У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2014 року
м.
Южне

Южний міський суд Одеської області у
складі:

головуючого судді - Котова В.Г.,

при секретарі - Слісаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Мельниченко Анни
Володимирівни, заінтересована особа -
ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Южного міського
суду Одеської області зі скаргою на
дії головного державного виконавця
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Мельниченко Анни
Володимирівни, заінтересована особа -
ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що
рішенням Южного міського суду Одеської
області від 31.07.2013 року по цивільній
справі №1533/775/2012, яке було залишено без
змін рішенням апеляційного суду
Одеської області від 26.09.2013 року в
частині стягнення аліментів на дитину,
стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 з
ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 4000
(чотири тисячі) гривень, щомісячно, до
його повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
починаючи з 31.05.2012 року.

На виконання рішення суду та виданого
судом виконавчого листа № 1533/775/2012 від
09.10.2013 року, постановою ВП №40422353 від
24.10.2013 року Головного державного
виконавця Другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Мельниченко А.В. відкрите виконавче
провадження.

Згідно складеного Головним державним
виконавцем Мельниченко А.В. розрахунку
заборгованості по аліментам від 14.11.2013
року встановлено, що боржник ОСОБА_1 має
заборгованість по сплаті аліментів
станом на 31.10.2013 року в сумі 37129,03
гривень.

Заявник вважає, що при складанні
розрахунку Головним державним
виконавцем Мельниченко А.В. незаконно
не зараховано сплачені ОСОБА_1 аліменти
та оплачену купівлю дитячих товарів
відповідно до доданих розрахунків та
копій квитанцій та чеків на суму 6903,60
гривень.

Скаржник вважає, що вказана вище сума
підлягає зарахуванню в розрахунок
заборгованості по аліментам ОСОБА_1 як
добровільно сплачена в рахунок
аліментів, яка таким чином фактично
складає 30225,43 гривень, а не 37129, 03 гривень
як зазначено у розрахунку
заборгованості по аліментам від 14.11.2013
року.

Враховуючи вищенаведене, скаржник
просить суд визнати неправомірними дії
Головного державного виконавця
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Мельниченко Анни
Володимирівни щодо складеного нею
розрахунку від 14.11.2013 року
заборгованості по сплаті аліментів
ОСОБА_1 на суму 37129, 03 грн., скасувати
зазначений розрахунок та зобов'язати
Головного державного виконавця
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Мельниченко Анну
Володимирівну скласти новий
розрахунок заборгованості у
виконавчому провадженні №40422353.

Скаржник в судове засідання не
з'явився, направив до суду телеграму,
згідно якої просить суд розглядати
скаргу за його відсутності.

Представник Другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
в судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду справи був
повідомлений належним чином, надав до
суду заперечення проти скарги, згідно
яких просить суд в задоволенні скарги
відмовити, мотивуючи це тим, що
державним виконавцем, при складанні
розрахунку заборгованості від 14.11.2013
року не враховано квитанцію № 141-12515 від
05.05.2012 року, оскільки згідно
виконавчого документу, боржник повинен
сплачувати аліменти починаючи з 31.05.2012
року тоді як квитанція датована 05.05.2012
роком, тому вона не може бути
зарахована як сплата аліментів. Крім
того, відповідно до виконавчого листа,
аліменти необхідно стягувати з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 тому надані копії
чеків про оплату товарі також не можуть
бути враховані державним виконавцем як
сплата аліментів, оскільки здійснено
оплату товарів, а не перераховано
аліментні платежі на користь стягувана
- ОСОБА_3, як то визначено рішенням суду.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, про день та час
розгляду справи була повідомлена
належним чином, надала до суду заяву,
згідно якої просила суд розглянути
справу за її відсутності та надала
заперечення проти скарги, згідно яких
просить суд відмовити в задоволені
скарги, мотивуючи це тим, що надані
копії квитанцій та фіскальних чеків не
можуть вважатися за сплату аліментів,
адже вони є додатковими витратами
ОСОБА_1 на дитину та з наданих копій
товарних чеків неможливо встановити
хто саме купував вказані в них речі.

Дослідивши матеріали скарги, суд
вважає, що в задоволені скарги слід
відмовити в повному обсязі з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням Южного
міського суду Одеської області від
31.07.2013 року по цивільній справі
№1533/775/2012, копія якого міститься в
матеріалах справи, яке було змінено
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.09.2013 року, стягнуті
аліменти на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі 4000 (чотири
тисячі) гривень, щомісячно, до його
повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
починаючи з 31.05.2012 року.

На виконання рішення суду та виданого
судом виконавчого листа № 1533/775/2012 від
09.10.2013 року, постановою ВП №40422353 від
24.10.2013 року Головного державного
виконавця Другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Мельниченко А.В., відкрите виконавче
провадження та був складений
розрахунок заборгованості по
аліментам від 14.11.2013 року, яка міститься
в матеріалах справи, згідно якого
боржник ОСОБА_1 має заборгованість по
сплаті аліментів станом на 31.10.2013 року в
сумі 37129,03 грн.

При складанні розрахунку
заборгованості по аліментам від 14.11.2013
року Головним державним виконавцем
Мельниченко А.В. зменшена
заборгованість ОСОБА_1 по аліментам
відповідно до наданих квитанцій про
сплату аліментів за період з 31.05.2012 року
по 31.10.2013 року на суму 31000,00 гривень.

Суд вважає, що державний виконавець
правомірно врахував до розрахунку
заборгованості по виконавчому
провадженні як кошти, що сплачувались
боржником на користь стягувача у виді
аліментів саме 31000,00 грн. та не врахував
6903,60 грн. у вказаний розрахунок з
наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику за заявою сторін виконавчого
провадження.

12.11.2013 року представник ОСОБА_1
звернулася до Другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління з
клопотанням, копія якого міститься в
матеріалах справи, про розрахунок
заборгованості зі сплати аліментів та
на підставі цієї заяви 14.11.2013 року
головним державним виконавцем відділу
було складено відповідний розрахунок.

Таким чином, суд вважає, що на момент
складання розрахунку заборгованості
від 14.11.2013 державний виконавець мав всі
законні підстави для складання
вищевказаного розрахунку
заборгованості.

Крім того, суд вважає, що при складанні
розрахунку заборгованості від 14.11.2013
державним виконавцем правомірно не
враховано квитанцію № 141-12515 від 05.05.2012,
оскільки згідно виконавчого документу,
боржник повинен сплачувати аліменти
починаючи з 31.05.2012 року тоді як
квитанція датована 05.05.2012роком тому
вона не може бути зарахована як сплата
аліментів.

Що стосується касових чеків про оплату
за дитячі товари на загальну суму 4903,60
грн. згідно наданого розрахунку, то суд
вважає, що дані грошові кошти були
відповідно до ч.1 ст. 185 Сімейного
кодексу України сплачені батьком
дитини як участь в додаткових витратах
на дитину, а не в рахунок сплати
аліментів та також не можуть бути
враховані державним виконавцем як
сплата аліментів, оскільки здійснено
оплату товарів, а не перераховано
аліментні платежі на користь стягувача
- ОСОБА_3, як то визначено рішенням суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що державний виконавець мав всі
законні підстави для складання
вищевказаного розрахунку
заборгованості та ним при розрахунку
заборгованості по аліментам
правомірно не врахувано в розрахунок
заборгованості ОСОБА_1 по аліментам
6903,60 грн., в задоволені скарги ОСОБА_1 на
дії головного державного виконавця
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Мельниченко Анни
Володимирівни, заінтересована особа -
ОСОБА_3 необхідно відмовити повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 205, 383-387 ЦПК України, ст.
74Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Мельниченко Анни
Володимирівни, заінтересована особа -
ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 5-денний строк - з дня
проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує - з дня отримання копії цієї
ухвали.

Суддя
В.Г.Котов