Провадження по справі № 2/260/2018/2013
10 квітня 2014 р. Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:
головуючого судді: Хмельницької Л.І.
при секретарі: Богоявленської А.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розділ спільного сумісного
майна подружжя, придбаного в період
Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 19 листопада 2013 року,
ухваленого за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розділ спільного сумісного
майна подружжя, придбаного в період
шлюбу, позовні вимоги позивачки
задоволені частково: проведений
розподіл спільного майна подружжя у
вигляді автомобілю ДЕУ Ланос державний
номер НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
визнано за позивачкою право власності
на ? частину автомобілю ДЕУ Ланос
державний номер НОМЕР_1, в частині
позову щодо визнання за позивачкою
право власності на 1/6 частину квартири
за адресою: АДРЕСА_1.

На зазначене рішення суду
відповідачем ОСОБА_2 була подана
апеляція та справа була надіслана на
розгляд до апеляційного суду
Донецької області. Ухвалою
апеляційного суду від 09.12.2013 року
справа була повернута до Ленінського
районного суду для ухвалення
додаткового рішення, а саме: вирішення
питання з приводу розподілу судових
витрат.

Позивач до судового засідання не
з'явилась, про дату та час судового
засідання була повідомлена належним
чином.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, надав заяву з проханням
розглядати справу та ухвалити
додаткову рішення у його відсутність.

На підставі ч.3 ст.220 ЦПК України,
присутність сторін в судовому
засіданні про розгляді заяви про
ухвалення додаткового рішення, не є
необхідною.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає
що по справі необхідно ухвалити
додаткове рішення, оскільки у
відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК
України, суд, що ухвалив рішення, може
за заявою осіб які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо судом
не вирішено питання про судові
витрати.

Згідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Якщо позовні вимоги
задоволені частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог
а відповідачеві-пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Як встановлено з матеріалів справи, при
зверненні до суду з позовом позивачкою
був сплачений судовий збір в загальній
сумі 356 грн. 09 коп. При цьому, позовні
вимоги були задоволені частково,
вартість автомобілю за оцінкою
позивачки при зверненні до суду,
орієнтовно зазначена 30 000 грн., тобто за
позовні вимоги в частині розподілу
автомобілю позивачка оплатила 300 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивачки ? частину судового збору,
який був сплачений нею при зверненні
до суду з позовом в частині розподілу
автомобілю, та який був задоволений
судом, тобто 150 грн.

Керуючись п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, 88п.1
ЦПК України, Закону України «Про
судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Доповнити рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 19
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного
сумісного майна подружжя, придбаного в
період шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 150 грн.00
коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Л.І.Хмельницька