Справа № 1328/9248/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді
Свірідової В.В.

при секретарі
Піцик О.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1-ОСОБА_2

представника відповідача ЛМР-
Феник Л.М.

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Львівської міської ради, з участю
третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
представника неповнолітньої особи
ОСОБА_8 яка діє в інтересах
неповнолітньої особи ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та
піклування Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання права власності на
житлове приміщення за набувальною
давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Львівської міської ради, з
участю третьої особи на стороні
позивача ОСОБА_6 про визнання права
власності за набувальною давністю на
квартиру АДРЕСА_1.

Судом по даній справі було залучено
в якості третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_7,
представника неповнолітньої особи
ОСОБА_8 яка діє в інтересах
неповнолітньої особи ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що 19 березня 1969 року між
ОСОБА_10 та Управлінням будинками № 46
житлового управління Шевченківського
району м.Львова укладено договір
найму житлового приміщення у
будинках місцевих Рад депутатів
трудящих, державних підприємств і
установ, кооперативних і громадських
організацій УРСР. Згідно цього
договору строком на 5 років в найм
передавалась квартира за адресою
АДРЕСА_1.

ОСОБА_10 проживав у зазначеній
квартирі з членами своєї родини до
самої смерті. Після його смерті,
ІНФОРМАЦІЯ_9, у квартирі залишились
проживати лише його дружина ОСОБА_6
та його син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
за даною адресою-у спірній квартирі,
зареєстрований з 31 липня 1969 року.

Його батьки не скористались правом
приватизувати зазначену квартиру
відповідно до Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" та жодним іншим чином не
оформляли право власності на вказану
квартиру. У цій квартирі проживає він
з 1969 року,оплачує всі комунальні
послуги та за житло, здійснює поточні
ремонти в помешканні, за власні кошти.
Протягом всього часу ніхто з квартири
його не виселяв та жодних претензій
щодо його проживання в ній не
пред"являв.

Вважає ,що відповідно до вимог ч.1
ст.344 ЦК України є підстави визнати
його право власності на цю квартиру у
зв'язку з давністю володіння нею.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з" явився, надавши суду заяву про
розгляд справи у його
відсутності,позовні вимоги підтримує.

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги ОСОБА_1, та просить суд визнати
право власності на квартиру АДРЕСА_1
за ОСОБА_1 за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник
Львівської міської ради Феник Любов
Михайлівна позовні вимоги не визнала
та просила відмовити у їх
задоволенні, оскільки позивач може
та має право скористатись своїм
правом на приватизацію даного
помешкання. Окрім того, в квартирі
зареєстровані інші учасники процесу,
неповнолітня особа, право та інтереси
яких при визнанні судом права
власності за позивачем буде
порушено.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив у його задоволення відмовити,
оскільки він та інші мешканці
спірної квартири мають рівні права з
позивачем на дане помешкання. Він,
зокрема, бажає скористатись своїм
правом на приватизацію даної
квартири. Рішенням суду було
відмовлено у визнанні його
втратившим право користування
зазначеною вище квартирою,а тому він
має рівні права на дане помешкання з
іншими сторонами по справі.

Треті особи ОСОБА_7,представник
неповнолітньої особи ОСОБА_8 яка діє в
інтересах неповнолітньої особи
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, представник
органу опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради в судове
засідання не з'явились, хоча судом про
час та місце розгляду справи були
належним чином повідомлені.

Третя особа на стороні позивача
ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності,позов
підтримує.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача,третю особу,
вивчивши та оцінивши наявні докази у
справі, суд вважає, що позовні вимоги
до задоволення не підлягають з
наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України передбачено,що
кожна сторона повинна довести ті
обставини,на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім
випадків,встановлених цим Кодексом.

Квартира АДРЕСА_1 належить міській
раді, складається з трьох кімнат,
кухні, комунальних вигод, загальною
площею 61,70 квм.м.,житловою площею 43,90
кв.м.(а.с.11).

Судом встановлено, що ОСОБА_10 12
лютого 1969 році отримав ордер на
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою ЛКП від 25.01.2012 р. (а.с.11).

19 березня 1969 року між ОСОБА_10 та
Управлінням будинками № 46 житлового
управління Шевченківського району м.
Львова укладено Договір найму
житлового приміщення у будинках
місцевих Рад депутатів трудящих,
державних підприємств і установ,
кооперативних і громадських
організацій УРСР. Згідно цього
договору строком на 5 років в найм
передавалась квартира за адресою
АДРЕСА_1.(а.с.8-9).

ОСОБА_10 був одружений з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з
ксерокопії свідоцтва про одруження з
1962 року (а.с.9).

Позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
є сином ОСОБА_10 та ОСОБА_6, що
вбачається з ксерокопії свідоцтва
про народження (а.с.10).

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_9, що
вбачається з ксерокопії свідоцтва
про смерть (а.с.7).

ОСОБА_10 проживав у зазначеній
квартирі з членами своєї родини до
самої смерті,що не заперечується
учасниками процесу.

Після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_9, у
квартирі залишились проживати його
дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_1.

Батьки позивача не скористались
правом приватизувати зазначену
квартиру відповідно до Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" та жодним іншим
чином не оформляли право власності
на вказану квартиру.

На даний час в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 з
31.07.1969 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з
31.07.1969 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, з
18.03.1986 року, ОСОБА_7,,ІНФОРМАЦІЯ_8, з
21.10.1991 року, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
вбачається з довідки Ф-2 з ЛКП
"Збоїща-408" від 06.03.2014 року (а.с.97).

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що в помешканні
проживає постійно ОСОБА_1 та ОСОБА_6,
інші зареєстровані в квартирі особи
не проживають, а тому не має
можливості приватизувати зазначене
вище помешкання.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_4 зазначив, що твердження
представника позивача не заслуговують
до уваги, оскільки він в даній
квартирі проживає,зокрема приходить
та ночує в квартирі.

З матеріалів цивільної справи № 2/466/381/13
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ВГІРФО Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівської області про
визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщення та зняття з реєстрації
вбачається, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 01 лютого 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.
Ухвалою колегії суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області
від 06 червня 2013 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 01.02.2013 року залишено без
змін.

Відповідно до вимог частини 3 статті 61
ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи
або особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Отже, рішення Шевченківського
районного суду м. Львові від 01.02.2013
року набрало законної сили, що
вбачається з матеріалів зазначеної
вище справи,оглянутої судом, тому не
підлягають доказуванню обставини, які
зазначені у даній справі.

Відповідно до вимог статті 344 ЦК
України частини першої вбачається, що
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим
майном протягом десяти років набуває
право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно
можна набути за набувальною давністю
лише після 01 січня 2011 року.

Пункт 8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України передбачає,що
правила статті 344 ЦК України про
набувальну давність поширюється
також на випадки, коли володіння
майно почалось за три роки до
набрання чинності цим Кодексом.

Положення ч.3 ст.344 ЦК України судом
до позивача не застосовуються,
оскільки позивач вступив у фактичне
володіння вказаною квартирою
добросовісно, відкрито та без
укладення будь-яких договорів. Зі
сторони власника (Львівської міської
ради) жодних заяв про повернення
цієї квартири не надходило, тому
останній продовжував в ній
проживати.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання.

В суді встановлено, що позивач та
інші мешканці квартири АДРЕСА_1 з
питанням про приватизацію до
Львівської міської ради, ча до
відділу приватизації не звертались,
оскільки позивач бажає вирішити
дане питання через суд.

Судом безспірно встановлено, що право
позивача на житлове приміщення
відповідачем Львівською міською
радою не порушується та не
оспорюеться, отже як такого спору між
сторонами не існує на даний час.
Позивач вправі вирішити питання щодо
оформлення права власності на
житлове приміщення згідно вимог
чинного законодавства.

Крім того, в спірному помешканні
проживають та зареєстровані інші
особи, які з показів представника
відповідача, третьої особи також
мають намір на приватизацію
спірного нерухомого майна.

Відповідно до вимог ст.13 ч.2,3 ЦК
України при здійсненні своїх прав
особа зобов"язана утримуватися від
дій, які могли б порушити права інших
осіб. Не допускається дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах.

На підставі наведеного вище, позовні
вимоги позивача не підлягають до
задоволення, оскільки задовольняючи
позов будуть суттєво порушені права
осіб, які зареєстровані та проживають
у спірному помешканні.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК Укоаїни
слід стягнути з позивача судовий
збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.3,10, 11 ,13,15, 60,61,88,169, 209, 215,
218 ЦПК України, ст.ст.13,15,344 ЦК України,
суд ,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Львівської міської ради, з участю
третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_4,ОСОБА_7,
представника неповнолітньої особи
ОСОБА_8 яка діє в інтересах
неповнолітньої особи
ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та
піклуванняШевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання права власності на
житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1
за набувальною давністю-відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН
НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в
розмірі 3219 грн.(три тисячі двісті
дев"ятнадцять грв.).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: В. В. Свірідова