Справа № 404/868/14-ц
Номер провадження 2/404/892/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Кіровський районний
суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової
Н.Ю.

при секретарі - Гуйван
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції, ОКП
«Кіровоградське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації», ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_4 про скасування рішень суду,
встановлення факту незаконного зняття
арешту, скасування державної
реєстрації та договору дарування,
вилучення майна із чужого незаконного
володіння, визнання власності за
спадкоємцем по закону, суд,

В С Т
А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до
Реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції, ОКП
«Кіровоградське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації», ОСОБА_2,
ОСОБА_3. Після неодноразових уточнень
остаточно просить скасувати рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 21.06.1999 р., встановити
факт незаконного зняття арешту з 29/50
частини будинку по АДРЕСА_1 державним
виконавцем Харіною О.М. 23.04.2004 р.,
скасувати ухвалу Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 12.07.2005
р., скасувати рішення державного
реєстратора про реєстрацію права
власності за ОСОБА_2, скасувати договір
дарування укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, скасувати рішення державного
реєстратора про реєстрацію права
власності за ОСОБА_3, вилучити майно з
чужого володіння за правилами
віндикації, визнати право власності за
правонаступником за законом ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 21.06.1999
р. в порядку поділу спільного майна
подружжя між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, за
ОСОБА_2 визнано право власності на 29/50
частин жилого будинку по АДРЕСА_1 в м.
Кіровограді. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_6 7041 грн. компенсації.
Рішенням суду від 08.10.1999 р. зобов'язано
державного виконавця накласти арешт на
29/50 частин жилого будинку по АДРЕСА_1 та
передати його на реалізацію. Державним
виконавцем 21.08.2001 р. було складено акт
передачі 29/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_2 по ціні 3882
грн. 90 коп., переданий в особисту
власність ОСОБА_6 в рахунок боргу
згідно в/л № 2-963 від 21.06.1999 р., виданого
Кіровським райсудом м. Кіровограда.

25.05.2004 р. ОСОБА_6 стало відомо, що
державним виконавцем ВДВС Кіровського
РУЮ Харіною О.М. було знято арешт з 29/50
частин жилого будинку по АДРЕСА_1,
оскільки рішення Кіровського
районного суду від 21.06.1999 р. було
виконано частково за згодою стягувача,
передано спірний будинок у власність
ОСОБА_6

03.06.2004 р. при звернені до КОП «КООБТ1»
ОСОБА_6 не зміг зареєструвати належний
йому будинок на підставі виданого йому
акту.

У 2004 році відбувся факт реєстрації 29/50
частин домоволодіння по АДРЕСА_1 без
відповідної правової підстави на ім'я
ОСОБА_2 та здійснено його дарування
ОСОБА_3.

В 2005 році ОСОБА_6 звертався до суду з
вимогою про скасування державної
реєстрації та договору дарування і
справу було закінчено мировою угодою.

З даною позовною заявою вона
звернулася до суду в зв'язку з захистом
інтересів неповнолітнього сина ОСОБА_5
1998 року, які були порушені
затвердженням мирової угоди між ОСОБА_6
та ОСОБА_3.

Договір мирової угоди був затверджений
судом з порушенням, оскільки не був
погоджений у встановленому порядку
Органом опіки та піклування, завданням
якого є захист прав неповнолітніх та
малолітніх дітей.

Не погоджуючись з рішенням суду, після
смерті ОСОБА_6, вона бажає відновити
порушені інтереси неповнолітнього
сина, який є правонаступником за
законом.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не сплатила
грошову компенсацію за частину
домоволодіння та належний їй будинок
нереалізований з прилюдних торгів, за
згодою ОСОБА_6 був переданий йому у
власність, рішення Кіровського
районного суду втратило свою чинність
та підлягає скасуванню.

На підставі цього рішення після зняття
арешту з будинку, ОСОБА_2 зареєструвала
та подарувала 29/50 частини
домоволодіння, а тому реєстрація
будинку на ім'я ОСОБА_2 та укладений нею
договір дарування на ім'я ОСОБА_3 є
нікчемними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 07.05.2014 р. до участі у
справі в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору залучена ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
посилається на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечила щодо задоволення позовних
вимог. Зазначила, що всі майнові
питання між ОСОБА_6, нею та ОСОБА_3 були
вирішені у 2005 році, отже позивач не має
жодних законних підстав заявляти
позовні вимоги в інтересах ОСОБА_5 в
порядку правонаступництва. Надала
письмові заперечення (а.с. 30-31).

Представник відповідача ОКП
«Кіровоградське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» в судовому
засіданні заперечив щодо задоволення
позовних вимог за недоведеністю та
безпідставністю. Зазначив, що
позивачем взагалі не заявлені вимоги
до ОКП «Кіровоградське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації».

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився. Надав заяву про розгляд
справи у його відсутності та письмові
заперечення, згідно яких просить в
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити в повному обсязі.

Представник Реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції в судове засідання не з'явився.
Про час та день слухання справи
повідомлений в установленому порядку,
причини неявки суду невідомі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася. Надала заяву про розгляд
справи у її відсутності.

Суд, в межах наданих доказів,
заслухавши пояснення позивача,
відповідача ОСОБА_2, представника ОКП
«Кіровоградське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації», дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позов не підлягає задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд розглядає справу не інакше як за
заявою осіб, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів,
тобто кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 з 07.05.1988 р. по 21.10.1994 р. перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Під час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_2 придбали
29/50 частин жилого будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 21.06.1999 р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про
розподіл будинку в порядку поділу
майна подружжя за ОСОБА_2 визнано право
власності на 29/50 частин жилого будинку
по АДРЕСА_1 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_6 7041 грн. компенсації (а.с. 7).
Рішення не оскаржувалося та набрало
законної сили.

Набувач майна, ОСОБА_2, стала його
власником після здійснення нею
передбаченої законом реєстрації права
власності.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 08.10.1999 р. задоволено
скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність
державного виконавця Науменко І.І. та
зобов'язано державного виконавця
накласти арешт на 25/50 частин жилого
будинку по АДРЕСА_1 та передати його на
реалізацію (а.с. 8).

Актом державного виконавця від 21.08.2001
р., складеного на підставі ст. 61 ЗУ «Про
виконавче провадження», 29/50 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 переданий в
особисту власність ОСОБА_6 в рахунок
боргу згідно в/л № 20963 від 21.06.1999 р. (а.с.
9).

Проте, ОСОБА_6 не оформив права
власності на 29/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, як то передбачено п. 131
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
від 18.06.1994 р. № 18/5 (чинної на час
виникнення правовідносин).

Відповідно до договору дарування
частини житлового будинку від 29.06.2004 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_2
подарувала ОСОБА_3 29/50 частин житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (а.с. 90-91). В п. 5 Договору
зазначено, що відсутність заборони
відчуження підтверджується довідками
від 29.06.2004 р. Набувач майна, ОСОБА_3, став
його власником після здійснення ним
передбаченої законом реєстрації права
власності.

В 2005 році ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВДВС
Кіровського РУЮ м. Кіровограда, третя
особа КООБТІ про зняття з державної
реєстрації, визнання права власності,
визнання недійсним договору дарування,
стягнення моральної шкоди.

Під час розгляду даної справи сторони
уклали мирову угоду, за умовами якої
ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_6
належну йому 39/100 частину житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, що знаходиться по
АДРЕСА_2 ОСОБА_6 відмовився від
заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 про
визнання права власності, визнання
недійсним договору дарування,
стягнення моральної шкоди, визнавши за
ОСОБА_3 право власності на 29/50 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 10). Мирова
угода затверджена ухвалою Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 12.07.2005
р., яка набрала законної сили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а.с. 11).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 є його
син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені
якого заяву про прийняття спадщини
подала ОСОБА_1 (а.с. 120).

За змістом ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_6 на час смерті не був
власником 29/50 частин житлового будинку
з відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1,
тому спірний будинок не є спадковим
майном.

Таким чином, позивач, як представник
інтересів неповнолітнього сина, не
може ставити питання про правомірність
реєстрації за ОСОБА_2 права власності
на 29/50 частин житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1,
скасування державної реєстрації права
власності, визнання недійсним договору
дарування спірної частини будинку
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
витребування майна та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування.

Щодо скасування рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 21.06.1999
р. по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розподіл будинку в
порядку поділу майна подружжя та
ухвали Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12.07.2005 р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ВДВС Кіровського РУЮ м.
Кіровограда, третя особа КООБТІ про
зняття з державної реєстрації,
визнання права власності, визнання
недійсним договору дарування,
стягнення моральної шкоди, суд
зазначає, що порядок оскарження
судових рішень, ухвалених місцевим
судом, визначений Розділом V ЦПК
України.

Також, при винесенні рішення судом
враховується, що позивач по справі,
ОСОБА_1, ще за життя ОСОБА_6 звернулася з
позовом до суду про скасування мирової
угоди від 12.07.2005 р., який ухвалою
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 18.01.2007 р. залишений без
розгляду (а.с. 46).

В 2010 році та 2013 році ОСОБА_1 зверталася
до апеляційного суду Кіровоградської
області з апеляційними скаргами на
ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12.07.2005 р. Ухвалою
колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області від 10.03.2010 р.
ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку
на апеляційне оскарження ухвали (а.с.
48-49). Ухвалою колегії суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області від 07.05.2013 р. апеляційне
провадження закрито, в зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 участі у справі не брала, суд
першої інстанції питання про права та
обов'язки її сина не вирішував (а.с. 50-52).

Крім цього, позивач в обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що
мирова угода від 12.07.2005 р. була укладена
без дозволу органу опіки та піклування,
що є порушенням ст. 224 ЦК України.

Відповідно до ст. 224 ЦК України
правочин, вчинений без дозволу органу
опіки та піклування (стаття 71 цього
Кодексу), є нікчемним.

Проте, дія коментованої статті
поширюється на правочини, вчинені
опікунами особи, над якою встановлено
опіку, або особою, над якою встановлене
піклування за згодою піклувальника,
але без дозволу органу опіки й
піклування.

Статтею 58 ЦК України визначено, що
опіка встановлюється над малолітніми
особами, які є сиротами або позбавлені
батьківського піклування, та фізичними
особами, які визнані недієздатними.

У розумінні ст. 58 ЦК України, ОСОБА_5,
який на час укладення мирової угоди був
малолітнім, не відноситься до осіб,
відносно яких встановлюється опіка.

Тому дозвіл органу опіки та піклування
на укладення мирової угоди між ОСОБА_3
та ОСОБА_6 не потребувався.

Судом досліджувались інші докази та
доводи позивача на обґрунтування
позовних вимог, їм дана правова оцінка,
проте вони не спростували доводів
відповідачів про відсутність правових
підстав задоволення позову.

За таких обставин, суд, оцінивши
матеріали справи та надані сторонами
докази, приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції, ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Позивачем по справі зазначено
відповідачем ОКП «Кіровоградське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», але під час розгляду
справи не доведено наявність спору між
ними, вимоги до ОКП «Кіровоградське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» позивачем не
заявлялися.

Таким чином, відсутні обставини,
визначені ст. 16 ЦК України, для захисту
цивільного права та інтересу позивача
до даного відповідача.

Щодо вимоги про встановлення факту
незаконного зняття арешту з 29/50 частини
будинку по АДРЕСА_1 суд зазначає, що
даний арешт був накладений державним
виконавцем Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, який не є стороною по справі.

Оскільки суд позбавлений права
самостійно проводити заміну
неналежного відповідача чи залучати
співвідповідача до участі у справі,
позивачем не заявлялося таке
клопотання, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовної
вимоги.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви
відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити по понесеним
позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда