Справа № 443/2262/13
Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/3493/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О.
Категорія справи: 57
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.

при секретарі Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 06 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жидачівського районного суду
Львівської області від 06 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив позивач - ОСОБА_2

Вважає, що рішення суду не відповідає
дійсним обставинам і вимогам закону,
тому просить таке скасувати і ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Звертає увагу, що ОСОБА_3 не зверталася
із заявою про прийняття спадщини в
Ходорівську нотаріальну контору в
шестимісячний термін, тому такий строк
є пропущеним.

Сторони в судове засідання не
з"явилися, хоча про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином про
що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, а також
конверт, який повернувся з відміткою
«за терміном зберігання» (а.с.63-67).
Одночасно слід зазначати, що ОСОБА_3 22
травня о 09 год. 26 хв. до Апеляційного
суду Львівської області подано
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв»язку з її хворобою, яка
призначена на 10 год. 30 хв., однак будь
яких доказів які б можна було визнати
поважними нею не представлено.

Заслухавши суддю-доповідач,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає
із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинстава, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

З матеріалів спадкової справи № 89
вбачається, що 16.04.2004 року державним
нотаріусом Ходорівської державної
нотаріальної контори видано Свідоцтво
про право на спадщину за законом, за
яким ОСОБА_3 отримала майно спадкодавця
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року яке
складалося з житлового будинку з
надвірними спорудами на земельній
ділянці площею 592 кв.м., розташованих по
АДРЕСА_1

ОСОБА_5 - відмовилася від прийняття
спадщини після смерті свого чоловіка
ОСОБА_4

Оскільки на момент виникнення спірних
правовідносин діяв Цивільний кодекс
Української РСР від 18 липня 1963 року,
тому суд першої інстанції вірно
застосував до спірних правовідносин
норми вказаного закону.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України 1963
року, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України 1963
року, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК України 1963 року, при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року,
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963
року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном або якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства
виникає лише у випадку неприйняття
спадщини іншими спадкоємцями, можуть
заявити про свою згоду прийняти
спадщину протягом строку, що залишився
для прийняття спадщини. Якщо строк, що
залишився, менше трьох місяців, він
продовжується до трьох місяців.

Відповідно до п.11.3 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям, що прийняли
спадщину, тобто таким, які фактично
вступили в управління або володіння
спадковим майном чи подали заяву в
державну нотаріальну контору про
прийняття спадщини (ст.549 Цивільного
кодексу). Доказом вступу в управління
чи водіння спадковим майном можуть
бути: довідка житлово-експлуатаційної
організації, правління
житлово-будівельного кооперативу,
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів чи відповідної
місцевої державної адміністрації про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або про те, що спадкоємцем було
взято майно спадкодавця; довідка
державної податкової служби,
страховика чи іншого органу про те, що
спадкоємцем після відкриття спадщини
сплачувались податки або страхові
платежі по обов'язковому страхуванню,
квитанція про сплату податку,
страхового платежу; копія рішення суду,
що, набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; запис у паспорті
спадкоємця або в будинковій книзі, який
свідчить про те, що спадкоємець був
постійно прописаний в спадковому
будинку (квартирі) в період шести
місяців після смерті спадкодавця, та
інші документи, що підтверджують факт
вступу спадкоємця в управління чи
володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном може бути
наявність у спадкоємців ощадної
книжки, іменних цінних паперів,
квитанцій про здані в ломбард речі,
свідоцтва про реєстрацію (технічного
паспорта, реєстраційного талону) на
автотранспортний засіб чи іншу
самохідну машину або механізм;
державного акта на право приватної
власності на землю та інших документів,
виданих відповідними органами на ім'я
спадкодавця на майно, користування
яким можливе лише після належного
оформлення прав на нього. Ці документи
приймаються державним нотаріусом з
урахуванням у кожному випадку всіх
конкретних обставин і при відсутності
заперечень з боку інших спадкоємців.

Згідно заяви про видачу свідоцтва про
право на спадщину, в якій зазначено, що
факт прийняття спадщини стверджується
пропискою з 1993 року без виписки,
оскільки згідно довідки Ходорівської
міської ради № 329 від 25.04.2004 року, ОСОБА_3
постійно проживала і була прописана у
спірному будинку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції вірно виходив з тих
підстав, що позивач не надала суду
належних і допустимих доказів про
вчинення нею у шестимісячний термін
встановлених Законом дій, які б
свідчили про прийняття нею спадщини
після смерті батька, і такі не
представлені в суді апеляційної
інстанції.

Жодні з доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а відтак колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2 та
скасування рішення Жидачівського
районного суду Львівської області від
06 березня 2014 року.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 06 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій