АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4909/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1385/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Бутенко С.Б.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача -
адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 18 березня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_3, в якому просило стягнути з
відповідачки заборгованість по
кредитному договору від 04 серпня 2008
року в сумі 291 340,91 грн. та 2 913,41 грн.
сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначалося, що
04 серпня 2008 року між сторонами було
укладено договір про відкриття
відновлювальної кредитної лінії, за
яким відповідачці відкрито картковий
рахунок з розміром ліміту в сумі 24 000,00
грн. зі сплатою процентів за
користування кредитними ресурсами в
розмірі процентної ставки 23 % річних.

Оскільки відповідач не виконала взяті
на себе зобов'язання щодо поверненя
кредитних ресурсів та сплати
процентів, утворився борг, який станом
на 03 червня 2013 року складає 291340,91 грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 18 березня 2014 року
позов Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість за договором про
відкриття відновлювальної кредитної
лінії від 04 серпня 2008 року в розмірі 100
133,73 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» судові
витрати, пов'язані з оплатою судового
збору в сумі 1 001,34 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржила відповідач ОСОБА_3
Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову та
стягнення на користь банку
заборгованості у розмірі 19 672,10 грн.

Зазначає, що борг по простроченим
відсоткам утворилася через порушення
банком черговості погашення
заборгованості, а тому не визнає
відповідних нарахувань та вважає їх
стягнення безпідставним.

Також не погоджується із
заборгованістю по поточних відсотках,
оскільки вони не нараховувалися банком
з листопада 2010 року, а у своєму позові
фінансова установа просила стягнути із
неї відсотки по несанкціонованому
овердрафту. При цьому заперечує
підставність нарахування вказаних
платежів, оскільки з жовтня 2008 року не
користувалася платіжною карткою, а
тому не перевищувала встановлений
ліміт. Вважає, що суд першої інстанції
хибно ототожнив банківські операції,
що здійснюються клієнтом за допомогою
платіжної картки, та операції, що
здійснюються банком за картковим
рахунком, так як списання з карткового
рахунку процентів за несанкціонований
овердрафт проводилося банком без
використання її платіжної картки.

Посилається на недоведеність факту
підписання нею «Тарифів комісійної
винагороди ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» по операціях емісії і
обслуговування платіжних карток MasterCard
Worldwide або VISA Inc. на базі магнітної смуги
для фізичних осіб».

Висновки місцевого суду про те, що
відповідач був належним чином
повідомлений про зміни тарифів,
зокрема. В частині зміни процентів за
несанкціонований овердрафт з 40% до 60%,
що підтверджується надрукованим в
газеті «Урядовий кур'єр» оголошенням,
вважає такими, що не відповідають
дійсним обставинам справи та наявним у
матеріалі справи доказам.

Крім того, посилається на недотримання
письмової форми домовленості щодо
нарахування 1% пені, та вважає, що
місцевий суд недостатньо зменшив
нараховану їй неустойку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04
серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси
та кредит» (правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») та
ОСОБА_3 укладено договір №009-Р/001714, за
яким банк відкрив клієнту картковий
рахунок НОМЕР_1 у відповідності до
інструкції про порядок відкриття,
використання та закриття рахунків в
національній та іноземній валютах,
затвердженої Постановою Правління НБУ
№492 від 12 листопада 2003 року, та надав
клієнту міжнародну платіжну картку Visa
Gold /а.с.15-17/.

У пункті 4.4. вказаного договору
зазначено, що у випадку відкриття
кредитної лінії із встановленням
кредитного ліміту (ліміту овердрафту)
на картку, передбаченого окремим
договором між банком та клієнтом,
клієнт проводить розрахунки з
використанням карки за
дебетово-кредитною схемою у межах суми
видаткового ліміту, яка включає суму
кредитної лінії і суму коштів, що
знаходяться на картрахунку клієнта,
зменшених на розмір сум заблокованих,
не списаних коштів.

Також, 04 серпня 2008 року сторони уклали
договір, за яким банк надав
позичальнику в тимчасове користування
кредитні кошти шляхом відкриття на
картковий рахунок, на якому
обліковуються операції, вчинені з
використанням картки Visa Gold НОМЕР_1,
відновлювальної кредитної лінії з
розміром ліміту 24 000, 00 грн. на строк до
04 серпня 2010 року Згідно з п. 4.1. договору
процентна ставка встановлена у розмірі
23 % річних /а.с.12-14/.

В сукупності обидва договори
встановлювали дебетово-кредитну схему
користування платіжною карткою, яка
передбачала можливість здійснювати
розрахунки не тільки за наявності
грошових коштів на картковому рахунку,
так і при їх відсутності за рахунок
кредиту банку, який охоплюється
поняттям «ліміт овердрафту».

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно п.3.2 договору про відкриття
відновлювальної кредитної лінії,
позичальник зобов'язується повністю
повернути кредитні ресурси, отримані
за цим договором, і сплатити проценти
за користування кредитними ресурсами
до 04 серпня 2010 року.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3, 6.1 договору
позичальник сплачує банку проценти за
користування кредитними ресурсами в
валюті кредиту в розмірі 23 % річних.
Позичальник сплачує проценти щомісяця
у день нарахування процентів. У
зазначений строк сплачується проценти
нараховані за користування кредитними
ресурсами в період з попереднього по
поточний день нарахування процентів.

За прострочення повернення кредитних
ресурсів і/або сплати процентів,
позичальник сплачує банку пеню із
розрахунку 1% від простроченої суми за
кожен день прострочення (пункт 6.1).

Відповідно до п.п.1.2 ,4.4 договору №
009-Р/001714 від 04 серпня 2008 року,
несанкціонований овердрафт -
перевищення суми операції, здійсненої
за допомогою платіжної карти

Клієнт зобов'язаний не допускати
виникнення несанкціонованого
овердрафту і несе відповідальність за
його виникнення. У випадку виникнення
несанкціонованого овердрафту, клієнт
зобов'язаний погасити виниклу
заборгованість та відновити
незнижуваний залишок в строк до 10 числа
місяця, наступного за звітним. При
виникненні несанкціонованого
овердрафту клієнт зобов'язаний
сплатити нараховані на існуючу
заборгованість проценти в розмірі,
встановлені тарифами банку (п.п.п. 5.1, 5.2,
5.4 договору№ 009-Р/001714 від 04.08.2008 року.

Такі тарифи закріплені в додатку до
договору №009-Р/001714 від 04 серпня 2008 року.
Пункт 3.14 Тарифів визначає плату за
користування несанкціонованим
овердрафтом в національній валюті в
розмірі 40 % річних.

Також, згідно наказу голови правління
АТ «Банк «Фінанси та кредит» від 09
грудня 2011 року, доведеного до відома
клієнтів банку через засоби масової
інформації, з 04 січня 2012 року плата за
користування несанкціонованим
овердрафтом становить 60 % річних.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Встановлено, що ОСОБА_3 належним чином
не виконувала своїх зобов'язань перед
банком у результаті чого утворилася
заборгованість, яка згідно наданого
позивачем розрахунку станом на 03
червня 2013 року складала 291 340,91 грн., з
яких: прострочена (несанкціонована)
заборгованість за кредитним договором
- 22 263,34 грн., заборгованість по
відсоткам - 8 962,68 грн., нараховані
відсотки по простроченій
(несанкціонованій) заборгованості - 46
644,37 грн., пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 213 470,52 грн. /а.с.5-6/.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції на підставі доказів,
поданих сторонами, дійшов до
правильного висновку про те, що
відповідач не виконала своїх
зобов'язань перед банком, допустила
несанкціонований овердрафт, у зв'язку з
чим з неї стягнуто суму кредитної
заборгованості, відсотки за
користування кредитом та по
простроченій (несанкціонованій)
заборгованості, а також пеню з
урахуванням вимог ч.3 ст. 551 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують,
спрямовані на переоцінку доказів,
фактично зводяться до незгоди з
оцінкою обставин справи, наданою
районним судом.

Колегія суддів визнає безпідставними
доводи апеляційної скарги про
необґрунтоване нарахування відсотків
за несанкціонований овердрафт з 01
листопада 2010 року, оскільки з жовтня
операції за платіжною карткою нею не
вчинялися.

Позичальник уповноважив банк
здійснювати списання необхідних сум з
картрахунку позичальника та
зараховувати їх у рахунок погашення
позичкової заборгованості й процентів
за користування кредитом, у тому числі
при настанні строків повернення
кредиту або процентів, передбачених
відповідними пунктами кредитного
договору (пункт 3.3. договору про
відкриття відновлювальної кредитної
лінії).

Крім того, сторони визначилися, що
відповідач уповноважив банк
самостійно здійснювати списання
грошових коштів, що знаходяться на його
картковому рахунку на суму процентів,
нарахованих за використання
несанкціонованого овердрафту та суму
простроченого овердрафту (п.4.6.3 договру
№009-Р/001714 від 04 серпня 2008 року).

Встановлено, що банк кожного місяця
здійснював списання з карткового
рахунку відповідачки сум на погашення
відсотків за користування кредитом,
оскільки позичальником відповідні
суми щомісяця не вносилися, що і
зумовило перевищення ліміту платіжної
картки.

При цьому, відповідач зобов'язувалася
контролювати свій ліміт, не допускаючи
несанкціонованого овердрафту,
здійснювати погашення всіх
заборгованостей по картковому рахунку
в строки передбачені договором (п.7.1.8
договору №009-Р/001714 від 04 серпня 2008 року).
Позичальник мала також обов'язок
щомісяця, в строк до 30 числа, з'являтися
до банку та отримувати виписку по
картковому рахунку позичальника з
зазначенням в ній суми заборгованості,
що виникла (п.3.2.1 договору про відкриття
кредитної лінії).

Таким чином, ОСОБА_3 не лише мала
можливість, але й була зобов'язана в
силу зазначчених вище приписів
контролювати свою заборгованість в
повному обсязі, не допускати
несанкціонованого овердрафту, а отже
не допускати й нарахування відсотків в
підвищеному розмірі та пені.

Доводи апеляційної скарги про те, що
сплачені ОСОБА_3 18 401,00 грн. після 02
листопада 2010 року банк не направив на
погашення прострочених відсотків, - є
надуманими і ґрунтються на
неправильному розумінні природи
обліку процентів по картковому
рахунку, які приєднуються до
заборгованості по картковому рахунку
та збільшують її.

Зі змісту наданого банком розрахунку
заборгованості вбачається, що
відповідні кошти були направлені за
призначенням.

Також, згідно п.6.1.4 договору №009-Р/001714
від 04 серпня 2008 року банк
зобов'язується повідомити держателів
карток про зміну тарифів банку через
всеукраїнські засоби масової
інформації або поштою або особисто (на
свій вибір).

04 січня 2012 року банк змінив тарифи по
платіжних картках, про що зробив
повідомлення в газеті «Урядовий
кур'єр» від 13 грудня 2011 року, випуск 232.

При цьому, доводи ОСОБА_3 про те, що
вказане оголошення стосується лише
карток «Гроші Є!» та «Ульотна картка», а
їй було емітовано «Карту керівника»
зводяться до вибіркового тлумачення
тексту оголошення, тоді як банк дійсно
повідомляв клієнтів про зміну плати за
користування несанкціонованим
овердрафтом.

Надуманим та такими, що ґрунтуються на
припущеннях, є судження про те, що
«Тарифи комісійної винагороди ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» по операціях
емісії і обслуговування платіжних
карток MasterCard Worldwide або VISA Inc. на базі
магнітної смуги для фізичних осіб» не є
додатком до договору №009-Р/001714 від 04
серпня 2008 року. Вказані тарифи
скріплені підписами сторін, а відтак
підстав сумніватися у їх допустимості
колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів критично ставиться до
доводів відповідачки про недостатнє
зменшення нарахованої їй пені,
оскільки за приписом ч.3 ст.551 ЦК України
зменшення неустойки є правом, а не
обов'язком суду, і законодавець не
виділяє жодного алгоритму такого
зменшення.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 18 березня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/
C.Б. Бутенко

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук