Справа № 755/797/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі-
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши справу у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в
приміщенні Дніпровського районного
суду міста Києва, справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк», ОСОБА_2, Постійно діючий
третейський суд при Асоціації
українських банків про скасування
рішення Третейського суду при
Асоціації українських банків від 26
вересня 2013 року у справі № 786/13,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: скасувати
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
від 26 вересня 2013 року по справі за № 786/13
щодо стягнення з нього та солідарно з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Унверсал Банк»
заборгованості за кредитним договором
та 1307 гривень 82 копійки витрат,
пов'язаних з вирішенням спору
третейським судом.

Свої заявлені вимоги заявник
обґрунтовує тим, що 26 вересня 2013 року у
м. Києві Постійно діючим Третейським
судом при Асоціації українських банків
у складі судді Волошиновича О.П. було
прийнято рішення по справі за № 786/13 до
солідарних відповідачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
За зазначеним рішенням з відповідачей
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь
ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто 90 782
гривні 20 копійок заборгованості за
кредитним договором та 1 307 гривень 82
копійки витрат, пов'язаних з вирішенням
спору третейським судом. Він особисто
участі у судовому розгляді справи
третейським судом участі не приймав.
Рішення третейського суду було
прийнято та оголошено без його участі.
Копія рішення була отримана ним
поштовою рекомендованою
кореспонденцією 02 листопада 2013 року.
Вважає, що рішення Третейського суду є
таким, що не відповідає вимогам закону
та обставинам справи. Так, 26 квітня 2012
року між ним та банком було укладено
договір про надання овердрафту
(кредиту) № BL13890. Пунктом 7.4. зазначеного
договору було передбачено «Всі спори,
які виникають при виконанні даного
договору або у зв'язку з ним, або
випливають з нього, підлягають
розгляду у постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків, згідно з
регламентом Третейського суду, який є
невід'ємною частиною даної третейської
угоди. При цьому, сторони договору
підтверджують, що вони ознайомлені з
регламентом Третейського суду при
Асоціації українських банків та добре
розуміють положення цього регламенту.»
Фактично, він з регламентом
третейського суду ознайомлений не був,
письмова копія цього регламенту йому
не була надана та сам він не був
приєднаний до договору у якості
додатку. За своєю суттю, регламент
третейського суду є своєрідним
збірником (кодексом) процесуальних
норм, які регулюють правовідносини
сторін у процесі судового розгляду
цивільного спору. Будь-яке формальне
ознайомлення (читання) фізичної особи з
цим документом не може дати йому змогу
у детальному використанню усіх
приписів цього документа, особливо,
якщо ця особа не має відповідних знань
у сфері юриспруденції та цивільного
судочинства. Таким чином, порядок
звернення та розгляду справ (регламент)
у Третейському суді при Асоціації
українських банків йому фактично не
відомий до цього часу, що є порушенням
його процесуальних прав. 27 серпня 2013
року (відповідно до поштового штемпеля)
банк направив на його адресу
рекомендовану поштову кореспонденцію
у якій знаходилася копія позовної
заяви про стягнення заборгованості за
кредитним договором. При цьому,
будь-які додатки до позовної заяви йому
не були направлені. У позовній заяві
було зазначено, що вона подається до
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою: місто Київ,
вулиця М. Раскової, будинок № 15, кімната
№ 810-А. При цьому банк у позовній заяві
зазначив, що цей порядок передбачений
п. 7.4. договору. Будь-яких посилань на
наявність третейської угоди щодо
солідарного відповідача ОСОБА_2 у
позовній заяві немає. Таким чином, банк
не обґрунтував законність свого
звернення до третейського суду
відносно відповідача 2 ОСОБА_2 Також
зазначена позовна заява не мала
будь-якої дати її складання та подання.
29 серпня 2013 року, не зважаючи на
зазначені вище недоліки щодо подання
позовної заяви, третейський суддя
Волошинович О.П. одноособово та за
власною ініціативою посилаючись на
ст.ст. 53, 56, 75 Регламенту, постановив
ухвалу про порушення провадження у
справі - прийняв позовну заяву та
призначив час та дату її розгляду по
суті. 23 вересня 2013 року він направив на
адресу третейського судді свою заяву у
якій зазначив усі обставини, які
перешкоджають розгляду цивільного
спору та прийняття судом по ньому
законного та обґрунтованого рішення
без порушення процесуальних прав
заявника. Але ці заперечення
третейським суддею були проігноровані,
бо він не угледів у цьому законних
підстав щодо припинення провадження,
або у його призупиненні на час усунення
перешкод.

В судове засідання сторони не
з'явилися, заявник подав до суду заяву,
з проханням розглядати справу у його
відсутність, заявлені вимоги підтримує
в повному обсязі. Представник ПАТ
«Універсал Банк» подав до суду
заперечення, в яких просив відмовити в
задоволенні заяви.

Відповідно ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України,
неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали даної справи,
матеріали третейської справи № 786/13 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ФОП
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, оцінивши зібрані у
справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного
процесуального кодексу України,
провадження в цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 26
вересня 2013 року Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків у справі № 786/13 було
ухвалено рішення за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, відповідно до якого з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
ОСОБА_2 було стягнуто солідарно на
користь ПАТ «Універсал Банк» 90 782
гривень 20 копійок заборгованості та 1307
гривень 82 копійки витрат пов'язаних з
вирішенням спору Третейським судом.

Судом встановлено, що рішення
третейського суду ухвалено на підставі
укладеного 26 квітня 2012 року між ПАТ
«Універсал Банк» та ФОП ОСОБА_1
договору про надання овердрафту № BL13890
та договору поруки № BL13890-П від 26 квітня
2012 року, укладеного між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про третейські суди» юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд
Третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам Закону України «Про
третейські суди».

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про третейські суди» третейська угода
може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремою
письмової угоди. Третейська угода
укладається у письмовій формі.
Третейська угода вважається укладеною,
якщо вона підписана сторонами чи
укладена шляхом обміну листами,
повідомленнями по телетайпу, телеграфу
або з використанням засобів
електронного чи іншого зв'язку, що
забезпечує фіксацію такої угоди, або
шляхом направлення відзиву на позов, в
якому одна із сторін підтверджує
наявність угоди, а інша сторона проти
цього не заперечує.

Так, згідно зі п. 7.4. Розділу 7 договору
про надання овердрафту № BL13890 від 26
квітня 2012 року, всі спори, які виникають
при виконанні даного договору або у
зв'язку з ним, або випливають з нього,
підлягають розгляду у постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків, згідно з
регламентом третейського суду, який є
невід'ємною частиною даної третейської
угоди. При цьому, сторони договору
підтверджують, що вони ознайомлені з
регламентом Третейського суду при
Асоціації українських банків та добре
розуміють положення цього регламенту.
Умови договору, які містять відомості
про найменування сторін та їх
місцезнаходження, є складовими
частинами даної третейської угоди.
Місце і дата укладення третейської
угоди відповідають місцю і даті
укладення договору.

Відповідно до п.п. 5.4. п. 5 договору
поруки № BL13890-П від 26 квітня 2012 року, всі
вимоги, які виникають при виконанні
даного договору або у зв'язку з ним, або
випливають з нього, підлягають
розгляду у постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків, згідно з
регламентом третейського суду, який є
невід'ємною частиною даної третейської
угоди. При цьому, сторони договору
підтверджують, що вони ознайомлені з
регламентом Третейського суду при
Асоціації українських банків та добре
розуміють положення цього регламенту.
Умови договору, які містять відомості
про найменування сторін та їх
місцезнаходження, є складовими
частинами даної третейської угоди.
Місце і дата укладення третейської
угоди відповідають місцю і даті
укладення договору.

Отже, зазначені договори містять
третейське застереження про вирішення
спору між сторонами Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків.

Згідно з положеннями статей 2 та 5
Закону України «Про третейські суди»
третейський суд, як недержавний орган,
має повноваження вирішення спорів лише
тих сторін, якими укладено угоду про
передачу спору на розгляд третейського
суду і ці повноваження третейського
суду не поширюються на спори, в яких
крім цих осіб, сторонами є інші особи,
які не були сторонами третейської
угоди, або спори, які стосуються прав і
обов'язків інших осіб, що не є сторонами
третейської угоди.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» (в
редакції Закону України №2983-VІ від
03.02.2011 року) третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду у випадках,
передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не
є відмовою від права на звернення до
суду за захистом, а одним зі способів
реалізації права на захист своїх прав
та інтересів.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
третейські суди» передбачено, що
третейський розгляд здійснюється у
засіданні третейського суду за участю
сторін або їх представників, якщо
сторони не домовилися про інше щодо
їхньої участі в засіданні. Третейський
суд вправі визнати явку сторін у
засідання обов'язковою. Сторонам має
бути направлене повідомлення про день,
час та місце проведення засідання
третейського суду не пізніше ніж за 10
днів до такого засідання. Повідомлення
направляється або вручається в
порядку, визначеному статтею 15 цього
Закону. Третейський суд під час
розгляду справи повинен забезпечити
додержання принципу змагальності
сторін, рівні можливості та свободу
сторонам у наданні ними доказів і у
доведенні перед третейським судом їх
переконливості.

Згідно з положеннями статей 2 та 5
Закону України «Про третейські суди»
третейський суд, як недержавний орган,
має повноваження вирішення спорів лише
тих сторін, якими укладено угоду про
передачу спору на розгляд третейського
суду і ці повноваження третейського
суду не поширюються на спори, в яких
крім цих осіб, сторонами є інші особи,
які не були сторонами третейської
угоди, або спори, які стосуються прав і
обов'язків інших осіб, що не є сторонами
третейської угоди.

Договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду у випадках,
передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не
є відмовою від права на звернення до
суду за захистом, а одним зі способів
реалізації права на захист своїх прав
та інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків,
розглянувши справу 26 вересня 2013 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ФОП
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, не вийшов за межі своєї
компетенції та розглянув справу в
рамках третейської угоди.

Щодо тверджень заявника, про те, що його
не було ознайомлено під час підписання
договору з регламентом третейського
суду, то дані вимоги не знайшли свого
підтвердження, так як заявником не
надано жодного доказу того, що його не
було ознайомлено з Регламентом або
йому було відмовлено в наданні
Регламенту або іншої інформації щодо
третейського суду. Крім того, договір
містить підписи заявника на кожному
аркушу договору, в тому числі і на
аркушу, що містить посилання на
ознайомлення сторін з регламентом.

Рішення третейського суду може бути
оскаржено стороною у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Виключний перелік підстав для
скасування рішення третейського суду
зазначено в ст. 389-5 Цивільного
процесуального кодексу України, яка
кореспондується зі ст. 51 Закону України
«Про третейські суди».

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного
процесуального кодексу України
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у разі якщо: 1) справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 3) третейську угоду
визнано судом недійсною; 4) склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам
закону; 5) третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі.

Щодо посилань заявника на те, що йому
Третейським судом не було направлено
копії додатків до позовної заяви, а
також, що позивачем не було
обґрунтовано солідарної вимоги до
ОСОБА_2 та взяття до уваги його заяви, то
суд зазначає, що Закон України «Про
третейські суди» регулює процедуру,
предмет і межі судового контролю.
Контроль провадиться виключно у
судовому засіданні відповідно до
процесуальних вимог закону. ЗУ «Про
третейські суди» передбачено, що
ініціатором контролю може бути лише
одна із сторін третейського розгляду
(позивач або відповідач). Державний суд
здійснює формально-юридичний контроль,
а не перевірку рішень третейського
суду по суті. Рішення третейських судів
перевіряються не на відповідність
нормам матеріального або
процесуального права, а лише на
дотримання процедурних вимог, які
встановлені ЗУ «Про третейські суди».

Як убачається з ч. 4 ст. 389-4 Цивільного
процесуального кодексу України суд не
обмежений доводами заяви про
скасування рішення третейського суду,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено підстави для скасування
рішення третейського суду, визначені
статтею 389-5 цього Кодексу.

Однак, жодної підстави, яка визначена у
ст. 389-5 ЦПК України, для скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 26 вересня 2013 року у справі № 786/13,
при розгляді заяви ОСОБА_1 судом не
встановлено.

З огляду на викладене, аналізуючи
зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 2, 5, 12, 39 Закону України «Про
третейські суди», ст.ст. 2, 210, 389-1 - 389-6
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк», ОСОБА_2, Постійно діючий
третейський суд при Асоціації
українських банків про скасування
рішення Третейського суду при
Асоціації українських банків від 26
вересня 2013 року у справі № 786/13 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п`яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п`яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: