Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/614/14
Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Запорізької області в
інтересах Міністерства освіти і науки
України, науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області на рішення
Жовтневого районного суду м.Запоріжжя
від 09 грудня 2013 року у справі за позовом
заступника прокурора Запорізької
області в інтересах Міністерства
освіти і науки України,
науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області до ОСОБА_3 про
визнання права власності, витребування
нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА :

Прокуратура Запорізької області в
інтересах Міністерства освіти і науки
України, науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності, витребування нерухомого
майна. В позові зазначала, що
відповідно до п.п.72 п.4 Положення про
Міністерство освіти і науки України,
затвердженого Указом Президента
України від 25 квітня 2013 року №240/2013, МОН
України відповідно до покладених на
нього завдань виконує функції з
управління об'єктами державної
власності, що належать до сфери його
управління.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 13.10.2000 №2075, виданого
Запорізькою міською радою, в цілому
будівля (літ.А-2), яка розташована в
АДРЕСА_1, належить Державі в особі
Верховної Ради України, право
оперативного управління належить
Запорізькому обласному
Науково-методичному центру
професійно-технічної освіти.

14.12.2005 між Науково-методичним центром
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області та ТОВ «Аркадія Л»
укладено інвестиційний договір, який
узгоджено з Міністерством освіти і
науки України та управлінням освіти та
науки Запорізької обласної державної
адміністрації. Відповідно до умов
вказаного договору ТОВ «Аркадія Л»
зобов'язана за рахунок власних коштів
збудувати антресольний поверх на
будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1

За виконання зазначених робіт
Науково-методичний центр
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області передає ТОВ
«Аркадія Л» у власність нежитлову
будівлю по АДРЕСА_1. Згідно з п.4.5
вищезазначеного договору, право
власності переходить до інвестора
протягом 20 днів з моменту виконання
умов договору.

У подальшому, при нотаріальному
посвідченні інвестиційного договору
07.02.2006, у текст останнього було внесено
п.4.6, відповідно до якого право
власності на нежитлову будівлю
переходить до інвестора з моменту
державної реєстрації договору.

На підставі вказаного договору 16.02.2006
Запорізьким міжміським БТІ
зареєстровано право власності на
нежитлову будівлю за ТОВ «Аркадія Л».

Вказаний інвестиційний договір є
нікчемним, як такий, що порушує
публічний порядок з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 5.1 Статуту
Науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області від 2004 року,
затвердженого заступником Міністра
освіти і науки України, даний заклад є
державним, що утримується за рахунок
коштів державного бюджету і
знаходиться у підпорядкуванні
Міністерства освіти і науки України.

Згідно з п.п.5.12, 5.13 вищезазначеного
Статуту, для забезпечення статутної
діяльності Центр на праві оперативного
управління володіє та користується
нежитловою будівлею (літ.А-2) за адресою:
АДРЕСА_1, яка є державним майном та
знаходиться у сфері управління
Міністерства освіти і науки.

Науково-методичний центр
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області мав право на
відчуження майна, яке перебувало у
нього на праві оперативного
управління, лише за погодженням з
органом управління майном, тобто
Міністерством освіти і науки України.

Міністерством освіти та науки України
14.12.2005 було погоджено інвестиційний
договір, за умовами якого право
власності переходить до ТОВ «Аркадія
Л» протягом 20 днів з моменту виконання
умов договору.

Однак, для нотаріального посвідчення
07.02.2006 надано інший інвестиційний
договір, відповідно до якого право
власності на нежитлову будівлю
переходить до інвестора з моменту
реєстрації, який не був погоджений
Міністерством освіти та науки України.

За вказаним фактом прокуратурою
Жовтневого району м.Запоріжжя
проводилась перевірка, за результатом
якої порушено кримінальну справу
відносно директора
Науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області ОСОБА_4

Постановою Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 09.11.2011 по справі № 1-39/2011
ОСОБА_4 звільнено від кримінальної
відповідальності, передбаченої ч.2 ст.367
КК України у зв'язку із закінченням
строків давності на підставі ст.49 КК
України.

Таким чином, фактично відбулося
відчуження державного майна поза волею
власника.

У ТОВ «Аркадія Л» не виникло на
законних підставах права власності на
нерухоме майно, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, а вказане майно на
законних підставах з державної
власності не вибувало.

Інвестиційний договір від 14.12.2005 між
Науково-методичним центром
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області та ТОВ «Аркадія Л»
є нікчемним, а тому на теперішній час
існують обставини, які перешкоджають
державі здійснювати функції власника
цього майна, оскільки вказане
приміщення неодноразово
відчужувалось, у тому числі за
цивільно-правовими договорами.

Так, на підставі договору
купівлі-продажу від 09.06.2006 будівля
передана у власність ТОВ «Улісс-Тур»
(право власності на нерухоме майно
зареєстровано 25.07.2006).

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 12.05.2009 по справі №2-1840/2009
визнано недійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
09.06.2006 між ТОВ «Аркадія-Л» та ТОВ
«Улісс-Тур» та визнано право власності
на нежитлову будівлю літ.А-2 за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (право власності на
нерухоме майно зареєстровано 02.07.2009).

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 30.07.2009 по справі
№2-3502/2009 закрито провадження у справі у
зв'язку з укладенням мирової угоди між
ТОВ «Зеніт-3»та ОСОБА_5

Відповідно до затвердженої судом
мирової угоди нежитловій будівлі
літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 присвоєно
нову адресу: АДРЕСА_1 та змінено її
призначення на будівлю офісних
приміщень.

Крім того, за ТОВ «Зеніт-3» визнано
право власності на 37/50 частин будівлі,
за ОСОБА_5 - 13/50 частин будівлі (право
власності зареєстровано 04.09.2009).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 29.10.2009 по справі №2-338/2009
судом визнано мирову угоду, укладену
між ТОВ «Зеніт-3» та ОСОБА_5 За умовами
мирової угоди вказану будівлю поділено
на 5 окремих приміщень, які розподілені
наступним чином :

1) за ОСОБА_5 визначено право власності
на відокремлене приміщення підвалу III
загальною площею 36,9кв.м., відокремлене
приміщення IV першого поверху площею 23,2
кв.м. та відокремлене приміщення
першого поверху площею 150,9 кв.м.;

2) за ТОВ «Зеніт-3» визнано право
власності на відокремлене нежитлове
приміщення І підвалу та першого
поверху площею 202,1 кв.м.та нежитлове
приміщення II першого та другого
поверхів площею 413 кв.м.

На підставі договорів купівлі-продажу
від 06.12.2009 та від 23.12.2009 право власності
на всі приміщення будівлі за адресою:
АДРЕСА_1 передано ОСОБА_3. На цей час
будівля перебуває у її власності.

Таким чином, дане нерухоме майно вибуло
з володіння власника - держави поза
його волею, вказане, відповідно до
вимог ст. 388 Цивільного кодексу України,
є підставою для витребування цього
майна від ОСОБА_3

Крім того, здійснення ТОВ «Аркадія Л»
операцій куплі-продажу нерухомого
майно, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, свідчить про невизнання права
державної власності на вказане майно,
що згідно з приписами ст.392 Цивільного
кодексу України, є підставою для
пред'явлення позову про визнання права
власності на це майно за державою.

Таким чином, нерухоме майно,
розташоване по АДРЕСА_1 не
відчужувалось уповноваженими на те
державними органами чи їх посадовими
особами, а отже є підстави вважати, що
майно вибуло з власності держави поза
волею власника.

Тобто, Міністерство освіти і науки
України, на яке покладено функції з
управління об'єктами державної
власності має право витребувати
приміщення будівлі, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Пославшись на вказані обставини,
просила суд:

- визнати за державою в особі
Міністерства освіти і науки України
право власності на нерухоме майно, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1:
нежитлове приміщення підвалу III (літ.
А-2)-площею. 36,9 кв.м., нежитлове
приміщення IV першого поверху (літ.
А-2)-площею 23,2 кв.м., нежитлове
приміщення першого поверху (літ.
А-2)-площею 150,9 кв.м., нежитлове
приміщення І підвалу та першого
поверху (літ. А-2)-площею 202,1 кв.м.,
нежитлове приміщення II першого та
другого поверхів (літ.А-2)-площею 413 кв.м.
загальною вартістю 745870 грн.;

- витребувати у ОСОБА_3 нерухоме майно,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1:
нежитлове приміщення підвалу III (літ.
А-2)-площе. 36,9 кв.м., нежитлове приміщення
IV першого поверху (літ. А-2)-площею 23,2
кв.м., нежитлове приміщення першого
поверху (літ. А-2)-площею 150,9 кв.м.,
нежитлове приміщення І підвалу та
першого поверху (літ. А-2)-площею 202,1
кв.м., нежитлове приміщення II першого та
другого поверхів (літ.А-2)-площею 413 кв.м.
загальною вартістю 745870 грн. та
повернути його державі в особі
Міністерства освіти і науки України.

У судовому засіданні прокурор і
представник науково-методичного
центру професійно-технічної освіти у
Запорізькій області позов підтримали.

Представник міністерства освіти і
науки України у судове засідання не
з'явився, просить у заяві розглядати
справу у його відсутності, позов
підтримує, надано письмові пояснення з
приводу позовних вимог.

Представник ОСОБА_3 проти позову
заперечував, надав письмові
заперечення. Заперечення мотивував
тим, що інвестиційний договір, за яким
відчужувалось спірне майно, був
погоджений з Міністерством освіти і
науки. Погоджений інвестиційний
договір було приведено у відповідність
до вимог чинного законодавства -
посвідчено у нотаріуса, відповідач
ОСОБА_3 придбала спірне майно у
добросовісних набувачів, майно їм
належало на підставі рішень ухвал суду,
із власності держави вибула будівля
учбово-методичного центру Літ.А-2,
загальною площею 846,кв.м., а
витребовуються назад нежитлові
приміщення № 1,11,111,1V, загальною площею
826,1 кв.м., призначені для використання
як офісні приміщення.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 09 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Запорізької області в
інтересах Міністерства освіти і науки
України, науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області, пославшись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить оскаржуване рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов заступника
прокурора області задовольнити
повністю.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд зокрема повинен
вирішити питання про те, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Ухвалене у справі судове рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що
відповідачем правомірно набуто право
власності на спірне майно, оскільки за
попередніми власниками воно визнано
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 29.10.2009 у справі №2-3338/2009,
яка є чинною.

З таким висновком не можна погодитись.

Суд неправомірно дійшов висновку, що до
спірних правовідносин не можуть
застосовуватись положення ст. 388
Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 388 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно, у випадках
передбачених цією статтею, зокрема у
випадку вибуття майна з володіння
власника поза його волею.

Так, Міністерством освіти та науки
України 14.12.2005 погоджено інвестиційний
договір між Науково - методичним
центром професійно-технічної освіти у
Запорізькій області та ТОВ «Аркадія Л»,
за умовами якого право власності
переходить до ТОВ «Аркадія Л» протягом
20 днів з моменту виконання умов
договору.

Однак, для нотаріального посвідчення
07.02.2006 надано інший інвестиційний
договір, відповідно до умов якого право
власності на нежитлову будівлю
переходить до інвестора з моменту
реєстрації договору. Вказаний договір
з Міністерством освіти і науки України
погоджено не було.

За вказаним фактом прокуратурою
Жовтневого району м. Запоріжжя
порушено кримінальну справу відносно
директора Науково - методичним центром
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області ОСОБА_4, якого
постановою Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 09.11.2011 звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі ст. 49 Кримінального кодексу
України.

Отже, зазначене є підтвердженням
відчуження державного майна поза волею
власника, а тому у ТОВ «Аркадія Л», а, в
подальшому, у ТОВ «Зеніт-3», ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 не виникло законних підстав для
відчуження та набуття права власності
відповідно.

З огляду на викладене, судом
безпідставно не звернуто увагу на
підстави вибуття у власника -
Міністерства освіти і науки України -
спірного майна.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України у справі
№6-136цс12 від 21.11.2012 правове значення для
вирішення спору про витребування майна
з володіння добросовісного набувача
має встановлення судом факту вибуття
майна з володіння власника поза його
волею, а не з володіння особи, яка
відчужила спірне майно на користь
добросовісного набувача.

Крім того, наявність ухвали суду від
29.10.2009 не є підтвердженням
правомірності набуття ОСОБА_5 та ТОВ
«Зеніт-3» права власності, оскільки цим
рішенням суду лише затверджено
правочин - мирову угоду між вказаними
сторонами.

Хибними також є висновки суду про те, що
майно, яке вибуло із власності держави
не існує, а є іншим новоствореним майно.

Так, перевіркою встановлено, що на
теперішній час відповідачу на підставі
договорів купівлі-продажу від 06.12.2009 та
23.12.2009 належить нерухоме майно, а саме:
нежитлові приміщення І, II, III, IV
загальною площею 826,1 кв.м по пр. Леніна,
46а в м. Запоріжжі.

Поряд з цим, з доданих до позову
матеріалів, зокрема з рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 12.05.2009 у справі №2-1840/2009 та ухвали
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 30.07.2009 у справі №2-3502/2009,
вбачається, що за ОСОБА_5 визнано право
власності на нежитлову будівлю
загальною площею 846 кв.м. по АДРЕСА_1, яка
є саме тим нерухомим майном, що вибуло з
володіння Міністерства освіти і науки
України за договором від 07.06.2006 та, в
подальшому за договорами
купівлі-продажу передано ОСОБА_3

Крім того, з огляду на положення ст.388
Цивільного кодексу України, у особи
можна витребувати лише те майно, яке їй
належить на праві власності Тому,
оскільки згідно з інформаційною
довідкою з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 01.08.2013 за ОСОБА_3 на
теперішній час зареєстровано право
власності на нежитлові будівлі площею
826,1 кв.м., прокуратурою витребовується
майно саме такою площею.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що майно, яке незаконно
вибуло з власності держави та
перебуває на цей час у власності
ОСОБА_3, є одним і тим самим майном.

Отже, виходячи з відсутності на час
розгляду справи достатніх підстав для
відмови у задоволенні позову, судова
колегія рішення суду скасовує і
ухвалює нове про задоволення позову. .

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Запорізької області в
інтересах Міністерства освіти і науки
України, науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 09 грудня 2013 року у цій
справі скасувати і ухвалити нове
рішення наступного змісту:

«Позов заступника прокурора
Запорізької області в інтересах
Міністерства освіти і науки України,
науково-методичного центру
професійно-технічної освіти у
Запорізькій області до ОСОБА_3 про
визнання права власності, витребування
нерухомого майна задовольнити.

Визнати за державою в особі
Міністерства освіти і науки України
право власності на нерухоме майно, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1:
нежитлове приміщення підвалу III (літ.
А-2)-площею. 36,9 кв.м., нежитлове
приміщення IV першого поверху (літ.
А-2)-площею 23,2 кв.м., нежитлове
приміщення першого поверху (літ.
А-2)-площею 150,9 кв.м., нежитлове
приміщення І підвалу та першого
поверху (літ. А-2)-площею 202,1 кв.м.,
нежитлове приміщення II першого та
другого поверхів (літ.А-2)- площею 413 кв.м.
загальною вартістю 745870 грн.;

Витребувати у ОСОБА_3 нерухоме майно,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1:
нежитлове приміщення підвалу III (літ.
А-2)-площе. 36,9 кв.м., нежитлове приміщення
IV першого поверху (літ. А-2)-площею 23,2
кв.м., нежитлове приміщення першого
поверху (літ. А-2)-площею 150,9 кв.м.,
нежитлове приміщення І підвалу та
першого поверху (літ. А-2)-площею 202,1
кв.м., нежитлове приміщення II першого та
другого поверхів (літ.А-2)-площею 413 кв.м.
загальною вартістю 745870 грн. та
повернути його державі в особі
Міністерства освіти і науки України».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: