Провадження № 8/0202/10/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 березня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар
Л.П.

при секретарі Куріній
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву Державного
закладу «Дніпропетровська медична
академія Міністерства охорони
здоров'я України» про перегляд
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 квітня
2013 року у зв'язку з нововиявленими
обставинами по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до Державного
закладу « Дніпропетровської
державної медичної академії
Міністерства охорони здоров'я
України» про стягнення недоплаченої
заробітної плати та незаконності
погіршення умов оплати праці, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 року Державний заклад «
Дніпропетровська державна медична
академія Міністерства охорони
здоров'я України» звернувся до суду з
заявою про перегляд рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 16 квітня 2013
року, у зв'язку із нововиявленими
обставинами, яка в подальшому була
уточнена обґрунтовуючи свою заяву
наступним, що на час ухвалення рішення
існували обставини які не були відомі
заявнику під час розгляду справи, вони
входили в предмет доказування у справі
і вплинули б на висновок суду.
Нововиявленими обставинами що
підтверджуються фактичними даними (
доказами), що у встановленому порядку
спростовують факти, покладені в
основу судового рішення є : 1. Витяг із
протоколу №8 від 06.04.2012 року засідання
профкому ДЗ « ДМА МОЗ України»; 2. Акт
Відділу кадрів ДЗ « ДМА МОЗ України»
від 13.03.2012 року, про зниження посадового
окладу; 3. Доповідна записка професора
Д.Г. Крижановського на ім'я ректора ДЗ «
ДМА МОЗ України» від 23.05.2012 року; 4. Акт
про відмову від особистого підпису
доцента кафедри фтизіатрії ОСОБА_1 від
23.05.2012 року, які були виявлені під час
проведення інвентаризації
номенклатури справ 23.01.2014 року з метою
передачі документів, які підлягають
збереженню, до архіву ДЗ « ДМА МОЗ
України». З даних документів
вбачається, що відповідачем було
виконано в повному обсязі ст.103 КЗпП
України і ОСОБА_1 була попереджена
заздалегідь про зміну умов праці.

Заявник вважає зазначену обставину
нововиявленою, та з врахуванням вимог
ст. 361-364 ЦПК України просить суд
задовольнити заяву про перегляд
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 квітня
2013 року, скасувати вказане рішення, та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В судовому засіданні представники
заявника підтримали подану заяву у
повному обсязі, та просили її
задовольнити з підстав, зазначених у
ній.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні просив суд відмовити
заявнику в задоволені заяви.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, матеріали цивільної
справи №202/19046/13-ц, провадження 2/202/1957/2013,
вважає, що заява підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 16 квітня 2013 року
по цивільній справі 202/19046/13-ц,
провадження 2/202/1957/2013 за позовною
заявою ОСОБА_1 до Державного закладу
«Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я
України» про стягнення недоплаченої
заробітної плати та незаконності
погіршення умов оплати праці, визнано
незаконною фактичну недоплату
Державним закладом « Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України» заробітної плати
ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням з 01
вересня 2012 року посадового окладу, який
відповідає посаді асистента та
стягнено недоплачену заробітну плату
за період з 01 вересня 2012 року в розмірі
2111,00 грн. Стосовно решти недоплати,
після січня 2013 року, позивачем вимоги
не заявлялись. Рішення набрало
законної сили.

Ухвалюючи дане рішення, суд виходив
з того, що між сторонами у цій справі
згідно ст. 21 КЗпП України укладений
строковий трудовий договір та
відповідачем виданий наказ № 519-о 29
липня 2011 року про продовження роботи
позивача на тій самій посаді без змін
умов і оплати праці, таким чином між
сторонами обумовлена оплата праці
ОСОБА_1, виходячи з попереднього окладу
доцента кафедри, тобто за посадою, яку
вона і займала вже з 01 вересня 2010 року. З
цим наказом ОСОБА_1 була ознайомлена
під розпис, що доводить перед судом
обізнаність позивача про свій розмір
окладу як доцента кафедри. Так само,
позивач була ознайомлена під розпис і з
посадовою інструкцією доцента від 01
вересня 2010 року, яка не містить
положень щодо необхідності присвоєння
вченого звання протягом двох років
зайняття посади .

Разом з тим, відповідач, керуючись
підзаконним нормативним актом
стосовно оплати праці позивача -
приведеною вище Інструкцією (затв.
наказом МОУ №90 від 02.04.1993) та
встановлюючи оклад позивачу з 01
вересня 2012 року у розмірі окладу
асистента кафедри за тарифним розрядом
16, в порушення вимог ст. 32, 103 КЗпП
України, додержання яких є обов'язковим
у випадку зміни умов оплати праці в бік
погіршення, що у даній справі має місце
у зв'язку зі зменшенням в
односторонньому порядку окладу
позивача з окладу доцента (розряд 19) до
окладу асистента (розряд 16), не
попередив позивача про істотну зміну
умов оплати праці в установлений строк
- за два місяці до зміни, будь-якого
наказу з цього питання не видав, не
попередив про умови збереження
попередньої оплати праці як доценту
кафедри, як і не повідомив ОСОБА_1 про її
право у разі незгоди з новими умовами
оплати праці на звільнення, що на
переконання суду є грубим порушенням
прав працівника з боку відповідача,
внаслідок чого ним допущена
неправомірна недоплата заробітної
плати.

Заявник зазначив, що
нововиявленою обставиною, яка
підтверджується фактичними даними, а
саме доказами є: 1. Витяг із протоколу
№8 від 06.04.2012 року засідання профкому
ДЗ « ДМА МОЗ України»; 2. Акт Відділу
кадрів ДЗ « ДМА МОЗ України» від 13.03.2012
року, про зниження посадового окладу; 3.
Доповідна записка професора Д.Г.
Крижановського на ім'я ректора ДЗ « ДМА
МОЗ України» від 23.05.2012 року; 4. Акт про
відмову від особистого підпису
доцента кафедри фтизіатрії ОСОБА_1 від
23.05.2012 року, які були виявлені під час
проведення інвентаризації
номенклатури справ 23.01.2014 року з метою
передачі документів, які підлягають
збереженню, до архіву ДЗ « ДМА МОЗ
України», що підтверджується Актом про
проведення інвентаризації та
номенклатури справ в юридичному
секторі ДЗ « ДМА МОЗ України» від
213.01.2014 року. З даних документів
вбачається, що відповідачем було
виконано в повному обсязі ст.103 КЗпП
України і ОСОБА_1 була попереджена
заздалегідь про зміну умов праці.

Відповідно до ч.1 ст. 362 ЦПК України
заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами можуть
бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом одного місяця з дня
встановлення обставини, що є підставою
для його перегляду.

За правилами ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали чи судового наказу у зв'язку з
нововиявленими обставинами є зокрема,
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається з заявою, на час розгляду
справи.

За змістом роз'яснень, викладених у
п.п. 3, 4, 5, 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також,
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч.2 ст. 361 ЦПК).

Суд вважає, що наявність в
матеріалах справи доказів, які
підтверджують наявність
нововиявленої обставини, а саме: 1.
Витяг із протоколу №8 від 06.04.2012 року
засідання профкому ДЗ « ДМА МОЗ
України»; 2. Акт Відділу кадрів ДЗ « ДМА
МОЗ України» від 13.03.2012 року, про
зниження посадового окладу; 3.
Доповідна записка професора Д.Г.
Крижановського на ім'я ректора ДЗ « ДМА
МОЗ України» від 23.05.2012 року; 4. Акт про
відмову від особистого підпису
доцента кафедри фтизіатрії ОСОБА_1 від
23.05.2012 року, має розцінюватись судом як
нововиявлена обставина для перегляду
рішення суду від 16 квітня 2013 року
згідно ст. 361 ЦПК України, оскільки вона
є істотною, тобто такою, що могла
вплинути на висновки суду при ухвалені
судового рішення.

За таких обставин суд приймає
рішення про скасування рішення
Індустріального районного суду від 16
квітня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного закладу «
Дніпропетровської державної медичної
академії Міністерства охорони
здоров'я України» про стягнення
недоплаченої заробітної плати та
незаконності погіршення умов оплати
праці, у зв'язку із нововиявленими
обставинами.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення недоплаченої заробітної
плати та незаконності умов погіршення
умов оплати праці позивач посилається
на наступне, що відповідач без
попередження про зміну істотних умов
праці, самостійно зменшив оплату
праці, встановивши замість раніше
виплачуваного окладу доцента кафедри
оклад асистента цієї кафедри у зв'язку
з відсутністю у позивача вченого
звання доцента, не зважаючи на те, що
позивач зберігає посаду доцента
кафедри і виконує роботу доцента
кафедри на підставі строкового
трудового договору - контракту,
укладеного відповідачем з позивачем
на період з 01 вересня 2011 року по 31
серпня 2014 року, про що був виданий
наказ №519-о від 29 липня 2011 року з
зазначенням про незмінність на цей
період умов та оплати праці, проте 04
січня 2013 року Комісія по трудовим
спорам ДЗ « Дніпропетровська медична
академія МОЗ України» визнала таке
зниження заробітної плати законним,
тому позивач просила суд, скасувати
рішення КТС від 04 січня 2013 року,
визнати незаконною фактичну недоплату
відповідачем заробітної плати,
виходячи з окладу асистента з вересня
2012 року, стягнути із відповідача на
свою користь 2111,00 грн. недоплаченої
заробітної плати.

З посиланням на ст.ст. 32,103 КЗпП
України, просить задовольнити позов у
повному обсязі.

Відповідач перечуючи проти
позову зазначив, що наказом МОН України
№557 від 26 вересня 2005 року «Про
впорядкування умов оплати праці та
затвердження схем тарифних розрядів
працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ»
науково-педагогічним працівникам, які
обрані чи призначені на посади
професорів чи доцентів, але не мають
відповідного вченого звання, один раз
строком до двох років від часу першого
обрання чи призначення встановлюються
відповідно тарифні розряди: професор -
20; доцент - 19, та за п.6.2 Інструкції про
оплату праці та розміри ставок
заробітної плати
професорсько-викладацького складу
вищих навчальних закладів,
затвердженої Наказом Міністерства
освіти України від 02.04.1993 року №90,
особам із числа
професорсько-викладацького складу,
обраним за конкурсом або призначеним
на посади професорів чи доцентів, які
не мають відповідного вченого звання,
один раз строком до 2 років від часу
першого обрання чи призначення,
починаючи з 29.03.91 року оклади
встановлюються в таких розмірах:
професорам - на 10 відсотків нижче від
посадового окладу професора, доктора
наук; доцентам - на 10 відсотків нижче
від посадового окладу доцента,
кандидата наук. Цей порядок
поширюється на осіб із числа
професорсько-викладацького складу,
призначених у встановленому порядку на
посади професорів чи доцентів
незалежно від наявності наукового
ступеня, а також на сумісників. Якщо
після закінчення двох років
перебування на посаді професора чи
доцента вчене звання не присвоєне, цим
особам встановлюється оклад асистента
(викладача) з урахуванням наявності
наукового ступеня, а при переході на ці
посади з посад доцента, старшого
викладача - оклад доцента, старшого
викладача». У зв'язку з неотриманням
Позивачем вченого звання доцента
протягом двох років після призначення
її на відповідну посаду, з 01.09.2012 року,
відповідно до Наказу МОН, їй було
встановлено посадовий оклад, який
відповідає посаді асистента.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 КЗпП України у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не
може бути збережено, а працівник не
згоден на продовження роботи в нових
умовах, то трудовий договір
припиняється за пунктом 6 статті 36
цього Кодексу.

Статтею 103 КЗпП України встановлено, що
про нові або зміну діючих умов оплати
праці в бік погіршення власник або
уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніш як за
два місяці до їх запровадження або
зміни.

Слідуючи роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України у п. 12
постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» суд
приймає до уваги, що оскільки при
введенні нових або зміні діючих умов
оплати праці у бік погіршення (ст. 103
КЗпП) роботодавець повинен повідомити
про це працівника не пізніше, ніж за два
місяці до їх запровадження, порушення
цього строку може бути підставою для
задоволення вимог працівника про
оплату праці згідно з попередніми
умовами за період, на який було
скорочено зазначений строк
попередження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
наказом №5-о від 03.01.2006 року прийнята
на посаду асистента кафедри сімейної
медицини в ДЗ «ДМА МОЗ України». ОСОБА_1
рішенням Спеціальної вченої ради
Дніпропетровської державної медичної
академії МОЗ України та інституту
гастроентерології АМН України від 13
квітня 2006 року присуджено наукову
ступінь кандидата медичних наук, що
підтверджується дипломом серії НОМЕР_1.

З 01.09.2010 року наказом №624-о ОСОБА_1 була
переведена на посаду доцента кафедри
фтизіатрії на умовах строкового
трудового договору по 31.08.2011 року.
Наказом №519-о від 29.07.2011 року з 01.09.2011
року ОСОБА_1 продовжено роботу на
умовах строкового трудового договору
по 31.08.2014 року, без змін та умов оплати
праці. З цим наказом ОСОБА_1 була
ознайомлена під розпис, що доводить
перед судом обізнаність позивача про
свій розмір окладу як доцента кафедри.
Так само, позивач була ознайомлена під
розпис і з посадовою інструкцією
доцента від 01 вересня 2010 року, яка не
містить положень щодо необхідності
присвоєння вченого звання протягом
двох років зайняття посади . Після
присвоєння наукового ступеню
кандидата медичних наук позивачка
вчене звання не отримувала.

Надані позивачем докази: 1. Витяг
із протоколу №8 від 06.04.2012 року
засідання профкому ДЗ « ДМА МОЗ
України»; 2. Акт Відділу кадрів ДЗ « ДМА
МОЗ України» від 13.03.2012 року, про
зниження посадового окладу; 3.
Доповідна записка професора Д.Г.
Крижановського на ім'я ректора ДЗ « ДМА
МОЗ України» від 23.05.2012 року; 4. Акт про
відмову від особистого підпису
доцента кафедри фтизіатрії ОСОБА_1 від
23.05.2012 року вказують на те, що ОСОБА_1
була заздалегідь 13.03.2012 року
повідомлена про зміну умов праці, а
наданий представником ОСОБА_1
Сертифікат міжнародної організації «
Програма оптимальних технологій в
охороні здоров'я» (РАТН) , який
свідчить по те, що ОСОБА_1 з 12 по 15
березня 2012 року перебувала в м. Києві
спростовується: табелем обліку
робочого часу; заліково
-екзаменаційною відомістю; листом РАТН
від 06.03.2014 року, в якому вказано про те,
що в період часу 12-15 травня 2012 року у
місті Києві тренінг не проводився;
довідками ДЗ ДМА МОЗУ про те, що в
період часу з 01 березня 2012 року по 31
травня 2013 у відряджені ОСОБА_1 не
знаходилася та не мала відряджень.
Крім того суд звертає увагу на те, що
даний сертифікат підписано Директором
Дніпропетровського обласного
комунального клінічного лікувально
профілактичного об'єднання фтизіатрія
Крижановським Д.Г.

Суд також бере до уваги Витяг з
протоколу засідання комісії з
трудових спорів ДЗ « Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України» №1 від 04 січня 2013
року, щодо законності змін посадового
окладу ОСОБА_1 в зв'язку з не
отриманням після спливу двох років з
моменту першого призначення на посаду
вченого звання доцента на посадовий
оклад асистента, що передбачено
Інструкцією про оплату праці та
розміри ставок заробітної плати
професорсько-викладацького складу
вищих навчальних закладів ,
затвердженою Наказом Міністерства
освіти України від 02.04.1993 року №90 в
редакції від 14.10.2005 року та Наказом
Міністерства освіти і науки України
№557 від 26.09.2005 року « Про впорядкування
умов праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ» .

Оскільки при розглядів справи по суті,
суд надав оцінку висновкам КТС, у
зв'язку з чим вимога позивача про
скасування рішення КТС може мати
місце лише при порушенні процедури
розгляду спору КТС або у зв'язку з
неповноважним складом комісії, тому,
в протилежному випадку, сам спір по
суті розглядається в судовому порядку,
а тому вимога позивача про скасування
рішення КТС за результатами розгляду
її заяви про недоплату заробітної
плати задоволенню не підлягає.

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд приймає рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в
повному обсязі.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Керуючись: ст.ст. 32,103,232, 233 КЗпП України,
ст.ст. 3,7,11,15,60,61,212-215, 361, 364, 365 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ :

Заяву Державного закладу
«Дніпропетровської державної
медичної академії Міністерства
охорони здоров'я України» про перегляд
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 квітня
2013 року у зв'язку із нововиявленими
обставинами - задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 квітня
2013 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до Державного
закладу « Дніпропетровської
державної медичної академії
Міністерства охорони здоров'я
України» про стягнення недоплаченої
заробітної плати та незаконності
погіршення умов оплати праці,
скасувати у зв'язку із нововиявленими
обставинами.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного закладу «Дніпропетровської
державної медичної академії
Міністерства охорони здоров'я
України» про стягнення недоплаченої
заробітної плати та незаконності
погіршення умов оплати праці -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Л.П. Слюсар