АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/996/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1441/14
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Лобова О.А.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 28 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
фізична особа підприємець ОСОБА_2 про
порушення зобов'язань по договору та
повернення завдатку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з
позовом до відповідачів про порушення
зобов'язань по договору та повернення
завдатку, вмотивовуючи підстави позову
тим, що на початку листопада 2013 року
вона звернулася в агентство
нерухомості «Олімпія», розташоване за
адресою: м. Полтава, вул..
Котляревського, 1/27, з метою підшукати
варіант для придбання двокімнатної
квартири у приватну власність.

19 листопада 2013 року з ініціативи ФОП
ОСОБА_2, яка надавала послуги від імені
агентства нерухомості, позивачем була
укладена тристороння угода про
завдаток, за умовами якої для
забезпечення точного і належного
зобов'язання завдаткодержателя та
завдаткодавця умов підписання
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, а саме: купівлі двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, вона передала
завдаток в сумі 8000 гривень.

Вказуючи на те, що з вини відповідача
ОСОБА_1 між сторонами так і не була
укладена угода купівлі-продажу
квартири, позивач просила стягнути з
ФОП ОСОБА_2 сплачений нею завдаток в
розмірі 8000 гривень, а також судові
витрати у справі з відповідачів у
солідарному порядку.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3,
посилаючись на норми п. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК
України, просила суд стягнути і з
відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
за відмову виконання умов угоди збиток
в сумі 8000 гривень.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 28 березня 2014 року ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про порушення зобов'язань по
договору та повернення завдатку.

Стягнуто з фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму завдатку
в розмірі 8000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за
відмову виконання угоди збиток в сумі
8000 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в
розмірі 3000 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 витрати понесені зі сплати
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

З рішенням суду не погодилися
відповідачі ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2,
внаслідок чого подали на нього
апеляційні скарги, у яких просять
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Апелянти вважають рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційних скарг
вмотивовують тим, що суд дійшов
невірного висновку з приводу того, що
договір купівлі-продажу квартири не
був укладений між сторонами договору
завдатку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не з вини
останнього, вказуючи на те, що ним були
виконані всі необхідні умови.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційних
скарг, приходить до висновку, що скарги
підлягає до задоволення частково, за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування судом
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини,
місцевий суд правомірно виходив з
наступного.

19 листопада 2013 року між ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем
ОСОБА_2 укладено угоду про завдаток № 1,
у відповідності до умов якої сторони
взяли на себе зобов'язання у термін до 31
січня 2014 року укласти відповідно до
вимог законодавства договір
купівлі-продажу нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 вказаного
договору сторони досягли згоди з
приводу того, що для забезпечення
точного і належного виконання
зобов'язань завдаткодержателя та
завдаткодавця приводу умов укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна ( квартири ), позивачем було
передано відповідачу ОСОБА_2 завдаток у
розмірі 8000 гривень.

Факт передачі та отримання коштів
не заперечується сторонами.

Матеріалами справи підтверджується та
не заперечується сторонами, що договір
купівлі-продажу квартири між сторонами
угоди не був укладений. Причиною цьому
став той факт, що ОСОБА_1 відмовився
надавати в ПАТ «Укрсоцбанк» копію
паспорту та ідентифікаційного коду для
оформлення ОСОБА_3 кредитного договору
та передачі нерухомості, що є предметом
договору купівлі-продажу у банківську
іпотеку.

З урахуванням вищевикладених обставин,
керуючись нормами ст.ст. 527, 570, 571 ЦК
України, суд першої інстанції дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Проте, з таким висновком колегія суддів
не може погодитися у повній мірі за
наступних обставин.

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником в рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу, і способом
забезпечення виконання зобов'язання.

Правила статті 571 ЦК України про
залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї подвійної
суми завдатку застосовується в таких
випадках, коли між сторонами укладено
договір, проте він не виконується з
вини якоїсь зі сторін.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Виходячи з вищенаведеного, помилковим
являється висновок місцевого суду з
приводу того, що спірні правовідносини
між сторонами склалися з приводу
внесення позивачем завдатку, а не
авансу.

Окрім того, відповідно до умов угоди (
а.с. 7 ) кошти в сумі восьми тисяч гривень
були передані ОСОБА_3 виконавцю ОСОБА_2,
яка відповідно до п. 5 зобов'язувалася
повернути цю суму у день оформлення та
підписання договору купівлі-продажу
нерухомого майна вказаного в п. 1 угоди
або у разі його відмови.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу правових норм цивільного
законодавства, вбачається, що сторони
договору при його укладенні не вірно
визначили правову природу завдатку,
який має одночасно виступати і
способом платежу (тобто вноситися в
рахунок оплати вартості предмету
купівлі), і способом забезпечення
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України
визначено, що якщо не буде встановлено,
що сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
являється авансом.

Згідно умов договору ( п. 5 ) та
відповідно до норм ст. 527 ЦК України
визначено обов'язок боржника виконати
свій обов'язок, та обов'язок кредитора -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту, ОСОБА_2 має
повернути ОСОБА_3 внесену нею суму
авансу в розмірі восьми тисячі гривень.

При цьому як умовами договору, так і
нормами цивільного законодавства не
визначено обов'язку відповідача ОСОБА_1
щодо відшкодування ОСОБА_3 коштів,
внесених в якості забезпечення
виконання договору.

Виходячи з вищевикладеного, рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 28 березня 2014 року підлягає
скасуванню в частині стягнення з
ОСОБА_1 подвійної суми завдатку та
розподілу судових витрат.

В частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 суми авансу в розмірі 8000
гривень рішення місцевого суду слід
залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

За таких обставин, судові витрати
підлягають компенсації відповідно до
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного
суду м. Полтави від 28 березня 2014 року
скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1
подвійної суми завдатку та розподілу
судових витрат.

. Ухвалити в цій частині нове
рішення.

У задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми
завдатку - відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 1621 гривня 80
копійок

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/ В.І.
Корнієнко

Судді: /підпис/ О.Ю. Кузнєцова
/підпис/ О.А. Лобов

З оригіналом згідно: Суддя
апеляційного суду

Полтавської
області _______ В.І. Корнієнко