Справа № 271/6981/13-ц
Провадження № 2/271/257/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
м. Макіївка

Червоногвардійський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді
Березнікова О.В.,

при секретарі
Самуйловій А.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Макіївці цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Макіївської міської ради,
ОСОБА_3 про встановлення факту родинних
відносин, прийняття спадщини, визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася з уточненим
під час розгляду справи у суді позовом
до Макіївської міської ради, ОСОБА_3, в
якому просить суд ухвалити рішення,
яким встановити факт родинних
відносин, а саме: що вона - ОСОБА_2 є
онукою ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_2 після смерті
спадкодавця - ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, визнати за
ОСОБА_2 право власності на спадкове
майно, яке складається з 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1, яке залишилось після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свій позов мотивує тим, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
вона є співвласником квартири АДРЕСА_1.
Свідоцтво видане комісією по
приватизації житлового фонду ВО
«Макіїввугілля» 10 серпня 1993
року, проведено державну реєстрацію 10
вересня 1993 року КП БТІ м. Макіївки.
Іншими співвласниками квартири є її
дідусь - ОСОБА_4 та баба - ОСОБА_5. ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. У встановлений законом
строк вона звернулася з заявою про
прийняття спадщини до державного
нотаріуса Четвертої Макіївської
державної нотаріальної контори. Але, 25
жовтня 2013 року їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
в зв'язку з тим, що вона не може
підтвердити факт родинних стосунків зі
спадкодавцями, а саме: що ОСОБА_3 є її
матір'ю та, відповідно, донькою
померлих - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Крім
того, при видачі свідоцтва про право на
спадщину необхідно визначити частину
квартири, що належала спадкодавцю, а у
свідоцтві про право власності на житло
відсутнє визначення часток. Статтею 368
ЦК України встановлено, що частки в
праві спільної сумісної власності
вважаються рівними. Тобто, позивачка є
власником 1/3 частини квартири. Спадкове
майно складається з 2/3 частини
квартири.

Крім того, після смерті ОСОБА_5, її
чоловік - ОСОБА_4 не звертався до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після своєї
дружини, але оскільки він на час
відкриття спадщини (2002 рік) мешкав
разом зі спадкодавцем і був
зареєстрований у квартирі, вважається
таким, що прийняв спадщину, відповідно
до вимог п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України 1963 року. Вважає, що
після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вона є
єдиною спадкоємицею, оскільки її мати,
відповідно, донька померлих - ОСОБА_3 не
має наміру приймати спадщину.
Позивачка є спадкоємцем четвертої
черги, як особа яка проживала зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини,
що також підтверджується її
реєстрацією у вищезазначеній квартирі
з 25 вересня 1987 року.

Представник позивача - ОСОБА_1, що діяла
у судовому засіданні на підставі
довіреності, в повному обсязі
підтримала позов, надала пояснення,
аналогічні викладеним в ньому, просила
суд позов задовольнити.

Належним чином повідомлена про час та
дату розгляду справи відповідачка
ОСОБА_3 до судового засідання не
з'явилась, надала суду заяву,
відповідно до якої, позовні вимоги вона
визнає у повному обсязі та не заперечує
проти їх задоволення.

Представник відповідача - Макіївської
міської Ради до судового засідання не
з'явився, про причину неявки суду не
повідомив, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином, про що свідчать відповідні
розписки про отримання листу суду.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за заявою (скаргою) осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін, які беруть участь у
справі.

Так, заслухавши пояснення представника
позивача, допитавши свідків,
перевіривши матеріали справи, прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини:
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть
(а.с.9).ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що
також підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть (а.с.8). Відповідно
до копій свідоцтв про народження,
наявних у матеріалах даної справи,
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4,
батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_5;
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьки:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.10). Таким чином,
згідно наявних у позивачки доказів не
можливо простежити зміну прізвища
матері позивачки, у зв'язку з чим,
державним нотаріусом Четвертої
Макіївської державної нотаріальної
контори Колонтай О.Я. постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 25 жовтня 2013 року, їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину (а.с.19).

Допитані судом свідки ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, які є сусідами ОСОБА_2,
підтвердили факт того, що остання є
онукою померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а
також додали, що тривалий час ОСОБА_2
постійно проживала разом з бабусею та
дідусем, доглядала їх, а після їх смерті
також проживає у даній квартирі, робить
ремонти, тощо.

Зібрані у справі докази та їх належна
оцінка вказують на наявність підстав
для задоволення заяви ОСОБА_2 про
встановлення факту родинних відносин з
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що
передбачено п.1 ч.1. ст. 256 ЦПК України.
Даний факт встановити позасудовим
шляхом неможливо, а він необхідний
позивачу для отримання нею в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину. Таким чином, у
судовому засіданні було достовірно
встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
онукою ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з тим, судом встановлений також
факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після
смерті його дружини ОСОБА_5, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки: відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
№ 3674 від 10 серпня 1993 року, виданого
Комісією по приватизації житлового
фонду ВО «Макіїввугілля» квартира
АДРЕСА_1 - 13 належить на праві власності
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.7), які, крім
того, були зареєстровані за даною
адресою, що простежується у домовій
книзі (а.с.13-17). Факт сумісного
проживання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2
підтверджений також у судовому
засіданні поясненнями вищезазначених
свідків.

Виниклі правовідносини щодо
встановлення факту прийняття спадщини
суд вважає за необхідне розглянути на
підставі законодавства, що діяло на
момент її виникнення, відповідно до
положень п. 5 Заключних і перехідних
положень ЦК України 2004 року.

Як передбачено ст. ст. 548, 549 ЦК України
1963 року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління чи володіння
спадковим майном. Зазначені дії
повинні бути зроблені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно роз'яснень викладених у п. 4
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 4 від 24 червня 1983 року «Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування», з відповідними
змінами та доповненнями, передбачений
ст. 549 ЦК України шестимісячний термін
для прийняття спадщини може бути
продовжений судом за заявою
зацікавленої особи, за доведеністю
поважності його пропуску. Якщо у
встановлений термін позивач вступивши
в управління чи володіння спадковим
майном, або його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права власності на спадкове майно, а не
про продовження строку прийняття
спадщини.

Таким чином, суд вважає, що зазначені
позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
її спадкоємець - ОСОБА_4 фактично
прийняв спадщину, оскільки на момент
смерті спадкодавця постійно мешкав у
зазначеній квартирі, виконував всі
обов'язки власника спадкового майна,
тобто сплачував комунальні послуги,
підтримував квартиру у належному
технічному стані, а тому вважає
необхідним встановити факт прийняття
ним спадщини.

Однак, розглядаючи заявлені позовні
вимоги ОСОБА_2 у частині встановлення
факту прийняття нею спадщини після
смерті ОСОБА_4, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3,
суд вважає необхідним відмовити у їх
задоволенні у зв'язку з тим, що
встановлення факту прийняття спадщини
регулюється нормами Цивільного
кодексу України 1963 року, який діяв до 2003
року. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто
на момент дії ЦК України 2003 року, яким
не передбачено встановлення факту
прийняття спадщини, а тільки
визначення додаткового строку для
подачі заяви про прийняття спадщини.
Цей строк позивачкою не пропущений,
оскільки вона вчасно звернулася до
нотаріальної контори, але їй було
відмовлено у зв'язку з неможливістю
підтвердження факту родинних відносин
ОСОБА_2 із спадкодавцями на підставі
наданих документів.

Згідно ст. 328 ЦК України Право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у
праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

В судовому засіданні було встановлено,
що відповідно до свідоцтва про право
власності на житло № 3674 від 10 серпня 1993
року, виданого Комісією по
приватизації житлового фонду ВО
«Макіїввугілля» квартира АДРЕСА_1 - 13
належить на праві власності ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.7). Частки кожного з
власників у даному свідоцтві про право
власності на житло не зазначені, у
наслідок чого, вони позбавлені
можливості вчиняти дії щодо
розпорядження нею у порядку,
встановленому законом. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 померла, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4
помер, що підтверджується наявними у
матеріалах даної справи копіями
свідоцтв про смерть (а.с.8-9).

Відповідно роз'яснень викладених у п. 3.1
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ за № 24/753/0/4-13 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування", визнання права
власності на спадкове майно у судовому
порядку є винятковим способом захисту,
що має застосовуватися якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 25 жовтня 2013 року
державним нотаріусом Четвертої
Макіївської державної нотаріальної
контори Колонтай О.Я., ОСОБА_2 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку з
неможливістю підтвердження факту
родинних відносин ОСОБА_2 із
спадкодавцями на підставі наданих
документів (а.с.19).

Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1265 даного Кодексу, у п'яту
чергу право на спадкування за законом
мають інші родичі спадкодавця до
шостого ступеня споріднення включно,
причому родичі ближчого ступеня
споріднення усувають від права
спадкування родичів подальшого
ступеня споріднення. Ступінь
споріднення визначається за числом
народжень, що віддаляють родича від
спадкодавця. Народження самого
спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до частини 3 статті 1268
Цивільного кодексу України позивач
вважається таким, що прийняв спадщину.
Після закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини вона, відповідно до
частини 1 статті 1297, частини 1 статті 1298
Цивільного кодексу України, звернулася
до державного нотаріуса за видачею їй
свідоцтва про право на спадщину, але
нотаріус державної нотаріальної
контори відмовила їй у оформленні
права на спадщину, вказавши, що
документів, які надано для одержання
свідоцтва про право на спадщину
недостатньо. Встановлення юридичного
факту її проживання однією сім'єю зі
спадкодавцем не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини має значення
для належного оформлення права на
спадщину та одержання свідоцтва про
право на спадщину.

Таким чином, оскільки в судовому
засіданні знайшло підтвердження, що
інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4
та ОСОБА_5, які б мали право на
обов'язкову частку у спадщині, немає, з
оглядом на те, що єдина донька
спадкодавців ОСОБА_3 визнала позовні
вимоги у повному обсязі не має наміру
приймати спадщину після їх смерті, суд
вважає, що заявлені ОСОБА_2 позовні
вимоги про визнання за нею права
власності на спадкове майно, яке
складається з 2/3 частин квартири
АДРЕСА_1 - 13, яке залишилося після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3,
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 328, 268, 357, 1264, 1265, 1268, 1297
ЦК України 2003 року, ст. ст. 548, 549 ЦК
України 1963 року, керуючись ст.ст. 7, 10,
57-60, 208, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Макіївської
міської ради, ОСОБА_3 про встановлення
факту родинних відносин, прийняття
спадщини, визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, між
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, визнавши їх
онукою та бабою.

Встановити факт родинних відносин, між
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
померлим ІНФОРМАЦІЯ_3, визнавши їх
онукою та дідом.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті його дружини
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно, яке складається з 2/3
частин квартири АДРЕСА_1 - 13 Донецької
області, яке залишилось після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Апеляційна скарга
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Суддя:
О.В. Березніков