Справа № 199/9827/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„31" березня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Просто -
страхування» до ОСОБА_1 про
стягнення суми виплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 18.03.2012 р. між
сторонами в даній справі був укладений
договір (поліс АВ/15530540 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, згідно якого
була застрахована відповідальність
власника транспортного засобу ВАЗ 210990
р/н НОМЕР_1; 24.04.2013 р. у м.
Дніпропетровську по вул. Набережна
Заводська відбулася
дорожньо-транспортна пригода,
учасниками якої були а/м «Mazda CX 7» р/н
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та
а/м ВАЗ 210990 р/н НОМЕР_3 під керуванням
водія ОСОБА_1

Відповідно до постанови судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська
дорожньо-транспортна пригода мала
місце з вини водія ОСОБА_1.

25.02.2013 р. ОСОБА_2 звернувся до АТ
«Просто - страхування» із
повідомленням про настання страхового
випадку; подія була визнана страховою ,
про що 07.05.2013 р. складений акт, та
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 11 632,50 грн. (платіжне доручення
від 14.05.2013 р. №12806), про стягнення якої у
позові з відповідача й заявлено
відповідну вимогу.

Підставу позову становлять
приписи ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 1172, 1187, 1191 ЦК України.

У судове засідання сторони не
з'явилися, водночас представник
позивача надав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності, в
якій просив суд позов задовольнити
повністю, не заперечував проти
заочного розгляду справи.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач,
який був повідомлений належним чином
про розгляд справи, не з'явився, причини
неявки суду не повідомив та не надав
заяви про розгляд справи за його
відсутності, та не скористався правом
надання заперечень проти позову, у
зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК
України вирішував справу у порядку
заочного розгляду та на підставі
наявних у справі доказів.

Врахувавши заяву позивача та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову
повністю, виходячи з наступного (за ч. 2
ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи в разі якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється).

24.02.2013 р. о 10.55 год. у м.
Дніпропетровську по вул. Набережна
Заводська рухався а/м ВАЗ 210990 р/н
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1,
який в районі електроопори №369 при
зміні напрямку руху ліворуч не
переконався у безпеці свого маневру та
здійснив зіткнення з а/м Мазда р/н
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2,
який рухався ліворуч в попутному
напрямку; під час
дорожньо-транспортної пригоди
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження; дані обставини
встановлені постановою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 27.03.2013
року, якою ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП
правопорушення та накладено стягнення
у виді штрафу.

Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини;
відповідно до ч. 4 зазначеної вище
статті вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що цивільно -
правова відповідальність відповідача
за збиток заподіяний при його
експлуатації, була застрахована на
підставі полісу АВ/15530540 від 18.03.2012 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи (відповідача),
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно ст. 22 зазначеного вище
Закону при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує встановленому цим Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи; тому
позивач, виконуючи договірні
зобов'язання за полісом
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АВ/15530540 від 18.03.2012 року
відшкодував потерпілій особі
заподіяний збиток в розмірі 11 632,50 грн.
(платіжне доручення від 14.05.2013 р. №12806).

За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60
ЦПК доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Виконуючи даний обов'язок
доказування, з боку позивача було
доведено здійснення підстав та факту
самої виплати страхового
відшкодування, утім, відповідач у
судове засідання не з'явився, не
скористався правом надання заперечень
проти позову, з його боку не було
надано жодних доказів та не було
заявлено клопотань про їх витребування
у випадку складнощів в їх отриманні,
адже на виконання ч. 2 ст. 60 ЦПК України
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, та
через що суд вирішував справу на
підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 33 Закону учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих дні", повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності, або, у
випадках, передбачених цим Законом,
МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди; за ст.
526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до /мов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Ст. 38 Закону передбачено права
страховика (позивача) після виплати
страхового відшкодування подати
регресний позов до страхувальника, або
водія забезпеченого транспортного
засобу (Відповідача), якщо він не
повідомив страховика про ДТП у строки і
за умов, визначених у статті 33 цього
Закону, тобто у триденний строк після
порожньо-транспортної пригоди. Судом
встановлено на підставі наданих
позивачем доказів у відповідності до
приписів ст.ст. 57-59 ЦПК України, що
відповідач (водій забезпеченого
транспортного засобу) зазначеного
зобов'язання не виконав та позивача
про настання дорожньо-транспортної
пригоди у встановлений строк не
повідомив, на надіслану претензію
відповідач не відповів, у зв'язку з чим
для суду з метою поновлення порушених
прав позивача вбачаються підстави для
ухвалення про стягнення з відповідача
на користь позивача виплаченої суми
страхового відшкодування в
зазначеному вище розмірі.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства «Просто - страхування» до
ОСОБА_1 про стягнення суми
виплаченого страхового відшкодування
в порядку регресу задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Просто - страхування» в порядку
регресу суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 11 632,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Просто - страхування» судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору в розмірі 229,40 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя