У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Будінвест Л.Т.Д.» про визнання права
власності, за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будінвест Л.Т.Д.» на
рішення апеляційного суду
м. Києва від 03 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог від
09 липня 2013 року просила визнати за нею
право власності на нежилі приміщення
загальною площею 740,6 кв. м, що
складаються з: № 15 (веранда площею 205,9
кв. м), з № 1 по № 3, № № 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, з № 4
по № 14 (групи приміщень № 42-а площею
429,1 кв. м), з № 1 по № 6 (групи
приміщень № 48 площею 105,6 кв. м) (в літ. А),
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка посилалася на те, що
відповідно до договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 25 серпня 2011 року,
укладеного з ТОВ «Голосіївспецінвест»,
вона набула права власності на нежилі
приміщення № № 1, 2-а, з № 2 по № 33 (групи
приміщень № 42-а, з № 1 по № 10 (групи
приміщень № 48 площею 105,6 кв. м) (в літ.
А) загальною площею 532,80 кв. м, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

03 лютого 2013 року між нею та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Будінвест Л.Т.Д.» (далі - ТОВ «Будінвест
Л.Т.Д.») було укладено договір підряду №
03-02/13, відповідно до якого відповідач
зобов'язувався виконати підрядні
роботи з реконструкції приміщення
відповідно до проекту та передати
засновнику створені внаслідок
реконструкції нежилі приміщення
загальною площею: 740,6 кв. м, що
складаються з: № 15 (веранда площею 205,9
кв. м), з № 1 по № 3, № № 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, з № 4
по № 14 (групи приміщень № 42-а площею 429,1
кв. м), з № 1 по № 6 (групи приміщень № 48
площею 105,6 кв. м) (в літ. А), що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 05 червня 2013 року № 156/13
відповідач повідомив про неможливість
передачі реконструйованих приміщень у
зв'язку з виникненням права власності
на такі приміщення у відповідача.

Враховуючи вказане, позивачка просила
задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 10 липня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3
право власності на нежилі приміщення,
загальною площею 740,6 кв. м, що
складаються з: № 15 (веранда площею 205,9
кв. м), з № 1 по № 3, № № 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 з № 4 по
№ 14 (групи приміщень № 42-а площею 429,1
кв. м), з № 1 по № 6 (групи приміщень № 48
площею 105,6 кв. м) (в літ. А), що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
03 грудня 2013 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 10 липня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Будінвест
Л.Т.Д.», посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 25 серпня 2011 року, укладеного
між ТОВ «Голосіївспецінвест» та
ОСОБА_3, остання набула право власності
на нежилі приміщення №№ 1, 2а, з № 2 по №
33 (групи приміщень № 42 а), з № 1 по № 10
(групи приміщень № 48 площею 105,6 кв. м) (в
літ. А), загальною площею 532,80 кв. м,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Творча архітектурна
майстерня Ю. Бородкін» Київської
організації Спілки архітекторів
України було розроблено проект
реконструкції нежитлового приміщення
з додатковою вхідною групою під заклад
громадського харчування по АДРЕСА_1.
Проект було погоджено Департаментом
культурної спадщини та культурних
цінностей Міністерства культури
України.

03 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«Будінвест Л.Т.Д.» був укладений
договір підряду № 03-02/13, згідно з яким
відповідач зобов'язався виконати
підрядні роботи з реконструкції
вищезазначених приміщень відповідно
до проекту та передати замовнику
створені внаслідок реконструкції
нежилі приміщення № 15 (літня веранда
площею 205,9 кв. м), з № 1 по № 3, № № 3,1, 3,2,
3.3, 3.4 з № 4 по № 14 (групи приміщень № 42-а
площею 429,1 кв. м), з № 1 по № 6 (групи
приміщень № 48 площею 105,6 кв. м) (в літ. А),
загальною площею 740,6 кв. м,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

03 червня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«Будінвест Л.Т.Д.» було підписано акт
приймання виконаних робіт.

Листом від 03 червня 2013 року позивачка
запропонувала відповідачу передати їй
реконструйовані приміщення.

Листом від 05 червня 2013 року № 156/13
відповідач повідомив позивачку про
неможливість передачі
реконструйованих приміщень у зв'язку з
виникненням права власності на такі
приміщення у відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відмова відповідача від повернення
реконструйованих приміщень свідчить
про порушення ним зобов'язань за
договором підряду від 03 лютого 2013 року
№ 03-02/2013 та про невизнання відповідачем
права власності позивача на нерухоме
майно.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що при укладенні договору підряду з
реконструкції нежитлових приміщень
передачі між позивачем та відповідачем
права власності на нежитлові
приміщення не відбулося і після
виконання будівельних робіт
відповідач такого права також не набув.
І будь-яких доказів сторони суду не
надали.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки вони
зроблені судами без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін.

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 461 затверджено
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, яким
визначено основні вимоги та умови
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено,
що об'єкти нерухомого майна підлягають
державній реєстрації. Відмова у
державній реєстрації може бути
оскаржена до суду ( ч. 3 ст. 182 ЦК України).

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій не з'ясували, чи зверталась
позивачка до компетентних органів з
приводу прийняття в експлуатацію та
державної реєстрації
реконструйованого нежитлового
приміщення у позасудовому порядку,
якщо так, то чи оскаржувались до суду
такі дії чи бездіяльність відповідних
органів.

За таких обставин ухвалені судами
першої та апеляційної інстанцій
рішення не можуть вважатися законними
і обґрунтованими, у зв'язку із чим
відповідно до ст. 338 ЦПК України їх слід
скасувати з передачею справи до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Будінвест
Л.Т.Д.» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 10 липня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 03 грудня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана