УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до професійно-технічного
училища № 26, департаменту освіти та
науки Полтавської обласної державної
адміністрації, третя особа - управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці, про внесення запису до
трудової книжки, за касаційною скаргою
Ареп'єва Р.М., який діє від імені
управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області, на
рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 22
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 31 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася у
суд з указаним позовом. Зазначала, що 19
грудня 1986 року вона була прийнята до
ПТУ-16 м. Кременчука на посаду викладача
хімії. 27 серпня 1997 року позивач була
звільнена і переведена до ПТУ-22 на
посаду заступника директора. У лютому
2012 року, відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», вона
звернулася до УПФ м. Кременчука із
заявою про призначення пільгової
пенсії як працівнику освіти. 2 березня
2012 року позивач отримала відповідь від
УПФ м. Кременчука про те, що згідно
копії трудової книжки, яка була нею
надана до УПФ м. Кременчука, посади, які
зазначені за період з 1986 року по 1990 рік,
не входять до переліку закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 909 від 4
листопада 1993 року і відповідно не дають
їй право на призначення пільгової
пенсії як працівнику освіти. 6 липня 2012
року рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука було
зобов'язано ПТУ-26 м. Кременчука внести
запис до її трудової книжки щодо її
перебування на посаді викладача.
Оскільки вона працювала на посаді
викладача і в інший період, який
підлягає зарахуванню до пільгового
стажу, позивач просила задовольнити
вимоги внести до трудової книжки запис
про перебування її на посаді викладача
в період з 25 серпня 1990 року по 4 жовтня
1994 року.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 22
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 31 жовтня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково.
Зобов'язано Професійно - технічне
училище № 26 м. Кременчука внести запис
до трудової книжки ОСОБА_3 про її
перебування на посаді викладача в
період з 25 серпня 1990 року по 4 жовтня 1994
року. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі Ареп'єв Р.М., який
діє від імені управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області, просить скасувати
оскаржувані судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позов частково та
зобов'язуючи професійно-технічне
училище № 26 м. Кременчука внести запис
до трудової книжки ОСОБА_3, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що факт перебування ОСОБА_3 на
посаді викладача в ПТУ № 16 на протязі
періоду з 25 серпня 1990 року по 4 жовтня 1994
року підтверджується наявними у справі
довідками учбових закладів.

Однак, повністю погодитись з такими
висновками неможливо.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 просила
внести записи до трудової книжки за
період її роботи у ПТУ № 16 м.
Кременчука, які необхідні їй для
призначення пенсії за вислугу років як
працівнику освіти.

Установа, в якій працювала позивач,
ліквідована без правонаступника (а.с.
60).

Відповідно до п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У разі
відсутності правонаступника
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, установленої для
окремих категорій працівників,
здійснюється у порядку, визначеному
Пенсійним фондом України за
погодженням з Мінсоцполітики та
Мінфіном.

Згідно п. п. 3, 16 Порядку підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років, затвердженого постановою
правління Пенсійного Фонду України 10
листопада 2006 № 18-1, підтвердження
періодів роботи, що дає право на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років здійснюється
комісіями з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років (далі - Комісії).
Рішення Комісій можуть бути оскаржені
в Пенсійному фонді України або в
судовому порядку.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що чинним законодавством визначено
спеціальний порядок підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років.

Суд першої інстанції при вирішенні
спору на зазначені положення
законодавства уваги не звернув, не
врахував того, що суд не вправі
зобов'язувати вносити записи до
трудової книжки, за обставин на які
посилалась позивач, не з'ясував чи
зверталася вона до комісії з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
та чи приймалось комісією відповідне
рішення.

Погодившись з рішенням суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
на наведене уваги не звернув, обставин,
які мають значення для вирішення
вказаних вимог, не встановлював.

З врахуванням наведеного, коли судами
при вирішенні спору порушені вимоги ст.
ст. 10, 60, 179, 213, 215 ЦПК України, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, ухвалені
судові рішення не можуть вважатись
законними і обґрунтованими та в силу
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Ареп'єва Р.М., який діє
від імені управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області, задовольнити частково.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 22
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 31 жовтня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:М.В.
Дем'яносов В.І. Мартинюк М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук