Провадження № 22-ц/779/1382/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої-судді: Шалаути
Г.І.,

суддів: Матківського
Р.Й., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря: Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
спричиненої джерелом підвищеної
небезпеки, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 14 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди ,спричиненої
джерелом підвищеної небезпеки. Позов
мотивувала тим, що 06.07.2013 року о 23год.35
хв. на вул. Целевича в м.
Івано-Франківську сталося ДТП за таких
обставин: водій автомобіля марки АЗ ЛК
2141 номерний знак НОМЕР_1, виїхавши з
провулку по вул. Целевича, та не
справившись з керуванням, в'їхав у
належний їй автомобіль марки ВАЗ 217030
номерний знак НОМЕР_2, який стояв
припаркований на узбіччі біля будинку
№4 по вул. Целевича. Особу водія
автомобіля марки АЗЛК 2141 номерний знак
НОМЕР_1 не вдалося встановити,оскільки
він з місця події скрився. Внаслідок
ДТП у її автомобілі пошкоджено задні
ліві дверки, заднє ліве крило,задній
бампер,що підтверджуються довідкою про
ДТП №9227314. Під час проведення пошукових
заходів ВДАЇ Івано-Франківського МВ
УМВС, було встановлено,що в момент ДТП
автомобілем марки АЗЛК 2141 номерний
знак НОМЕР_1 керував ОСОБА_4,мешканець
АДРЕСА_1, а власником автомобіля марки
АЗЛК номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3.

Позивач просив стягнути з відповідача
на його користь завдану в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальну шкоду в розмірі - 7440грн.,72
грн.,затрачених на ремонт автомобіля та
судовий збір в розмірі 229 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 14 квітня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7440
грн.72коп. та судовий збір у розмірі 229
грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
зазначила, що рішення постановлено з
порушенням норм процесуального права
(неправильно встановлено обставини
справи,суд неправомірно відхилив її
клопотання та не залучив до участі в
розгляді справи осіб,які на час ДТП та
вданий час є правомірними володільцями
транспортного засобу - марки АЗЛК 2141
номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
до яких слід було пред'явити позов.
Апелянт вважає,що вона не є належним
відповідачем,так як автомобіль марки
АЗЛК 2141 номерний знак НОМЕР_1
правомірно вибув з її володіння на
підставі доручення від 02.10.2007 року
нотаріально посвідченого Державним
нотаріусом Галицької державної
нотконтори Чіпко Н.З. до ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, доручення діє до 02.10.2017 року.
Також апелянт вважає ,що рішення
постановлене з порушенням норм
матеріального права - ст.ст. 1166, 1187 ЦК
України, оскільки суд стягнув шкоду з
особи, вини якої у її спричиненні такої
немає. Апелянт просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким в позові
відмовити.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що відповідно до змісту
ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши їх доказами, колегія
суддів знаходить апеляційну скаргу
обґрунтованою, а рішення суду першої
інстанції вважає таким,що підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення суд не вирішив
питань, зазначених у ст.214 ЦПК України
які повинен був вирішити,а саме які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Так задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що власник
джерела підвищеної небезпеки, яким є
відповідач, повинен нести
відповідальність за шкоду, спричинену
таким джерелом. Однак такий висновок є
помилковий, колегія суддів з ним не
погоджується.

Відповідно до змісту ст.ст.1166,1187 ЦК
України шкода,завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі
особою,яка її завдала. Обов'язок
відшкодувати шкоду, виникає у її
завдавача за умови,що дії останнього
були неправомірними,між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, речове право, договір
підряду, оренди, доручення тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Якщо під час керування транспортним
засобом особа має посвідчення водія на
право керування транспортним засобом
відповідної категорії і реєстраційний
документ на транспортний
засіб,переданий їй власником або іншою
особою,яка на законній підставі
використовує такий транспортний
засіб,то саме ця особа буде нести
відповідальність за завдання шкоди
,спричиненої таким транспортним
засобом (п.2.2 Правил дорожного руху).

У роз'ясненні п.6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорі про
відшкодування шкоди завданої джерелом
підвищеної небезпеки «особою,яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки
є фізична або юридичну особа,яка на
відповідній правовій підставі (право
власності,інше речове право, договір
підряду,оренди,позички, тощо) володіє
транспортним засобом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Суд, з'ясувавши, що транспортний засіб
марки АЗЛК 2141 номерний знак НОМЕР_1
правомірно вибув з володіння позивачки
та на час скоєння ДТП та ним на
відповідній правовій підставі
(доручення від 02.10.2007 року нотаріально
посвідченого Державним нотаріусом
Галицької районної державної
нотконтори Чіпко Н.З.,чинного до 2017
року) правомірно володіють ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, повинен був задоволити
клопотання відповідачки та залучити до
участі в розгляді справи в якості
співвідповідачів- ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Також поза увагою суду залишилася
довідка ВДАЇ Івано-Франківського МВ
УМВС про те, що в ході пошукових
міроприємств було встановлено,що що на
час ДТП автомобілем марки АЗЛК 2141
номерний знак НОМЕР_1 керував ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у АДРЕСА_1,
якого слід було залучити до участі в
розгляді справи в якості третьої особи
без самостійних вимог на боці
відповідачів, з'ясувати обставини
,зазначені в довідці та встановити
правомірність керування ним
транспортним засобом АЗЛК 2141 номерний
знак НОМЕР_1 в день ДТП.

Суд не повно встановив обставини
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи та зібраним у справі
доказам. Проте, оскільки апеляційний
суд не вправі в такому разі скасувати
рішення суду першої інстанції з
направленням справи на новий судовий
розгляд чи самостійно залучати таких
осіб до участі у справі та вирішувати
спір по суті,однак з урахуванням вимог
ст.303 ЦПК України повинен перевірити
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, тому колегія
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин та невідповідність висновків
суду обставинам справи та зібраним у
справі доказам.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 14 квітня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. В позові
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання ним законної сили.

Судді
Г.І.Шалаута

Р.Й. Матківський

Я.Ю.Ковалюк