуванні житлом. Наведене змусило
позивача звернутись до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 позовну заяву
підтримала, дала пояснення аналогічні
викладеним в ній та просила суд позовну
заяву задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала та не
заперечувала проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи встановив наступне.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
від 14.04.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб
розірвали 14.04.2004 року, актовий запис №
420.

Згідно договору купівлі - продажу від
12.08.2002 року ОСОБА_2 купила частину
секції № 51 в цегляному будинку АДРЕСА_1,
яка зареєстрована в КП ВООБТІ за ОСОБА_2
і записана в реєстрову книгу № 442 за
реєстровим № 398/40083.

В ході розгляду справи було
встановлено, що частину секції № 51 в
цегляному будинку АДРЕСА_1 було
придбано за кошти позивача ОСОБА_1 які
йому надала його мати, що в судовому
засіданні не заперечувала та визнала
відповідач ОСОБА_2

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Відповідно до положень ст. 60 ч. 1 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Згідно положень ст. 11 ч.1 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу та в межах заявлених
ними позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов
висновку, що позов є обґрунтований,
підставний та такий, що підлягає
задоволенню оскільки спірне майно, як
було встановлено в ході судового
засідання, було придбано позивачем за
кошти які належали йому особисто, що і
не заперечувала відповідач, а тому у
суду вважає за можливе визнати за
позивачем право власності на частину
секції № 51 в цегляному будинку АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57 СК України , ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212
-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
23/100 частини секції № 51 в будинку
АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили, якщо
протягом 10 днів з дня його проголошення
не була подана заява апеляційна
скарга.

Суддя: