Копія УКРАЇНА
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/574/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „Надра" про
визнання договору іпотеки недійсним з
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 15 січня 2014
року, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до публічного акціонерного товариства
комерційного банку „Надра" (далі - Банк)
про визнання недійсним договору
іпотеки.

Обґрунтовуючи свої вимоги
позивач зазначила, що з метою
забезпечення виконання договору
кредиту, укладеного між Банком та
ОСОБА_2, 09.07.2008 року між її чоловіком,
ОСОБА_3 та Банком було укладено договір
іпотеки, відповідно до якого він
передав в іпотеку житловий будинок та
земельну ділянку площею 0,05 га,
розташовані по АДРЕСА_1, які були
придбані під час перебування нею у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, тому є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Оскільки у спірному договорі
іпотеки відсутні такі істотні умови, як
розмір основного зобов'язання, строк і
порядок його виконання, тому він є
недійсним на підставі ч. 2 ст. 18 Закону
України „Про іпотеку". Крім того вона,
як співвласник переданого в іпотеку
майна, не надавала згоди на укладення
спірного правочину.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 15 січня 2014 року в
задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задоволити її вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначила, що суд порушив вимоги
закону щодо підстав для визнання
правочину недійсним, оскільки
помилково встановив, що на момент
укладення спірного договору вона
надала письмову згоду на передачу

________________________________________________________________________
_______________________

Головуючий у першій інстанції - Чевилюк
З.А. Справа №
686/19433/13

Провадження № 22-ц/792/574/14

Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19, 27

майна в іпотеку, хоча фактично така
згода була відсутня, що
підтверджується послідовністю
нумерації вчинення нотаріальних дій.

Сторони, належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з'явилися.

ОСОБА_1 звернулася з письмовим
клопотанням про залучення до участі в
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
нотаріуса, який посвідчував спірний
договір іпотеки.

З врахуванням вимог ст.ст. 35, 36, 303 ЦПК
України колегія суддів приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення вказаного
клопотання, оскільки вирішення цього
питання не відноситься до компетенції
суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд виходив з того, що оспорюваний
правочин містить усі необхідні істотні
умови, передбачені законом для даного
виду договірних відносин, а згода
ОСОБА_1 на передачу ОСОБА_3 в іпотеку
нерухомого майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
була отримана, що підтверджується
письмовою нотаріально посвідченою
заявою, вчиненою позивачкою в день
укладання спірного правочину 09.07.2008
року.

Такий висновок суду відповідає
вимогам закону та ґрунтується на
фактичних обставинах справи.

Судом установлено, що 09.07.2008 року
між Банком та ОСОБА_3 було укладено
нотаріально посвідчений договір
іпотеки, за яким вимоги Банку щодо
виплат за кредитним договором,
укладеним з ОСОБА_2 було забезпечено
житловим будинком та земельною
ділянкою, які розташовані по АДРЕСА_1.

Вказане майно було придбане
іпотекодавцем під час перебування у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 в 1989
році.

В день укладення спірного
правочину, 09.07.2008 року позивач ОСОБА_1
надала письмову нотаріально
посвідчену заяву про надання згоди на
передачу в іпотеку спірного майна.

Вказані обставини
підтверджуються належними та
допустимими доказами, які містяться в
справі, і яким суд надав оцінку
відповідно до вимог ЦПК України.

Посилання апелянта на порушення
судом вимог абз. 2 п. 44 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України в редакції Закону
від 15.06.2009 року №1062/5 є безпідставним,
оскільки на момент укладення спірного
правочину та написання позивачем заяви
про надання дозволу на передачу майна в
іпотеку 9 липня 2008 року вищевказана
норма діяла в редакції Закону від 19.11.2007
року, відповідно до якої правочин щодо
належного подружжю на праві спільної
сумісної власності майна, які
потребують обов'язкового
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
правочини щодо іншого цінного майна
можуть бути посвідчені нотаріусом при
наявності письмової згоди другого з
подружжя. Справжність підпису на заяві
другого з подружжя про згоду на
укладення такої угоди повинна бути
засвідчена в нотаріальному порядку.

Таким чином на момент
нотаріального посвідчення спірного
правочину була відсутня вимога щодо
зазначення в тексті договору про
наявність згоди другого подружжя на
укладення угоди з посиланням на
реєстровий номер, за яким ця згода
посвідчена та дату її посвідчення.

Враховуючи вищевказане а також ту
обставину, що спірний правочин та заява
ОСОБА_1 про надання згоди на укладення
договору були вчинені в один і той же
день, посвідчені одним і тим же
нотаріусом, тому вказівка апелянта на
те, що номер державної реєстрації згоди
(4098) та номер державної реєстрації
спірного договору (4095) свідчать про
відсутність письмової згоди позивача
на укладення договору іпотеки від
09.07.2008 року на момент його укладення
(реєстрації) є необґрунтованою.
Об'єктивних даних, які б підтвердили
доводи ОСОБА_1 про відсутність такої
згоди матеріли справи не містять.

Висновки суду про відповідність
спірного договору вимогам закону щодо
його форми та змісту підтверджуються
доказами в справі.

Зокрема, в іпотечному договорі
зазначені усі істотні умови,
передбачені для такого виду угоди
цивільним законодавством. Викладення
цих умов в іншому розділі договору не
свідчить про їх відсутність.

За таких підстав суд, враховуючи
встановлені обставини справи, діючи у
відповідності з вимогами ст.ст. 203, 215 ЦК
України, ст. 18 Закону України „Про
іпотеку", п. 8 постанови Пленуму ВСУ
„Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009
року, прийшов до законного висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції й інші доводи апеляційної
скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 15 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук