№2/756/641/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
Оболонський районний суд м.
Києва у складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.,

при секретарях:
Субіну М.О., Добровановій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет застави
майнових прав за договором позики
грошей та визнання права власності на ?
частину квартири,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказувала, що
17.07.1999 року між нею та ОСОБА_4 було
укладено договір позики. На
підтвердження факту отримання
вказаної суми була складена розписка
згідно якої позивач надала останній
грошові кошти у розмірі 67 000, 00 доларів
США на інвестування у житло, а саме
квартиру АДРЕСА_1 строком до 01.12.2012 року.
За твердженням позивача вказана
розписка складена у простій письмовій
формі, стала одночасно договором
позики грошових коштів та договором
застави майнових прав, оскільки вона
передбачала зобов»язання ОСОБА_4
передати майнове право на ? частину
квартири АДРЕСА_1 позивачу у разі
неповернення позики.

Загалом ОСОБА_1 було виплачено лише 8 500
доларів США, коли ж остання звернулася
до боржниці про повернення залишку
боргу, відповідач повідомила, що не має
можливості повернути заборгованість і
не буде заперечувати проти задоволення
вимог за рахунок передачі майнових
прав на ? частину квартири. На
підтвердження даного факту ОСОБА_2
оформила другу розписку від 05.09.2012 року.

Таким чином, посилаючись на положення
ст.ст. 1, 3, 4, 16 Закону України «Про
заставу» та положення ст.ст. 4, 42, 44, 47, 151,
154, 178, 181 ЦК УРСР в редакції, що діяли на
час укладення договору позики грошей
ОСОБА_1 просила звернути стягнення на
предмет застави майнових прав за
договором позики грошових коштів від
17.07.1999 року на ? частину квартири
АДРЕСА_1 та визнати за нею право
власності на ? частину вказаного
помешкання.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали вимоги з
підстав викладених у позовній заяві.

ОСОБА_2 не заперечувала проти позову,
лише не погоджувалася із часткою
квартири на яку претендує ОСОБА_1 з
огляду на те, що в рахунок погашення
заборгованості було сплачено 8 500
доларів США.

ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився,
подав до суду заяву у якій підтримав
позовні вимоги та просив розглядати
справу за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
її представника, відповідача,
дослідивши матеріали справи, давши
оцінку доказам в їх сукупності,
встановив наступне.

Згідно розписки від 17.07.1999 року ОСОБА_4
отримала від ОСОБА_1 грошову суму в
розмірі 67 000 доларів США терміном до
01.12.2012 року на придбання квартири
АДРЕСА_1. За цією ж розпискою, у випадку
неповернення грошової суми ОСОБА_4
зобов»язувалася віддати ? частину
(половину) придбаної квартири АДРЕСА_1
в рахунок повернення боргу.

За твердженням позивача вказана
розписка складена у простій письмовій
формі, стала одночасно договором
позики грошових коштів та договором
застави майнових прав, оскільки
передбачає всі істотні умови для
вказаного виду угод.

Згідно ст.16 Закону України «Про
заставу» в редакції, що діяла на час
оформлення розписки право застави
виникає з моменту укладення договору
застави, а в разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

У відповідності до ст.12 Закону України
«Про заставу» в редакції, що діяла на
час оформлення розписки до змісту
договору застави встановлювалися
наступні вимоги: у договорі застави
повинно бути зазначено найменування
(прізвище, ім'я та по батькові),
місцезнаходження (місце проживання)
сторін, суть забезпеченої заставою
вимоги, її розмір і строк виконання
зобов'язання, опис предмета застави, а
також будь-які інші умови, відносно
яких за заявою однієї із сторін
повинна бути досягнута угода.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу
Серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4
змінила своє прізвище на «ОСОБА_4»
27.12.1991 року після реєстрації шлюбу із
ОСОБА_3 і залишилась із даним прізвищем
після розлучення 16.12.2000 року, а отже на
час оформлення розписки не була
«ОСОБА_4».

Зі змісту позовної заяви вбачається та
підтверджено сторонами в судовому
засіданні, що на час оформлення
розписки 17.07.1999 року спірна квартира
лише будувалася і право власності
Згідно свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_4 29.02.2000 року.

З огляду на зазначене, зміст розписки
від 17.07.1999 року та аналіз ст.12 Закону
України «Про заставу» суд вважає, що
даний документ не є договором застави.
У розписці достовірно не зазначено
прізвища сторін, не міститься та не
могло міститися опису предмета застави
оскільки остаточні параметри та
характеристики інвестованої квартири
як об»єкта нерухомості стали відомі
лише після введення об»єкта в
експлуатацію та реєстрації права
власності на новостворене майно,
більше того у розписці не йдеться про
заставу майнових прав, як на тому
наполягає позивач у справі.

Згідно розписки від 05.09.2012 року ОСОБА_2
підтверджує, що залишок заборгованості
в розмірі 58 500 доларів США отриманих у
ОСОБА_1 на придбання квартири АДРЕСА_1
повернути затрудняється і готова
віддати 50% (половину) придбаної нею
квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення
її боргу.

Зміст даної розписки, на думку суду, не
лише не відповідає змісту договору
застави у відповідності до Закону
України «Про заставу», а й у черговий
раз спростовує твердження позивача про
заставу майнових прав на частину
квартири.

З огляду на зазначене, позовні вимоги
ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 1, 3, 4, 12, 16 Закону України «Про
заставу», редакції 08.09.1998 року, ст.ст. 4,
42, 44, 47, 151, 154, 178, 181 ЦК УРСР в редакції від
03.12.1996 року, ст.ст. 10, 60, 130, 213-215, 224-227 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет застави
майнових прав за договором позики
грошей та визнання права власності на ?
частину квартири - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається до
апеляційного суду м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя
Шевчук А.В.