Справа 206/386/14-ц
Провадження 2/206/271/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2014 р. Самарський районний
суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.

при секретарі
Віткалов А.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Комунальне
підприємство «Житлове господарство
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради, про визначення порядку
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

20 січня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали
позовну заяву до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визначення порядку користування
квартирою.

В позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються
на те, що відповідачка ОСОБА_3 - рідна
сестра ОСОБА_1, а ОСОБА_4 - син
відповідачки ОСОБА_3 Позивачу ОСОБА_1 на
праві власності на підставі рішення
Самарського районного суду м.
дніпропетровська від 14 грудня 2011 року
належить 2/6 частини квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 належить 1/6 частина вказаної
квартири на підставі свідоцтва про
право власності на житло, тобто їм
належить ? частина квартири.
Відповідачам ОСОБА_3 належить 2/6
частини, а ОСОБА_4 1/6 частина квартири.
Вказана квартира складається з двох
окремих житлових кімнат площею
відповідно 12,5 кв.м та 14,2 кв.м. Всього
житлова площа 26,7 кв.м. та підсобні
приміщення. На позивачів та
відповідачів припадає по 13,35 кв.м
житлової площі. З відповідачами у них
склалися неприязні стосунки,
домовитися про порядок користування не
має можливості. При таких обставинах
необхідно визначити порядок
користування квартирою.

На підставі викладеного позивачі
просять суд ухвалити рішення, яким
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, а саме: виділити в
користування позивачів житлову
кімнату площею 12,5 кв.м та комору площею
1,7 кв.м, виділити в користування
відповідачів житлову кімнату площею 14,2
кв.м та лоджію площею 1,5 кв.м, підсобні
приміщення: кухню площею 5,3 кв.м,
вбиральню площею 1,0 кв.м, ванну площею 2,2
кв.м, коридор площею 6,8 кв.м залишити в
спільному користуванні та стягнути з
відповідачів судові витрати по справі.
(а.с. 2-3)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник адвокат ОСОБА_5
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі з підстав, наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала, просила у задоволенні
позовних вимог відмовити. Додатково
пояснила, що позивачі не сплачують
комунальні послуги.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, повідомлялися
належним чином, причина неявки суду
невідома.

Судом встановлено, що заочним рішенням
від 14 грудня 2011 року Самарським
районним судом м. Дніпропетровська
визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/6
частини квартири АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на 2/6 частини
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 4-6).

17 березня 1999 року ОСОБА_1, її сестрі -
ОСОБА_3, племіннику ОСОБА_4, доньці
ОСОБА_2 та нині покійним батькам:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, було видане свідоцтво
про право власності на житло, а саме на
квартиру АДРЕСА_1. Частки у їх спільній
власності були рівними. Кожному зі
співвласників в вищезазначеній
квартирі належала 1/6 частина квартири.
(а.с. 7)

Згідно технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 від 29.05.2013 року, спірна квартира
складається з 2-х окремих житлових
кімнат площею відповідно 12,5 кв.м та 14,2
кв.м. Всього житлова площа 26,7 кв.м.,
підсобні приміщення - кухня площею 5,3
кв.м, вбиральня площею 1,0 кв.м, ванна
площею 2,2 кв.м, коридор площею 6,8 кв.м,
комора площею 1,7 кв.м, лоджія площею 1,5
кв.м. Загальна площа квартири складає
45,2 кв.м. (а.с.а.с. 8-10)

Відповідно до технічного висновку від
13.11.2013 року № 10/2091 Дніпропетровської
міської ради на момент проведення
візуального обстеження в квартирі
виконані роботи з перепланування,
шляхом демонтажу частини не несучої
перегородки, а також монтажем нової не
несучої перегородки та кладової, що
призвило до зміни позицій та площі
квартири (загальної та житлової).
Узаконено перепланування квартири
АДРЕСА_1 з такими параметрами:
кількість житлових кімнат -2, позиції 1-7
І, житлова площа 26,7 кв.м, загальна площа
45,2 кв.м, без повторного прийняття в
експлуатацію. (а.с.11)

28.12.2013 року за ОСОБА_1, зареєстровано 2/6
частини квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності індексний
номер витягу 15636305 (а.с.26).

У позивача ОСОБА_1 є повнолітня дитина -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, від 13 січня 1995
року, актовий запис 10 (а.с. 27).

У відповідача ОСОБА_3, окрім
повнолітнього сина ОСОБА_4 є малолітня
дитина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 25 березня
2008 року, актовий запис № 174. (а.с. 36)

Згідно довідки голови правління ОСББ
«Мостовик» № 23 від 22.03.2004 року в
квартирі АДРЕСА_1 дійсно зареєстровані
та проживають: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, її
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.35)

Зазначені спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України, Житловим кодексом України.

Дійсно, згідно ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 358 ЦК України перебдачено, що
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. За приписом ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Проте з точки зору житлового
законодавства визначити порядок
користування квартирою у спосіб, про
який просить позивач, неможливо з
огляду на наступні спеціальні правові
підстави та обставини справи.

Відповідно до ст. 47 ЖК України
норма жилої площі в Україні
встановлюється в розмірі 13,65
квадратного метру на одну особу. Крім
того, за вимогами ст. 50 ЖК України при
наданні житлових приміщень не
допускається заселення однієї кімнати
особами різної статі старше дев'яти
років, крім подружжя.

Таким чином, крім недостатності норми
житлової площі на одну особу, навіть
виходячи з кількості чотирьох
співвласників (45,2 загальної площі /4 = 11,3
кв. метра загальної площі, 26,7 кв. м
житлової площі / 4= 6,675 кв. м. житлової
площі), одна з кімнат буде заселена
повнолітніми особами різної статі, які
не є подружжям, що крім невідповідності
вимогам закону буде суперечити також і
моральним засадам суспільства.

Керуючись ст. ст. 317, 358, 383 ЦК України,
ст. 47, 155 ЖК України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88,
130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков