Справа № 523/1241/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши в судовому засіданні, в
залі суду № 16, в м. Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошової суми, моральної
шкоди, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1, звернулася до суду із
зазначеним позовом та після зменшення
розміру позовних вимог просила
стягнути з ОСОБА_2, суму коштів в
розмірі 3 200 грн - аванс, моральну шкоду в
розмірі 500 грн та понесені судові
витрати. В обґрунтування вимог
посилалася на те, що 03.09.2013р., вона
домовилася з відповідачем про те, що
відповідач виготовить і встановить
металеві ворота за місцем її
проживання не пізніше 16.09.2013р. На
виконання домовленостей, нею було
передано відповідачу, для проведення
робіт обумовлену суму в розмірі 3 200 грн,
про отримання яких відповідачем було
складено відповідну розписку. 23.09.2013р.,
нею було встановлено, що відповідач
навіть не розпочав роботи з
виготовлення воріт, а отримані кошти
витрачені ним на власні потреби.
Протягом жовтня 2013р., вона ще декілька
разів зверталася до відповідача з
проханням виконати взяті зобов'язання,
але відповідач відмовився та
відмовляється повернути отримані
кошти. Невиконання умов договору та
неповернення коштів призвели до
моральних страждань, оскільки вона є
пенсіонеркою, додавала зусилля для
збирання необхідної суми коштів, які
відповідач не повертає.

Відповідач, вимоги позову, у зменшеному
розмірі, визнав в повному обсязі.

Крім визнання позову встановлено, що
03.09.2013р., ОСОБА_1, домовилася з ОСОБА_2, (не
є фізичною особою - підприємцем) про те,
що ОСОБА_2, виготовить і встановить
металеві ворота за місцем проживання
ОСОБА_1, не пізніше 16.09.2013р. На виконання
домовленостей, ОСОБА_1, передала а
ОСОБА_2, отримав передплату за
проведення робіт з виготовлення та
встановлення воріт в сумі 3 200 грн, про
отримання зазначених коштів
відповідачем було складено відповідну
розписку (а.с. 6). 23.09.2013р., ОСОБА_1, було
встановлено, що відповідач не розпочав
роботи з виготовлення воріт, а отримані
кошти витрачені ним на власні потреби.
Протягом жовтня 2013р., ОСОБА_1, ще кілька
разів зверталася до ОСОБА_2, з проханням
виконати взяті зобов'язання, але
відповідач відмовився від
виготовлення воріт та відмовляється
повернути отримані кошти.

В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами не підлягають
доказуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 174 ЦПК України, суд
не приймає визнання позову
відповідачем, якщо визнання позову
суперечить закону.

Згідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 525 ЦК України визначено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Крім того, виниклі між сторонами
правовідносини взагалі не є грошовим
зобов'язанням, в силу ст. 570 ЦК України,
якою передбачено, що, завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Аванс повертається у будь якому
випадку в тому самому розмірі в якому
був отриманий.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню збитки завдані
порушенням зобов'язання в розмірі 3 200
гривень.

В частині стягнення моральної шкоди,
суд вважає, що вимоги позову
задоволенню не підлягають, оскільки
такі вимоги не грунтуються на законі, -
стягнення моральної шкоди в договірних
правовідносинах можливе лише у
випадку, якщо це прямо передбачено
договором або законом (на відміну від
делікту).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені і документально підтверджені
нею судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми, моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову суму в розмірі 3 200 (три тисячі
двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 730
грн.

В частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: