Суддя: Румілова Н. М.
Справа № 253/8819/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області у складі : головуючого судді
Румілової Н.М., при секретарі
Цибуліної С.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Горлівці цивільну справу за позовом
Державної екологічної інспекції в
Автономній Республіки Крим до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди ,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом,
що був уточнений та зазначив, що
відповідач здійснив складування
будівельних відходів на території
смт.Виноградне біля бази «Еллада», про
що був складений протокол від 5.02.2013 р.
№001203 та винесено постанову про
притягнення до адміністративної
відповідальності від 7.02.2013 р. №001203/008 .
На підставі матеріалів перевірки було
розраховано розмір збитків, завданих
державі внаслідок засмічення земель,
який склав 98973 грн. Просить стягнути на
свою користь зазначену суму в рахунок
відшкодування спричиненої шкоди.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав письмове клопотання про розгляд
справи без його часті.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причина неявки суду невідома.

Представник відповідача до суду не
з'явився, надав письмові заперечення
проти позову, просив у позові
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно до
акту перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
Державної екологічної інспекції в
Автономній республіки Крим при
проведенні перевірки встановлено , що
гр. ОСОБА_1 здійснив відсипку
будівельних відходів з вантажного
автомобілю MAN (АК 1770 АЕ) на грунтову
поверхню земельної ділянки, здійснивши
таким чином засмічення будівельними
відходами земельної ділянки площею 24м2.
Позивачем був складений протокол 15
лютого 2013 року №001203 про
адміністративне правопорушення, яким
встановлено , що відповідач здійснив
адміністративне правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
ст.82 КУпАП. Постановою від 7 лютого 2013
року на відповідача накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 1360 грн.

У відповідності зі статтею 68 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища»
відшкодовується шкода, заподіяна
забрудненням навколишнього природного
середовища і погіршенням якості
природних ресурсів.

Принципова різниця між забрудненням і
засміченням вбачається з абзацу 2
статті 69 Закону України «Про охорону
навколитттнього природного
середовища», де перераховані складові
частини шкоди: відновлення здоров'я,
якості навколишнього природного
середовища, відновлення природних
ресурсів. У цьому змісті засмічення не
викликає шкоди.

Аналогічно в ст.ст. 17,42 Закону України
«Про відходи» мова йде тільки про
забруднення, а не засмічення.

Державною екологічною інспекцією
зазначено, що відповідач здійснив
складування будівельних відходів на
території смт. Виноградне біля бази
«Еллада» та на підставі матеріалів
перевірки було розраховано розмір
збитків, завданих державі внаслідок
засмічення земель, який склав 98 973 грн.,
але не не визначено та не
підтверджується що матеріали завдають
шкоди земельній ділянці.

Відповідно до п.2 Методики визначення
розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України
від 27.10.1997 року № 171 (далі - Методика)
визначено, що засмічення - «наявність
на території земельних ділянок
сторонніх предметів і матеріалів».

Відповідно до п.3.2. Методики землі
вважаються засміченими, якщо на
відкритому ґрунті наявні сторонні
предмети і матеріали, сміття без
відповідних дозволів, що призвело або
може призвести до забруднення
навколишнього природного середовища.

Згідно п.3.1. Методики визначено, що
землі вважаються забрудненими, якщо в
їх складі виявлені негативні кількісні
або якісні зміни, що сталися в
результаті господарської діяльності
чи впливу інших чинників. При цьому
зміни можуть бути зумовлені не тільки
появою в зоні аерації нових
шкодочинних речовин, яких раніше не
було, а і збільшенням вмісту речовин, що
перевищує їх граничнодопустиму
концентрацію, які характерні для
складу незабрудненого ґрунту або у
порівнянні з даними агрохімічного
паспорта (для земель
сільськогосподарського призначення).

Тобто засміченими вважаються землі,
якщо на них розміщено матеріали,
предмети та сміття, що призвело або
може призвести до забруднення.

В матеріалах справи відсутні
відповідні документи та докази що до
того, що ті матеріали та відходи
рослинності, які були розміщені на
земельній ділянці - призвели або могли
призвести до забруднення земельних
ресурсів.

З матеріалів справи також вбачається,
що при проведенні перевірки Державною
екологічною інспекцією не було взято
жодних зразків ґрунту для проведення
аналізу на предмет забруднення.

Постановою КМУ N9 284 від 1993 року
затверджений Порядок визначення і
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам. Відповідно до
пункту 1, він застосовується «при
погіршенні якості ґрунтового покриву й
інших корисних властивостей земельних
ділянок». Тобто Порядок регулює
відшкодування збитків від забруднення.
Відповідно до пункту 4, збитки
визначаються «відповідно до реальної
вартості майна». Реальна вартість
земельної ділянки встановлюється
експертною грошовою оцінкою.

Виходячи з положень Законодавства
України необхідність (обов'язок)
довести факт засмічення чи
забруднення, складання Акту перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства України не достатньо, та
це не є фактом встановлення засмічення
чи забруднення земельної ділянки.

Відповідно до п. п. 5.З., 5.4. Методики
відходи, що спричинили засмічення
земельної ділянки, класифікуються за 4
класами небезпеки згідно з ДСанПіН
2.2.7.029-99 "Державні санітарні правила і
норми. Гігієнічні вимоги щодо
поводження з промисловими відходами та
визначення класу їх небезпеки для
здоров'я населення", що затверджені
постановою Головного державного
санітарного лікаря України від 01.07.99 N 29,
чинними нормативними документами у
сфері поводження з відходами (додаток 5
Методики). Віднесення відходів, що
спричинили засмічення земельної
ділянки, до категорії небезпечних
(токсичних) відходів здійснюється у
відповідності до чинних нормативних
документів у сфері поводження з
відходами, затверджених у
встановленому порядку, переліків
небезпечних (токсичних) відходів тощо.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правом фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Важливим
елементом доказування наявності шкоди
є встановлення причинного зв'язку між
протиправною поведінкою заподіювана
та шкодою потерпілої сторони. Слід
довести, що протиправна дія чи
бездіяльність заподіювана є причиною,
а шкода, яка завдана особі, - наслідком
такої протиправної поведінки.

Статтею 1 Закону України "Про відходи"
визначено, що відходи це будь-які
речовини, матеріали і предмети, що
утворюються у процесі людської
діяльності і не мають подальшого
використання за місцем утворення чи
виявлення та яких їх власник повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

З приписів ст. і, пункту "б" ст. 16 Закону
України "Про відходи" вбачається, що
підприємство має право зберігати
відходи у спеціально відведених місцях
чи об'єктах відповідно до санітарних
норм і правил утримання територій, які
забезпечують захист навколишнього
середовища від забруднення.

Пунктом "л" ст. 16 Закону України "Про
відходи" встановлено, що підприємства
зобов'язані відшкодовувати шкоду,
заподіяну навколишньому природному
середовищу, здоров'ю та майну громадян,
підприємствам, установам та
організаціям внаслідок порушення
встановлених правил поводження з
відходами, відповідно до законодавства
України.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 211 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи несуть цивільну, адміністративну
або кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства за такі
порушення: псування
сільськогосподарських угідь та інших
земель, їх забруднення хімічними та
радіоактивними речовинами і стічними
водами, засмічення промисловими,
побутовими та іншими відходами.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
охорону земель" власники і
землекористувачі, в тому числі
орендарі земельних ділянок при
здійсненні господарської діяльності
зобов'язані: забезпечувати захист
земель від ерозії, виснаження,
забруднення, засмічення, засолення,
солонцювання, підкислення,
перезволоження, підтоплення,
заростання бур'янами, чагарниками і
дрібноліссям.

Аналізуючи матеріали справи, можна
прийти до висновку, що у даному випадку
тимчасове складування будівельних
відходів з метою подальшого вивезення
не є зберіганням підприємством
відходів, а тому і не потребує
спеціально відведеного місця.

"Забруднення земель" визначене як
"виявлене привнесення чи виникнення в
зоні аерації одного і більше
інгредієнтів (або їх комбінацій), що
можуть погіршити продуктивність і
якість біоти".

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» відшкодовується шкода,
заподіяна забрудненням навколишнього
природного середовища і погіршенням
якості природних ресурсів.

Принципова різниця між забрудненням і
засміченням вбачається з абзацу 2
статті 69 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
де перераховані складові частини
шкоди: відновлення здоров'я, якості
навколишнього природного середовища,
відновлення природних ресурсів. У
цьому змісті засмічення не викликає
шкоди.

Збитки від ушкодження речі не можуть
перевищувати збитки від її втрати.
Втратою земельної ділянки є його
вилучення. Відповідно до частини 2
статті 153 ЗК України, при вилученні
земельної ділянки відшкодовується
його вартість. Тобто шкода навіть від
забруднення земельної ділянки в
кожному разі не може перевищувати його
вартість (грошову оцінку).

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювана та шкодою
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювана є причиною, а шкода, яка
завдана особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
охорону земель" власники і
землекористувачі, у тому числі
орендарі земельних ділянок,
зобов'язані дотримуватись вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, проводити на земельних
ділянках господарську діяльність
способами, які не спричиняють
шкідливого впливу на стан земель,
вживати заходів щодо запобігання
негативному екологонебезпечному
впливу на земельні ділянки та
ліквідації наслідків останнього.

Статтею 55 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
встановлено обов'язок суб'єктів права
власності на відходи вживати
ефективних заходів для зменшення
обсягів утворення відходів, а також для
їх утилізації, знешкодження або
розміщення.

На підставі зазначеного суд вважає, що
в діях відповідача відсутній факт
порушення природоохоронного
законодавства, не встановлено щодо
засмічення земельних ресурсів, які б
призвели або могли призвести до
забруднення земельної ділянки, докази
факту забруднення земельної ділянки
відсутні, відсутні висновки щодо
характеру та ступеню забруднення
земельної ділянки; актом перевірки
лише встановлено та зафіксовано факт
тимчасового розміщення будівельних
відходів, а не факт засмічення чи
забруднення земельної ділянки, отже
підстави для нарахування та стягнення
збитків за неіснуючу шкоду з
відповідача відсутні.

Суд вважає позов необгрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,12, 213- 215,218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Державної екологічної
інспекції в Автономній Республіки Крим
до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Донецької області
через Центрально-Міський районний суд
м.Горлівки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засідання під час
проголошення судового рішення-
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
Н. М. Румілова