Єдиний унікальний номер 205/4962/14-ц
УХВАЛА

про забезпечення позову

12 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Мовчан Д.В.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про визнання недійсним договору
купівлі - продажу в частині.

Відповідною ухвалою суду від 12 червня
2014 року судом було відкрито
провадження по даній цивільній справі.

Одночасно із зверненням до суду з
вищевказаним позовом позивач
звернувся до суду з належно оформленою
заявою, в якій просить суд у порядку
забезпечення позову вжити заходи
забезпечення позову шляхом заборони
відповідачам до дати набрання чинності
рішення суду по даній справі вчиняти
будь -які дії стосовно нежитлового
приміщення - будівлі магазину за №
НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею
101,5 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, а також обладнання, а саме: у
будь - якій спосіб та будь - яким особам
відчужувати частку або в цілому спірне
майно (магазин та обладнання),
передавати будь -яким особам
правовстановлюючи документи, що
підтверджують право власності на
спірне майно(магазин та обладнання),
передавати будь яким особам ключі від
усіх вхідних дверей магазину.

Розглянувши зазначену заяву,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що вказана заява
про забезпечення позову підлягає
частковому задоволенню з огляду на
нижчевикладене.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення
позову розглядається судом, у
провадженні якого перебуває справа,
в день її надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов майнового характеру
забезпечується, у тому числі, забороною
вчиняти певні дії. Згідно із ч. 6 ст. 153
ЦПК України залежно від обставин
справи суд може забезпечити позов
повністю або частково. Згідно із
вимогами ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Пленум Верховного Суду України у п. 4
своєї постанови від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» роз'яснив, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
яка звернулась з такою заявою, позовним
вимогам.

Суд, вивчивши матеріали справи,
враховуючи докази, що надані позивачем
на підтвердження своїх вимог, вважає,
що у даному випадку дійсно виник спір
між сторонами, та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення (повне або часткове) позову
у майбутньому. Також з матеріалів
справи вбачається наявність реальної
загрози щодо невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду, адже
з огляду на викладені позивачем доводи,
відповідач ОСОБА_2 має намір щодо
відчуження спірного майна на користь
третіх осіб.

З огляду на вищевикладене, суд доходить
до висновку, що невжиття заходів
забезпечення позову в разі задоволення
позовних вимог за даним позовом може
утруднити або зробити неможливим
виконання можливого рішення суду.

Разом з цим, з огляду на суть заявлених
вимог, забезпечення позову повинно
полягати у обмеженні можливості
відповідачам позбутися спірного майна,
у зв'язку з чим суд вважає за необхідне
задовольнити заяву про забезпечення
позову частково та заборонити
відчужувати майно, яке є предметом
спору, а саме: ? частину магазину за №
НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею
101,5 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, а також заборонити передавати
ключі від такого майна та
правовстановлюючі документи, що
підтверджують речові права на таке
нерухоме майно на користь третіх осіб.

Судовій збір за подання заяви про
забезпечення позову сплачено
заявником.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
- задовольнити частково.

2. Заборони ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1,
АДРЕСА_2) вчиняти будь-які дії,
спрямовані на відчуження на користь
третіх осіб ? будівлі магазину за №
НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею
101,5 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, у тому числі передавати ключі
від такого майна та правовстановлюючі
документи, що підтверджують речові
права на таке нерухоме майно третім
особам.

3. В іншій частині заяви про
забезпечення позову - відмовити.

4. Копію ухвали після її постановлення
надіслати заявникові та зацікавленим
особам - негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню
компетентним органом державної
виконавчої служби України,
уповноваженими органами та установами
реєстрації речових прав та їх обмежень
в порядку, що встановлений для
виконання судових рішень.

Заходи забезпечення позову можуть
бути скасовані або змінені судом, який
розглядає справу.

Ухвала суду про забезпечення позу
також може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі в
5-ти денний строк з дня проголошення
(винесення) ухвали апеляційної скарги.
У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а
також не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Суддя:
Мовчан Д.В.