Справа №173/3368/13-ц
Провадження №2/173/189/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, третя
особа: державний нотаріус
П'ятихатської державної нотаріальної
контори про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом до Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, третя
особа: державний нотаріус
П»ятихатської дер жавної нотаріальної
контори, про визнання права власності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2. Згідно
заповіту ОСОБА_2 після своєї смерті
заповідав їй все своє майно. Заповіт 06
червня 2008 року посвідчений приватним
нотаріусом Верхньодніпровського
нотаріального округу
Дніпропетровської області, та
зареєстрований в реєстрі під № 575. На
час смерті ОСОБА_2 йому належало майно,
яке складалося з земельної ділянки,
площею 20,520 га, розташованої на
території Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району та 1/2
частини квартири АДРЕСА_1. Після смерті
ОСОБА_2 вона звернулася до державного
нотаріуса П»ятихатської державної
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, але їй було видано свідоцтво
лише на земельну ділянку. На 1/2 частину
квартири їй бу ло відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину в
зв»язку з тим, що нею не було надано
правовстановлюючого документу на
квартиру. На підставі рішення
Верхньодніпровського районного суду
від 16 червня 2009 р. було встановлено, що
07.08.1990 року ОСОБА_2 та його дружиною
ОСОБА_3 булла придбана квартира
АДРЕСА_1. Дана квартира булла
зареєстрована на дружину ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла і після її
смерті ОСОБА_2 дізнався, що ще при житті
вона уклала зі своїми сусідками ОСОБА_4
та ОСОБА_5 договір довічного утримання
на квартиру в цілому. При розгляді
вказаної справи судом було також
встановлено, що ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_2
могла розпорядитися тільки тією
частиною квартири, яка належала їй у
праві спільної сумісної власності.
ОСОБА_2 було повернуто у власність ?
частина квартири АДРЕСА_1. Але своє
право власності ОСОБА_2 оформити у
відповідних органах не встиг, так як
після перенесеного у серпні 2006 року
інсульту стан здоров'я не дозволив йому
це зробити, його паралізовало, на
підставі чого просить визнати за нею
право власності в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_2 на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час, день та місце судового
засідання повідомлений належним чином.
Надав суду заяву в якій просив
розглянути справу за його відсутністю
(а.с.45).

Відповідач - Дніпровська селищна рада
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином. Надав суду заяву в якій
просив розглянути цивільну справу без
участі представника (а.с. 44).

Третя особа: державний нотаріус
П'ятихатської державної нотаріальної
контори, в судове засідання не з'явився,
про день, час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.
Надав суду заяву в якій просив
розглянути цивільну справу без його
участі (а.с. 42).

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, суд вважає що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Рішенням
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 29.07.2010р.,
визнаний частково недійсним договір
довічного утримання, укладений 04
червня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Верхньодніпровського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі №856 в розмірі
передачі права власності на ? частки 23/50
частки домоволодіння-квартиру АДРЕСА_1;
визнано за ОСОБА_2 право власності на
23/100 частини домоволодіння, а саме
квартири АДРЕСА_1 (а.с.33-35).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 лютого
2011 року, апеляційні скарги ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 - відхилені; Рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2010 року залишено без змін (а.с. 31-32).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судом визнане право
власності за ОСОБА_2 на 23/100 частини
домоволодіння, а саме квартири АДРЕСА_1,
що відповідає встановленому способу
захисту права, передбаченому ст.ст. 16, 392
ЦК України, та не підлягає доведенню в
силу ст. 61 ЦПК України.

06.06.2008 року ОСОБА_2 склав заповіт, в
якому зробив розпорядження на випадок
його смерті та заповідав гр. ОСОБА_1 все
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалося, і взагалі все те що
спадкодавцю буде належати на день
смерті і на що він за законом матиме
право. Заповіт посвідчений приватним
нотаріусом Верхньодніпровського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_8 та
зареєстровано в реєстрі за №575 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим 16.09.2011р.
виконавчим комітетом Холодіївської
сільської ради П'ятихатського району
Дніпропетровської області (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернувся
до П'ятихатської державної
нотаріальної контори та отримав
Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 22.08.2012 року,
зареєстровано в реєстрі за №1-832,
відповідно до якого спадщина
складається з земельної ділянки,
площею 20.520га, розташованої на
території Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області (а.с.9).

Одночасно з цим при оформленні права
на спадщину на вищезазначену частину
жилого будинку до П'ятихатської
державної нотаріальної контори
надійшов Лист комунального
підприємства «Верхньодніпровське бюро
технічної інвентаризації» від 26
вересня 2012р. за №1332, відповідно до
якого зареєстровати право власності та
видати витяг з реєстру прав власності
на 23/100 частини житлового будинку
садибного типу, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, не представляється
можливим в зв'язку з тим, що, зокрема,
подані документи для державної
реєстрації права власності не
відповідають вимогам, встановленим
Положенням та іншими
нормативно-правовими актами (а.с.20).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК
України).

Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 ЦК України, передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю.
Заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин. Заповідач має
право охопити заповітом права та
обов'язки, які йому належать на момент
складення заповіту, а також ті права та
обов'язки, які можуть йому належати у
майбутньому. Заповідач має право
скласти заповіт щодо усієї спадщини
або її частини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи вищевикладене, а також те
що, позивач є спадкоємцем за заповітом,
прийняв спадщину та на певну частину
спадщини отримав Свідоцтво про право
на спадщину за заповітом; спадкодавець
отримав у власність частку спірного
домоволодіння відповідно до вимог
діючого законодавства; заповіт не
скасований та не визнаний недійсним,
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Обов'язок суду вирішити питання про
розподіл судових витрат передбачений
ст. ст. 214, 215 ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.
88, 214, 215 ЦПК України, носять
імперативний характер та не можуть
бути змінені за згодою сторін (за
виключенням випадків укладання
мирової угоди).

Таким чином, з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача судові
витрати, а саме: судовий збір у розмірі
243 грн. 45 коп.

Керуючись ст.ст. 1216 - 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214-215, 217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської селищної
ради Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, третя
особа: державний нотаріус
П'ятихатської державної нотаріальної
контори про визнання права власності, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2 на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 243 грн.
45 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова