АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2938/14 Справа: №
635/8559/13-ц Категорія: «позадоговірні
зобов'язання» Головуючий 1
інстанції: Караченцев І.В.
Доповідач: Малінська С.М.
Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Тичкової О.Ю.,

Даниленка В.М.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
Державної казначейської служби
України на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
05 березня 2014 року по справ за позовом
ОСОБА_2 до Державної казначейської
служби України, третя особа: Головне
Управління МВС України в Харківській
області про відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з названим позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що 20
червня 2006 року слідчим відділу
розслідування ДТП СУ ГУМВС України в
Харківській області було порушено
кримінальну справу № 57060044 за ч.3 ст.286 КК
України. В ході розслідування вказаної
справи, 25 грудня 2008 року старшим
слідчим відділу розслідування ДТП СУ
ГУМВС України в Харківській області
Мережко О.А. позивачу було пред'явлено
обвинувачення за вказаною вище нормою.
В той же день відносно нього
застосовано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд та накладено
арешт на все його майно. 25 грудня 2008
року слідчим було складено
обвинувальний висновок, який 30 грудня
2008 року затверджено заступником
прокурора Харківської області та
справу було передано до Харківського
районного суду Харківської області.
Судом справу направлено на додаткове
розслідування. 23 травня 2011 року за
постановою старшого слідчого відділу
розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в
Харківській області кримінальну
справу стосовно позивача було закрито
на підставі п.2 ст.213 КПК України у
зв'язку з недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні злочину. В
той же день слідчим винесено постанову
про скасування арешту, накладеного на
майно позивача. 08 липня 2013 року
Харківським районним судом
Харківської області по даній справі
винесено обвинувальний вирок відносно
ОСОБА_4, який на даний час набрав
законної сили. Позивач вважає, що
органом досудового слідства його було
незаконно притягнуто до кримінальної
відповідальності, застосовано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд та накладено арешт на
майно, чим заподіяно останньому
морально шкоду, яка полягає у
звинуваченні у вчиненні особливо
тяжкого злочину, наслідком якого була
загибель двох людей. Протягом
тривалого часу позивач мав доводити
свою невинність у вчинені злочину, який
не вчиняв, що негативно вплинуло на
його психічний стан. Позивач постійно
перебував під тиском почуття тривоги,
страху за своє майбутнє, що він може на
багато років опинитися у в'язниці, буде
звернуто стягнення на його майно,
оскільки йому було пред'явлено
цивільні позови. Спілкування з
родичами загиблих та постраждалих у
ДТП також викликало почуття
пригніченості. Здійснення власного
захисту, участь у досудовому слідстві
та судових засіданнях зумовили втрату
позивачем власного часу, яким за
відсутності даних умов, він міг
розпоряджатися інакше, витрачаючи його
на власний розсуд задля реалізації
своїх звичок, бажань, підтримання
діючих та набуття нових соціальних
зв'язків. Застосування запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд
обмежили його право вільного
пересування. Арешт, накладений на
майно, в тому числі і на автомобіль АЗЛК
21406, обмежило його право
розпоряджатися своїм майном, оскільки
він мав намір продати цей автомобіль у
зв'язку із потребою в грошах, але не мав
можливості це зробити, у зв'язку з чим
був вимушений докладати додаткові
зусилля для організації свого життя.
Оскільки зазначені обставини завдали
багато глибоких душевних страждань,
позивач, з урахуванням уточнених
позовних вимог просив стягнути з
Державного казначейства України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 32116 грн. , виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
на час звернення до суду( 1147 грн.).

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 05 березня 2014
року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з Державного казначейства
України за рахунок коштів Державного
бюджету України, шляхом списання
коштів з єдиного казначейського
рахунку на користь ОСОБА_2 у
відшкодування моральної шкоди 32116 грн.

В апеляційній скарзі Державна
казначейська служба України,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

Апелянт посилався на те , що позивачем
не доведено нанесення йому моральної
шкоди.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково , а рішення суду
зміненню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 20
червня 2006 року слідчим відділу
розслідування ДТП СУ ГУМВС України в
Харківській області було порушено
кримінальну справу № 57060044 за ч.3 ст.286 КК
України. В ході розслідування вказаної
справи, 25 грудня 2008 року старшим
слідчим відділу розслідування ДТП СУ
ГУМВС України в Харківській області
Мережко О.А. позивачу було пред'явлено
обвинувачення за вказаною вище нормою.
В той же день відносно нього
застосовано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд та накладено
арешт на все його майно. 25 грудня 2008
року слідчим було складено
обвинувальний висновок, який 30 грудня
2008 року затверджено заступником
прокурора Харківської області та
справу було передано до Харківського
районного суду Харківської області.
Судом справу направлено на додаткове
розслідування. 23 травня 2011 року за
постановою старшого слідчого відділу
розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в
Харківській області кримінальну
справу стосовно позивача було закрито
на підставі п.2 ст.213 КПК України у
зв'язку з недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні злочину. В
той же день слідчим винесено постанову
про скасування арешту, накладеного на
майно позивача. 08 липня 2013 року
Харківським районним судом
Харківської області по даній справі
винесено обвинувальний вирок відносно
ОСОБА_4, який на даний час набрав
законної сили.

Частиною 1 статті 1 Закону України « Про
порядок відшкодування шкоди , завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання , досудового слідства
, прокуратури і суду» передбачено , що
підлягає відшкодуванню шкода , завдана
громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження , незаконного
повідомлення про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення ,
незаконного взяття і тримання під
вартою , незаконного проведення в ході
кримінального провадження обшуку ,
виїмки , незаконного накладення арешту
на майно , незаконного відсторонення
від роботи ( посади) та інших
процесуальних дій , що обмежують права
громадян.

Відповідно до п.2 ст. 2 Закону України «
Про порядок відшкодування шкоди ,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання , досудового
слідства , прокуратури і суду» право
на відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку , передбачених цим Законом ,
виникає у випадках ,зокрема, закриття
кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення , відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або не встановлення достатніх доказів
для доведення винуватості особи у суді
і вичерпання можливостей їх отримати.

Статтею 3 пунктом 5 вищевказаного
Закону передбачено , що громадянин має
право на відшкодування моральної
шкоди.

Статтею 4 Закону передбачено , що
відшкодування шкоди у випадку ,
зокрема, передбаченому п.5ст.3 цього
Закону , проводиться за рахунок коштів
державного бюджету. Такі ж вимоги
передбачено ч.2 ст. 13 Закону.

Відшкодування моральної шкоди
проводиться у разі , коли незаконні дії
органів , що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність ,
досудове розслідування , прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові , призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків ,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя(ст.4
Закону).

Розмір моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним
законодавством(стаття 13 Закону; ст.ст. 23
; 1167 ЦК України ; п.14 постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від
31.03.1995року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової)шкоди»).

Статтею 13 Закону передбачено , що
відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

У відповідності до п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995року , у випадках , коли межі
відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподатковуваним
мінімумом доходів громадян , суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян , що діють на час
розгляду справи.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
розмір заробітної плати станом на час
розгляду справи -на 5 березня 2014 року
складає 1218 грн.

Як на підставу для відшкодування
моральної шкоди позивач зазначає, що
протягом тривалого часу він мав
доводити свою невинність у вчинені
злочину, який не вчиняв, що негативно
вплинуло на його психічний стан.
Позивач постійно перебував під тиском
почуття тривоги, страху за своє
майбутнє, що він може на багато років
опинитися у в'язниці, буде звернуто
стягнення на його майно, оскільки йому
було пред'явлено цивільні позови.
Спілкування з родичами загиблих та
постраждалих у ДТП також викликало
почуття пригніченості. Здійснення
власного захисту, участь у досудовому
слідстві та судових засіданнях
зумовили втрату позивачем власного
часу, яким за відсутності даних умов,
він міг розпоряджатися інакше,
витрачаючи його на власний розсуд
задля реалізації своїх звичок, бажань,
підтримання діючих та набуття нових
соціальних зв'язків. Застосування
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд обмежили його право
вільного пересування. Арешт,
накладений на майно, в тому числі і на
автомобіль АЗЛК 21406, обмежило його
право розпоряджатися своїм майном,
оскільки він мав намір продати цей
автомобіль у зв'язку із потребою в
грошах, але не мав можливості це
зробити, у зв'язку з чим був вимушений
докладати додаткові зусилля для
організації свого життя.

Таким чином , відповідно до
вищевказаних норм права , враховуючи
характер , тривалість та обсяг
заподіяних позивачу моральних
страждань , істотність вимушених змін у
його житті ,враховуючи принципи
розумності , виваженості та
справедливості, судова колегія вважає
за необхідне задовольнити частково
апеляційну скаргу . Рішення суду першої
інстанції змінити. Позовні вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково. Стягнути з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з єдиного казначейського рахунку на
користь позивача 34104 грн. у
відшкодування моральної шкоди ,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено ту обставину , що позивачу
неправомірними діями органами
досудового слідства спричинена
моральна шкода , але невірно
встановлено її розмір.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги , якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права , які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Судом встановлено , що позивач
знаходився під слідством та судовим
розглядом справи в період з 25.12.2008 рік
по 23.05.2011рік , тобто 28 повних місяців.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
розмір заробітної плати станом на час
розгляду справи , тобто на 5 березня 2014
року складає 1218 грн.

Статтею 13 Закону України « Про порядок
відшкодування шкоди , завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання , досудового слідства
, прокуратури і суду» передбачено , що
відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

1218грн. х 28 мес. = 34104(тридцять чотири
тисячі сто чотири) грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1-4 ; 13 Закону України « Про
порядок відшкодування шкоди , завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання , досудового слідства
, прокуратури і суду»,ст.ст.23 ; 1167 ЦК
України ,роз'ясненнями Постанови
Верховного Суду України №4 від
31.03.1995року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової)шкоди», ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 -
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби України
задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 05 березня 2014
року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_2 34104(тридцять чотири тисячі сто
чотири) грн.у відшкодування моральної
шкоди.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
Судді :