Справа № 203/1724/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
Кіровський районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю : представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Мамедової
Н.Р.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного банку «УкрСиббанк»,
Публічного акціонерного банку «Дельта
Банк», третя особа - ОСОБА_4 про визнання
договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Публічного акціонерного банку
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4 про
визнання договору поруки припиненим.
(а.с. 2-3)

08 квітня 2014 року судом у судовому
засіданні до участі у розгляді справи
було притягнуто в якості
співвідповідача Публічний акціонерний
банк «Дельта Банк». (а.с. 25)

Позивач у позовній заяві та
представник позивача у судовому
засіданні в обґрунтування позовних
вимог, посилались на те, що 21.03.2008 року
між позивачем та АКІБ «УкрСибабнк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» було укладено договір
поруки № 0/4 для забезпечення
виконання кредитного договору № 0
від 21.03.2008 року, який був укладений між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 Строк
припинення поруки у договорі поруки
від 21.03.2008 року не був встановлений.
18.05.209 року відповідач на адресу
основного позичальника ОСОБА_4
направив заяву-повідомлення про
виконання порушеного зобов'язання та
вимагав дострокового погашення
кредиту, процентів за його
користування та сплату штрафних
санкцій. Позивач вважає, що строк
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором від 21.05.2008 року,
настав 25.11.2009 року, тобто з урахуванням
шести місяців, після отримання заяви
вимоги основним позичальником.
Оскільки відповідач протягом шести
місяців з моменту настання строку
повернення кредиту за кредитним
договором № 0 від 21.03.2008 року, до
суду із позовною заявою до позивача не
звернувся, тому поруки за укладеним між
сторонами договору поруки від 21.03.2008
року припинилась у відповідності до
вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, внаслідок
непред'явлення відповідачем до
позивача, як поручителя, вимог у
вигляді позову до суду щодо сплати суми
кредиту протягом шести місяців з
моменту настання стоку виконання
основного зобов'язання за кредитним
договором від 21.05.2008 року, у зв'язку чим
позивач звернувся до суду та просив суд
визнати договір поруки № 0/4 від
21.03.2008 року, що забезпечує виконання
кредитного договору № 0 від 21.05.2008
року припиненим. (а.с. 2-3)

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та
наполягав на задоволенні позову. (а.с. 98)

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, зазначивши, що між
сторонами дійсно був укладений
вищевказаний договір поруки та
кредитний договір, внаслідок не
виконання основним позичальником умов
кредитного договору, відповідачем на
адресу основного позичальника та
поручителя була направлена вимога про
виконання порушеного зобов'язання,
оскільки в встановлений в вимозі строк
сторони не виконали взяті на себе
зобов'язання, які виникли з умов
укладеного кредитного договору,
відповідач звернувся до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовом про
стягнення заборгованості з ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який 20.05.2011 року
заочним рішенням суду був задоволений
в повному обсязі, однак у зв'язку з
виниклими обставинами в ході
скасування заочного рішення, дана
позовна заява була залишена без
розгляду, яка на даний час буде
оскаржуватися відповідачем до
апеляційного суду. Враховуючи
викладене, представник відповідача
вважає, що порука за укладеним між
сторонами договору поруки від 21.03.2008
року не припинилась, оскільки
відповідачем була пред'явлена вимога
до поручителя у вигляді позову до суду
в встановлений законодавством
шестимісячний строк з моменту настання
строку виконання основного
зобов'язання за кредитним договором, а
отже посилання позивача щодо
припинення договору поруки від 21.03.2008
року є необґрунтованими, тому
представник відповідача просила суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. (а.с. 98)

Дослідивши матеріали даної
цивільної справи, вислухавши пояснення
сторін, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Встановлено, що 21.03.2008 року між
позивачем та відповідачем АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір
поруки № 0/4, згідно якого позивач
зобов'язувався солідарно з ОСОБА_4
нести відповідальність за своєчасне
виконання ОСОБА_4 умов кредитного
договору та своєчасне повернення
кредитних коштів за договором № 0
від 21.03.2008 року, що підтверджується
копією договору поруки від 21.03.2008 року,
наявною в матеріалах справи. (а.с. 5)

Судом встановлено, що 18.05.2009 року
відповідачем АКІБ «УкрСиббанк» на
адресу ОСОБА_4 була направлена заява
про повернення простроченої
заборгованості, яка виникла у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_4 умов кредитного
договору № 0 від 21.03.2008 року, тому
відповідач використавши своє право,
передбачене кредитним договором,
заявив ОСОБА_4 про зміну термінів
повернення кредиту та процентів за
користування кредитними коштами в
сторону їх зменшення, та вимагав
негайного виконання позичальником
порушеного зобов'язання, а також сплати
заборгованості протягом 7 календарних
днів від дати отримання цього
повідомлення, що підтверджується
копією заяви № 133-126/081 від 18.05.2009 року,
наявною в матеріалах справи. (а.с. 4)

Також, судом встановлено, що 08.12.2011
року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимог за
кредитами, за зобов'язанням, яке
виникло на підставі договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 21.03.2008 року, що підтверджується
копією витягу з договору
купівлі-продажу прав вимог за
кредитами від 08.12.2011 року, копією акту
приймання-передачі прав вимог за
кредитами від 19.12.2011 року та копією
виписки з додатку № 1 (перелік прав
вимог за кредитами), наявними в
матеріалах справи. (а.с. 12-20)

З матеріалів справи вбачається,
що 13.08.2012 року рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні
позовних вимог до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ
«Дельта Банк» про визнання договору
недійсним, відшкодування моральної
шкоди. Крім того, 10.07.2012 року рішенням
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська, ОСОБА_1 також було
відмовлено в задоволенні позовних
вимог до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа -
ПАТ «Дельта Банк» про визнання
договору поруки недійсним. (а.с. 42-46)

Встановлено, що 20.05.2009 року
відповідачем на адресу позивача ОСОБА_3
була направлена заява від 18.05.2009 року
про дострокове повернення кредиту та
нарахованих процентів, комісій у
порядку, визначеному у договорі, у
зв'язку з тривалим невиконанням
основним позичальником своїх
зобов'язань, тому відповідач
використав своє право, передбачене
кредитним договором та заявив
позичальнику про визнання терміну
повернення кредиту та процентів за
користування кредитними коштами таким,
що настав, а кредитну заборгованість -
обов'язковою до повернення основної
суми заборгованості та інших
нарахованих відсотків, збитків,
обумовлених договором. Роз'яснивши при
цьому позивачу, що у випадку
непогашення простроченої
заборгованості позичальником до 25
травня 2009 року, банк буде ініціювати
примусове стягнення заборгованості в
судовому порядку або у інший спосіб,
відповідно до законодавства України, в
тому числі і за рахунок майна та коштів
поручителя, тому банк запропонував
позивачу протягом 7 календарних днів з
дати отримання даної вимоги погасити
прострочену заборгованість по
кредитному договору № 0 від 21.03.2008
року, викладене підтверджується копією
заяви № 133-126/084 від 18.05.2009 року, копією
списку згрупованих поштових
відправлень № 100 та копією квитанції з
«Укрпошти» про відправлення
зазначеного списку № 100 від 20.05.2009 рок,
наявними в матеріалах справи. (а.с. 69-70)

З матеріалів справи встановлено,
що 09.02.2010 року ПАТ «УкрСиббанк»
звертався до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 0 від 21.03.2008 року,
внаслідок розгляду даного позову
заочним рішенням суду від 20.05.2011 року
позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були
задоволені в повному обсязі та
стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 21.03.2008 року в розмірі 949 835
грн. 03 коп., що підтверджується копією
позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк»,
копією ухвали про відкриття
провадження від 12.02.2010 року, копією
супровідного листа суду про
направлення сторонам по справі ухвали
про відкриття провадження від 12.02.2010
року та копією заочного рішення суду
від 20.05.2011 року, наявними в матеріалах
справи. (а.с. 59, 71-76, 82-83, 84)

Судом встановлено, що 16.11.2011 року
державним виконавцем
Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ
було відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-121/2011
виданого 05.07.2011 року Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором № 0 від 21.03.2008
року в розмірі 949 835 грн. 03 коп., що
підтверджується копією постанови про
відкриття виконавчого провадження від
16.11.2011 року, копією супровідного листа
про направлення на адресу ОСОБА_3
постанови для належного виконання та
відома від 16.11.2011 року та копією
виконавчого листа від 20.05.2011 року,
наявними в матеріалах справи. (а.с. 77-81)

Також, судом встановлено, що
ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська заочне
рішення від 20.05.2011 року було скасовано
та справа була призначена до розгляду в
загальному порядку, у зв'язку з чим,
12.03.2012 року ухвалою суду до участі у
справі як позивача було залучено ПАТ
«Дельта Банк» замість ПАТ
«УкрСиббанк». Після чого, 12.03.2012 року
провадження у даній справі було
зупинено до набрання законної сили
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська по цивільній справі
№ 2-2031/2011 за позовом ОСОБА_4 до АКІБ
«УкрСиббанк» про визнання недійсним
кредитного договору. Однак, 28.02.2014 року
ухвалою суду провадження у цивільній
справі було відновлено та справа була
призначена до розгляду, за результатом
розгляду якої, 28.04.2014 року ухвалою суду
позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості була залишена без
розгляду у зв'язку з повторною неявкою
в судове засідання позивача. Викладені
обставини підтверджуються письмовими
доками, наявними в матеріалах справи.
(а.с. 85-97)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, нормами
Цивільного кодексу України та умовами
укладеного між сторонами договорів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 546, 547 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися порукою.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним та відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки
поручитель підтвердив, що йому добре
відомі усі умови основного договору,
зокрема строк дії договору, суму
основного боргу, терміни виконання
основного зобов'язання, свої права та
обов'язки за цим договором, вважає їх
справедливими щодо нього, і
погоджуються з ними. До таких умов
кредитного договору належить і зміна
терміну погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року
роз'яснено, що при вирішенні таких
спорів суд має враховувати, що згідно
зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання. При цьому сама по собі
умова договору про дію поруки до
повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам статті 252 ЦК України, згідно з
якою строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Відповідно до п. 3.1. договорів поруки
сторони погодили, що договір набирає
чинності з моменту його підписання
обома сторонами та діє до повного
повного припинення всіх зобов'язань
боржника за основним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 251 ЦК України строк
та термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду.

Сторони в договорі поруки згідно
чинного законодавства на підставі ч. 2
ст. 252 ЦК України визначили термін дії
Договору поруки шляхом вказівки на
подію, яка має неминуче настати - на
повне виконання позичальником або
поручителем зобов'язання по кредитному
договору № 0.

Пунктом 1.5. договору поруки
передбачено, що причини невиконання
боржником своїх зобов'язань за
основним договором ніяким чином не
можуть впливати на виконання
поручителем зобов'язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір, а також доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Суд при вирішення позовних вимог,
приймає до уваги, що позичальник ОСОБА_4
не виконав умови кредитного договору №
0 від 21.03.2008 року стосовно
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені кредитним договором
терміни, у зв'язку з чим, 20.05.2009 року
відповідач направив на адресу
основного позичальника та поручителів
заяву-повідомлення про повернення
основної суми заборгованості,
відсотків, можливих збитків та інших
штрафних санкцій, обумовлених
договором, тим самим відповідач
визначив термін повернення кредиту,
оскільки позивач в визначений в
повідомленні строк вимоги відповідача
не виконав, 09.02.2010 року відповідач з
метою захисту свого порушеного права
звернувся до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, який заочним
рішенням суду від 20.05.2011 року був
задоволений в повному обсязі.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що
вищезазначене заочне рішення суду від
20.05.2011 року було скасовано ухвалою
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська та справа була
призначена до судового розгляду, під
час проведення якого, ухвалою суду від
12.03.2012 року провадження у даній
цивільній справі було зупинено до
набрання законної сили рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровськ по цивільній справі №
2-2031/11. З матеріалів справи було
встановлено, що рішенням суду по
цивільній справі № 2-2031/11, яке ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області було залишено без змін, ОСОБА_4
було відмовлено у задоволенні позову
до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк»
про визнання недійсним кредитного
договору, у зв'язку з цим, провадження у
справі, яка перебуває в
Індустріальному суді м.
Дніпропетровська було відновлено.

Суд також при вирішенні позовних вимог,
враховує, що 28.04.2014 року ухвалою
Індустріального суду м.
Дніпропетровська цивільна справа за
позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та інших осіб про
стягнення заборгованості за кредитним
договором була залишена без розгляду,
однак як вбачається з наданих
представником відповідача до суду
письмових доказів та пояснень, при
вирішенні питання залишення позову без
розгляду суд повідомляв не позивача за
даною справою, яким є ПАТ «Дельта Банк»,
а ПАТ «УкрСибббанк», тому представник
відповідача зазначила про підготовку
апеляційної скарги для оскарження
даної ухвали до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач звертаючись 09.02.2010 року
до суду захистив свої порушені права з
боку позивача та інших сторін в
встановлений законодавством строк, що
було підтверджено заочним рішенням,
яким встановлювались обставини щодо
нарахування відсотків за кредитним
договором, дії договору поруки та
відповідальність позивача виниклої
внаслідок укладання договору поруки,
однак на даний час відповідач
продовжує захищати свої права на
повернення кредитних коштів, у зв'язку
з порушенням з боку боржника ОСОБА_4 і
поручителя ОСОБА_3 своїх зобов'язань за
укладеним кредитним договором.

Крім того, суд при вирішення позовних
вимог враховує факт того, що в разі
припинення договору поруки, зазначене
в подальшому призведе до невиконання
позивачем можливого рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська, тобто до порушення
законних прав кредитора ПАТ «Дельта
Банк».

Суд відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання припиненим договору
поруки № 0/4 від 21.03.2008 року з 25.11.2009
року, виходив з того, що укладаючи
договір поруки позивач відповідно до п.
3.1. погодив, що договір набирає чинності
з моменту його підписання обома
сторонами та діє до повного припинення
всіх зобов'язань боржника за основним
договором. Як вбачається з
встановлених в ході розгляду справи
обставин, 20.05.2009 року відповідач
направив до позивача вимогу про
погашення простроченої заборгованості
за кредитним договором, яка у
добровільному порядку не була виконана
з боку позивача, тому 09.02.2010 року
відповідач був змушений звернутися до
суду за захистом свого порушеного
права, окрім цього, позивачу було
відомо про перебування заочного
рішення 20.05.2011 року на виконанні в АНД
ВДВС ДМУЮ, що спростовує зазначені
позивачем підстави для задоволення
позовних вимог.

Суд вирішуючи позовні вимоги про
визнання договору поруки припиненим,
приймає до уваги, що відповідач
пред'явив вимогу до позивача, як до
поручителя про повернення
заборгованості за кредитним договором
в строк, передбачений чинним
законодавством України, у зв'язку з її
невиконанням в добровільному порядку,
відповідач звернувся до суду протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання з
метою захисту свого порушеного права,
тому суд приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
застосування норм закріплених в ст. 559
ЦК України та вважає необхідним
відмовити позивачу у задоволенні
позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
55 Конституції України, ст.ст. 14, 203, 212, 251,
252, 525, 526, 546, 547, 553, 554, 559, 609, 625, 1054 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 у задоволенні позову до
Публічного акціонерного банку
«УкрСиббанк», Публічного акціонерного
банку «Дельта Банк», третя особа -
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Ф.Ф. Маймур