Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2184/14
Головуючий у 1-й інстанції: Погрібна О.М.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 01 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначала, що
рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 14.11.2013 року
було встановлено, що їй заподіяно
матеріальну шкоду в зв'язку з втратою
рухомого майна - автомобіля ВАЗ 21065,
реєстраційний номер НОМЕР_1, за
вирахуванням частки отриманої від
продажу, виходячи з курсу долара США -
4,846 грн.

Проте, на момент ухвалення вказаного
рішення існував інший курс долара США.
Згідно даних НБУ станом на 14.11.2013 року
курс долара США становив 7,993 грн., а тому
різниця у вартості долара США на день
ухвалення рішення судом складає 3,147
грн. (7,993 грн. - 4,846 грн. = 3,147 грн.).

Позивач зазначає, що їй були спричинені
збитки в розмірі 8 811 грн. 60 коп. (2800 х 3,147
грн. = 8 811,60 грн.), які вона просить
стягнути з відповідача.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4
на її користь грошову суму в розмірі 8
811,60 грн. в рахунок повного
відшкодування завданої їй
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, що скоїв відповідач.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 01 квітня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, виходячи з наступного.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду
України № 6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», при визначені розміру
відшкодування шкоди, заподіяної майну,
незалежно від форм власності, судам
належить враховувати, що відшкодування
шкоди шляхом покладання на
відповідальну за неї особу обов'язку
надати річ того ж роду і якості,
виправити пошкоджену річ, іншим шляхом
відновити попереднє становище в
натурі, застосовується, якщо за
обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди. Як при
відшкодуванні в натурі, так і при
відшкодуванні заподіяних збитків
грішми потерпілому на його вимогу
відшкодовуються неодержані доходи у
зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 17 вересня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в розмірі 20 144,37 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в сумі 50 000 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в розмірі 701,44 грн.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 14 листопада 2013
року рішення Токмацького районного
суду Запорізької області від 17 вересня
2013 року змінено в частині розміру
стягнутої з ОСОБА_4 суми відшкодування
матеріальної шкоди, зменшено її розмір
до 15 298,37 грн. В решті рішення залишено
без змін (а.с. 3-5).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 грудня 2013 року
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про відшкодування майнової та
моральної шкоди за касаційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 17 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Запорізької області від 14 листопада 2013
року відмовлено (а.с. 6).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 14 листопада 2013
року встановлено, що сума матеріальної
шкоди визначена в розмірі вартості
автомобіля ВАЗ-21065, держномер НОМЕР_1, в
сумі 19 617,05 грн., оскільки вартість його
відновлювального ремонту складає 23 459,21
грн., що підтверджується Актом № 41
автотоварознавчого дослідження. Так як
потерпіла погодилася з визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
то вартість транспортного засобу
визначається станом на момент ДТП, що
зафіксовано в Акті № 41 від 30 вересня 2008
року.

ОСОБА_3 вказувала, що автомобіль ВАЗ-21065
був проданий нею на запчастини в 2008
році після проведення
автотоварознавчого дослідження за 1000
доларів США. Проте, вона не
відраховувала цієї суми з суми
вартості автомобіля, визначеної
експертом, оскільки розмір
матеріальної шкоди нею з 2008 року не
змінювався, хоча за цей час станом на 2013
рік курс долара до гривні збільшився
майже вдвічі, а отже, зросла і сума
матеріальної шкоди. У зв'язку з цим,
ОСОБА_3 вважала суму продажу автомобіля
компенсаційною та не підлягаючою
відрахуванню з суми матеріальної
шкоди.

ОСОБА_3 продала залишки автомобілю, що
унеможливило їх передання відповідачу
ОСОБА_4, тому отриману з продажу суму (1000
доларів США) судом було вирахувано зі
стягнутої суми вартості автомобілю в
розмірі 19 617,05 грн., що потягло зменшення
стягнутої суми матеріальної шкоди. При
цьому, гривневий еквівалент 1000 доларів
було вирахувано за курсом НБУ 1 долар
США - 4,846 грн. станом на момент його
продажу у вересні 2009р., що складає 4 846
грн., оскільки і матеріальна шкода
визначалась станом на цей же час і за
цим же курсом. Сума матеріальної шкоди
склала 15 298,37 грн.

Позивач вважає, що її збитки становлять
суму у розмірі 8 811 грн. 60 коп., що є
різницею у курсі гривні по відношенню
до долара США у вартості автомобіля на
день ДТП та на день ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду
14 листопада 2013 року представник
позивача ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_3 не
бажає збільшувати розмір матеріальної
шкоди у зв'язку з коливанням курсу
долара. Відповідно до акту
автотоварознавчого дослідження
вартість автомобіля - 19 617,05 грн.,
позивач наполягає саме на такій його
вартості і не бажає рахувати
матеріальну шкоду по курсу 8,2 грн. за 1
долар США.

Таким чином, станом на 14 листопада 2013
року, тобто на день ухвалення рішення
апеляційним судом, розмір матеріальної
шкоди був визначений, в рішенні
апеляційного суду чітко вказано суму
збитків, завданих позивачеві.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вирішуючи спір, встановивши
зазначені обставини, дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки є
повторенням обставин, якими позивач
обґрунтовувала свої позовні вимоги,
всебічна оцінка яким була дана судом
першої інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом повно і
всебічно з'ясовані обставини справи, що
мають для неї значення, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами судом визначений правильно,
рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 01 квітня 2014
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: