АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1755/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж.М. Доповідач -
Дерев'янко О.Г. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Філіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 20 грудня 2013 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О
В И Л А:

В червні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до відповідача,
в обґрунтування якого зазначав, що 30
січня 2008 року між ними та відповідачем
укладено кредитний договір №
014/143700/3161/73, відповідно до якого
відповідачу був наданий кредит у
розмірі 53700,00 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,95 % на рік з кінцевим терміном
повернення 30 січня 2015 року. Погашення
заборгованості мало здійснюватися
відповідно до графіку погашення
заборгованості та процентів. Прийняті
на себе зобов'язання відповідач ОСОБА_3
не виконував, внаслідок чого станом на
30 травня 2013 року у нього утворилась
заборгованість у розмірі 31793,67 дол.США,
що по курсу НБУ складає 254124,16 грн., яку
позивач просив стягнути з відповідача
та судові витрати по справі.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2013 року позов ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задоволено.

В апеляцiйнiй скарзi представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового, яким у задоволенні
позову позивачу відмовити з тих
пiдстав, що судом першої інстанції при
ухваленні рішення порушено норми
матерiального та процесуального права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних пiдстав.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи наступне.

30 січня 2008 року між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 014/143700/3161/73,
відповідно до якого останньому було
надано кредит у розмірі 53700,00 дол. США із
сплатою відсотків користування
кредитом у розмірі 12,95% на річних з
кінцевим терміном повернення 30 січня
2015 року (а.с.а.с.6-8).

Пунктом 3.3 кредитного договору
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
зобов'язується проводити погашення
кредиту шляхом здійснення щомісячних
фіксованих рівних платежів протягом
всього строку дії договору згідно
графіку.

Відповідно до п.6.6 кредитного договору,
у разі невиконання, або неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за Кредитним договором
Банк має право вимагати дострокового
погашення кредиту Позичальником у
повному обсязі разом із сплатою всіх
сум, належних до сплати включаючи
проценти за кредитом (в тому числі,
прострочені проценти), пеню та штрафи.

Пунктом 10.1 кредитного договору за
порушення строків повернення суми
кредиту, процентів за користування
кредитом та комісії позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі 0,5% від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочки.

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджується наданою апеляційному
суду випискою по позичковому рахунку
відповідача за кредитним договором,
якою підтверджується порушення
відповідачем зобов'язань.(а.с.86-115)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Задовольняючи позов банку, суд
правильно виходив з того, що
позичальник не виконав умови
кредитного договору, не здійснює
платежі в рахунок погашення суми
кредиту та нарахованих процентів на
30.05.2013 року, яка відповідно до
розрахунку становить 31793,67 дол. США де
23103,67 дол.США - непогашена сума кредиту,
2514,24 дол.США - несплачені проценти, 6175,43
дол.США - нарахована пеня за прострочку
кредиту та відсотків, що по курсу НБУ на
30.05.2013 року складає 254124,16 грн..

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що вимога
про повернення коштів не направлялась,
а платежі здійснювались належним
чином, оскільки належними та
допустимими доказами відповідач ці
обставини не підтвердив, а наявні
матеріали справи свідчать про інше, що
відповідачем не спростовано.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Приведений позивачем розрахунок
заборгованості по кредитному договору
відповідає саме наявним фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав вважати його неналежним не
вбачається, жодних спростувань його
правомірності не приведено.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків місцевого
суду, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди із висновками суду щодо
обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: