Номер провадження 2/522/1859/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси, у складі:

головуючої судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСибанк», Товариства з
обмеженої відповідальністю
«Кей-колект», третя особа: ОСОБА_2, про
визнання дій незаконними та
зобов'язання здійснити перерахунок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом, який у ході судового розгляду
був уточнений та просить визнати
незаконними дії Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
по підвищенню відсоткової ставки за
Договором про надання споживчого
кредиту № від 22.12.2006 року,
укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, визнати недійсними підвищення
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» відсоткової ставки за
Договором про надання споживчого
кредиту № від 22.12.2006 року,
укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, зобов'язати ТОВ «Кей-Колект»
здійснити перерахунок заборгованості
за Договором про надання споживчого
кредиту № від 22.12.2006 року,
укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, починаючи з 28 вересня 2007 року,
виходячи з встановленої Договором
процентної ставки за користування
кредитом у розмірі 9,5 %, з зарахуванням
здійснених платежів за кредитним
договором в рахунок погашення
зобов'язань за договором.

Позивача у судовому засіданні позов
підтримала, просили його задовольнити.

Представник АТ «УкрСиббанк» у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, причини неявки не
повідомив.

Представник Товариства з обмеженої
відповідальністю «Кей-колект» позовні
вимоги не визнав з підстав, просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судовому засіданні позов
підтримала, просили його задовольнити

Заслухавши доводи та пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивачки не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
22.12.2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ
«УкрСиббанк» було укладено Договір
споживчого кредиту № 0 (далі -
Договір) та отримано кредит у розмірі 80
000,00 доларів США., що в еквіваленті за
курсом НБУ склало 404 000, 00 грн.

Згідно з пунктом 1.3.1. Договору, за
використання кредитних коштів
протягом 30-ти календарних днів, рахуючи
з дати видачі кредиту, процентна ставка
встановлюється у розмір 9,5 % річних.

По закінченню цього строку та кожного
наступного місяця кредитування
процентна ставка підлягає перегляду
відповідно до умов п. 9.2. Договору. У
випадку, якщо Банк не повідомив
Позичальника про зміну розміру
процентної ставки на наступний місяць
строку кредитування в порядку,
передбаченому пунктом 9.2. Договору,
застосовується розмір процентної
ставки, діючий за цим договором в
попередньому місяці.

Пунктом 9.2. Договору встановлено, що
сторони погодили, що протягом дії цього
договору банк відповідно до умов п. 1.3.1
договору може змінити розмір
процентної ставки в сторону збільшення
у разі настання будь-якої із наступних
обставин:

A) порушення позичальником
кредитної дисципліни (тобто
неналежного виконання умов цього
договору та/або умов договорів, за
якими надано забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором); та/або

Б) погіршення фінансового стану
позичальника, документально
підтвердженого в результаті щорічного
моніторингу, що проводиться Банком
відповідно до внутрішніх нормативних
документів на підставі довідки про
доходи, тощо, а також даних по виконанню
позичальником кредитної дисципліни,
тобто, своєчасного погашення
заборгованості та/або виконання інших
зобов'язань, передбачених цим
договором та/або

B) здійснення поточних коливань
процентних ставок за вкладами та/або
кредитами, або зміни у
грошово-кредитній політиці НБУ.

Суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК
України у разі зміни договору
зобов'язання змінюється з моменту
досягнення домовленості про зміну
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості
згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК
України та уклали кредитний договір, у
якому передбачили умови підвищення
процентної ставки, то вони мають
виконуватись і вважаються такими, що
момент досягнення домовленості настав.

Законом України від 12 грудня 2008 р. № 661
(далі Закон №661), яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку, а також, що умова договору
банківського вкладу щодо права банку
змінювати розмір процентів на
строковий вклад в односторонньому
порядку є нікчемною. Цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року

Тобто, спочатку відбувається зміна
відсоткової ставки, а потім
надсилається повідомлення про це. Отже,
якщо кредитний договір був укладений
до 10 січня 2009 року і в ньому сторони
досягли домовленості про те, що банк
має право в односторонньому порядку
змінити проценту ставку, то це вже є
домовленістю сторін. Якщо банком
прийнято таке рішення до 10 січня 2009
року (при підтвердженні цього
юридичного факту відповідними
доказами), а позичальник отримав
повідомлення після цієї дати, то це є
лише механізмом виконання цієї
домовленості. У цьому разі важливим є
визначений договором механізм
виконання цієї домовленості: отримання
повідомлення та, відповідно, прийняття
пропозиції позичальником, чи укладання
шляхом підписання додаткової угоди
щодо підвищення процентної ставки.

У будь-якому випадку всі зазначені вище
обставини (підписання додаткової угоди
про зміну процентної ставки,
повідомлення про це боржника,
поведінка сторін після зміни
процентної ставки тощо) враховуються
судом у сукупності, але визначальним у
вирішенні питання правомірності такої
зміни в контексті Закону № 661 є саме
дата рішення про зміну ставки банком (а
саме до 10.01.2009р.).

Також суд враховує поведінку сторін
після прийняття рішення банком щодо
зміни процентної ставки у контексті
положень цивільного законодавства про
укладення та зміну договору, зокрема у
даному випадку боржник сплачувала
відсотки за новою ставкою, то
пропозицію слід вважати прийнятою і
правочин вчиненим, враховуючи ч.ч. 2, 3
ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України (навіть за
відсутності доказів належного
повідомлення боржника), так як фактичні
дії вказують на прийняття пропозиції.

Таким чином виходячи з вищенаведеного
суд відмовляє в задоволенні позовних
вимого позивачки в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя

15.05.2014