У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відділу Державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області (далі - ВДВС Павлоградського
МУЮ Дніпропетровської області), ОСОБА_5,
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (далі -

ПП «СП «Юстиція»), приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, треті
особи: публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ
«Банк «Фінанси та кредит»), ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню,
визнання недійсними прилюдних торгів,
договору купівлі-продажу, акту
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів та свідоцтва про
право власності на квартиру за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що їй, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належить на
праві власності квартира АДРЕСА_1. 29
лютого

2008 року її син, ОСОБА_8, уклав із ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» кредитний
договір, за яким йому надано кредит в
сумі

60 тис. грн терміном до 10 лютого 2023 року
зі сплатою 16,5 % річних. У той же день на
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між банком, нею,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено
іпотечний договір, за яким вони
передали в іпотеку банку належну їм на
праві власності квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_8 не виконував належним чином
свої обов'язки за кредитним договором,
допустив заборгованість. 24 квітня 2009
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 було
видано виконавчий напис про звернення
стягнення на вказану квартиру.
Зазначала, що банк не повідомив її про
наявність заборгованості за кредитним
договором, відтак, нотаріус не мав
права вчиняти вказаний виконавчий
напис. Також вважала, що прилюдні торги,
проведені 14 червня 2011 року, повинні
бути визнані недійсними у зв'язку з тим,
що виконавчий напис, на підставі якого
вони були призначені та проведені, не
підлягав виконанню; крім того, її не
було повідомлено про результати оцінки
належної їй квартири, час та місце
проведення прилюдних торгів, учасником
яких була тільки переможець торгів -
ОСОБА_5 Про відкриття виконавчого
провадження та проведення прилюдних
торгів їй стало відомо тільки після
пред'явлення ОСОБА_5 до суд позову про
виселення. 8 липня 2011 року Першою
Павлоградською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_5 було видано
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру, яке також необхідно
визнати недійсним, оскільки воно було
видано на підставі неправомірно
проведених прилюдних торгів та
виконавчого напису, який не підлягає
виконанню.

У зв'язку з цим позивачка просила суд
визнати вищезазначений виконавчий
напис таким, що не підлягає виконанню;
визнати недійсними вказані прилюдні
торги, договір купівлі-продажу, акт
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів та свідоцтво про
право власності на квартиру, видане на
ім'я ОСОБА_5

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 4 березня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано виконавчий
напис, вчинений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 24 квітня
2009 року та зареєстрований в реєстрі за
№ 1705 щодо звернення стягнення на
квартиру

№ 75 у будинку № 6а по вул. Кравченка у м.
Павлограді Дніпропетровської області
таким, що не підлягає виконанню.
Визнано недійсними та скасовано:
результати прилюдних торгів з
реалізації вказаної квартири; акт
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів з реалізації предмета
іпотеки - квартири. Визнано недійсними:
договір купівлі-продажу квартири,
укладений між ОСОБА_5 та ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» за результатами проведення
прилюдних торгів; свідоцтво про право
власності, видане на ім'я ОСОБА_5 8 липня
2011 року Першою Павлоградською
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області на квартиру
АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 травня 2013 року вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20
листопада 2013 року додаткове рішення
районного суду скасовано.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи
у задоволенні позову, апеляційний суд
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що підстав,
передбачених чинним законодавством,
для визнання прилюдних торгів
недійсними немає. Позивачка (а інші
іпотекодавці, позичальник рішення суду
не оскаржили) не надала доказів
порушень, які б вплинули на результат
торгів, а дії державного виконавця
(направлення постанови про відкриття
виконавчого провадження, дії по оцінці
майна) оскаржуються в іншому
процесуальному порядку.

Крім того, доводи касаційної скарги про
незаконність виконавчого напису
безпідставні так як, по-перше, він не
оскаржений до прилюдних торгів, у
результаті яких він був реалізований,
а, по-друге, підстав для визнання його
таким, що не підлягає виконанню немає,
так як боржники знали про свій борг,
повідомлялися про нього, а відмінність
у розмірі (на момент вимоги і видачі
виконавчого напису) заборгованості
пов'язана зі спливом дат, про що
боржники повідомлялись.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта